Ukrajina

**Ukrajina** () jest suverena država u istočnoj Evropi koja graniči s Crnim morem na jugu, Ruskom Federacijom na istoku i sjeveroistoku, Bjelorusijom na sjeveru, Poljskom, Slovačkom i Mađarskom na zapadu, te Rumunijom i Moldavijom na jugozapadu. Područje današnje Ukrajine bilo je naseljeno još prije 44.000 godina, a upravo tu je izvršeno i prvo pripitomljavanje divljeg konja, a smatra se i da je kolijevka nastanka indoevropske porodice jezika. U srednjem vijeku bila je ključni centar istočnoslavenske kulture.

Ukrajina je unitarna država podijeljena na 24 oblasti, jednu autonomnu republiku (Krim) i dva grada s posebnim statusom: Kijev, njen glavni i najveći grad, i Sevastopolj, sjedište ruske Crnomorske flote. Ukrajina je republika sa polupredsjedničkim sistemom s odvojenom zakonodavnom, izvršnom i sudskom vlašću. Nakon raspada Sovjetskog saveza Ukrajina je nastavila održavati drugu po veličini vojsku u Evropi, poslije ruske. U ovoj zemlji živi oko 46 miliona ljudi, od čega je 77,8% etnički Ukrajinci, sa značajnim ruskom (17%), bjeloruskom i rumunskom manjinom. Službeni jezik je ukrajinski, a pismo ćirilica. Također, široko je rasprostranjena upotreba ruskog jezika. Dominantna religija je pravoslavlje.

Područje Ukrajine također je bilo poznato kao Rutenija, a stanovnici kao Ruteni ili Rusini, a u ruskoj historiografiji kao Mala Rusija (Малороссия). Ovo su područje u prethodnim stoljećima naseljavali Skiti i Sarmati. Sadašnje ime tumači se na različite načine, obično kao *pogranična krajina*.

## Etimologija 
Riječ *Ukrajina* vodi porijeklo iz staroslavenske riječi *kraj*, što znači *ivica* ili *granica*, a riječ *krajina* znači 'zemlja*.

## Geografija 
thumb|350px|Mapa reljefa Ukrajine

Ukrajina ima strateški položaj u istočnoj Evropi. Na jugu je zapljuskuju Crno i Azovsko more, na zapadu graniči sa Poljskom, Slovačkom i Mađarskom, Bjelorusijom na sjeveru, Moldavijom i Rumunijom na jugozapadu i Rusijom na istoku. Neki tvrde da se geografski centar Evrope nalazi u blizini gradića Rahiva u zapadnoj Ukrajini.

S površinom od 603.700&nbsp;km2 Ukrajina je druga po veličini zemlja u Evropi (nakon evropskog dijela Rusije), a nešto je manja od Texasa.

Ukrajinski krajolik sastoji se od sjevernih šuma u Polisju i Volinu, središnji dio čine šumske stepe, visoravni na istoku u Donjeckoj oblasti, koje su do 500 metara nadmorske visine, primorske nizine i stepe duž Crnog i Azovskog mora. Karpatske planine na zapadu dostižu visinu do 2061 m s vrhom Hoverla. Tu je i Brebeneskul, jezero na najvišoj nadmorskoj visini u Ukrajini. Roman-Koš na krimskom poluostrvu dostiže visinu 1543 m.

Ukrajina ima uglavnom umjerenu kontinentalnu klimu s više mediteranskom klimom na južnoj obali poluostrva Krim. Prosječna temperatura u januaru iznosi -3&nbsp;°C na jugozapadu i -8&nbsp;°C na sjeveroistoku.
Prosječna temperatura u julu iznosi 23&nbsp;°C na jugoistoku i 18&nbsp;°C na sjeverozapadu.

Padavine su najveće na zapadu i sjeveru. Zime variraju od blagih duž Crnog mora do hladnih dalje u unutrašnjosti. Ljeta su topla u većem dijelu zemlje, ali uglavnom vruća na jugu. Tokovi glavnih rijeka idu od sjeverozapada do jugoistoka i ulijevaju se u Crno i Azovsko more. Rijeka Dnjepar je najduža sa hidroelektranama, rezervoarima, brojnih pritokama i dominira središnjim dijelom Ukrajine. Južni Bug s njenom pritokom Inhul ulijeva se u Crno more. Na zapadu i jugozapadu je rijeka Dnjestar. U srednjem toku je rijeka Donjec pritoka Dona, teče kroz jugoistok zemlje. Jugozapadno je delta Dunava koja čini granicu sa Rumunijom.

Tri zone vegetacije pojavljuju se od sjevera do juga: Polisja (šume i močvarno rastinje), šumske stepe, i stepe. U području Polisja ima stabla hrasta, breze, graba, jasena, javora, bora, lipe, johe, topole , vrbe, i bukve. U planinskim područjima niže padine su obložene mješovitim šumama, srednje padine imaju borove šume, s alpskim livadama na višim nadmorskim visinama.

## Historija 
thumb|250px|Postanak i migracija Slovena u Evropi između 5. i 10. vijeka nove ere
Ljudi iz tzv. bakarnog doba naseljavali su današnju zapadnu Ukrajinu, a *Srednji stog* kultura (4500-3500 p.n.e.) je smještena sjeverno od Azovskog mora. *Jamna kultura* iz ranog bronzanog doba (3600-2300 p.n.e.) prostirala se na području između rijeka Bug, Dnjestar i uralskih planina, ostavljajući stotine kamenih stela, zatim tu je i pećinska kultura iz trećeg milenijuma p.n.e.

Tokom željeznog doba za njima slijede Kimerijci, Skiti, Sarmati, između ostalih pastoralnih nomada, zajedno sa drevnim grčkim kolonijama osnovanim  u 6. vijeku p. n. e. na sjeveroistočnoj obali Crnog mora. Kolonije Tiras, Olbia, Hermonassa, ovjekovječili su  rimske i vizantijske gradove do 6. vijeka.

U 3. vijeku Goti su stigli na područje današnje Ukrajine koju su nazvali *Oium*, koje je od strane arheologa nazvano *Černjakovska kultura*. Ostrogoti ostaju na tom području, ali dolaze pod vlast Huna 370-ih. Vremenom, Euromajdan je prerastao u stalni talas demonstracija i građanskih nemira u Ukrajini, u okviru kojih su se razvili pozivi za ostavkom predsjednika Janukoviča i njegove vlade. Nasilje je eskaliralo nakon 16. januara 2014. godine kada je vlada prihvatila Bondarenko-Oleinik zakone, također poznate kao antiprotestne zakone. Antivladini demonstranti su zauzeli zgrade u centru Kijeva, uključujući i zgradu ministarstva pravde. U neredima u periodu od 18-20 februara je bilo 98 mrtvih i hiljade ozlijeđenih.
Zbog nasilnih protesta 22. februara 2014. godine članovi parlamenta uviđaju da predsjednik nije više u mogućnosti da ispunjava svoje dužnosti i odlučuju da upotrijebe "ustavna ovlaštenja" i zakazuju izbore za 25. maj 2014. godine za izbor novog predsjednika.
Novi ukrajinski predsjednik je Petro Porošenko, koji je istakao važnost normalizacije odnosa sa Moskvom i istočnim područjima Ukrajine.

#### Krimska kriza 2014. godine 
Krimska kriza je međunarodna kriza između Rusije i Ukrajine. Većina događaja se odnosi na krimsko poluostrvo, nekada multietničko područje Ukrajine koje se sastoji od (sada nepostojeće) Autonomne Republike Krim i administrativno zasebne opštine Sevastopolj. Oba područja su naseljena etničkom ruskom većinom i manjinama sastavljenim od etničkih Ukrajinaca i krimskih Tatara. Demografija Krima je prošla dramatične promjene u proteklim vijekovima.
Kriza koja se odvijala krajem februara 2014. godine nakon ukrajinske revolucije, kada je nakon višemjesečnih protesta na Euromajdanu i višednevnih nasilnih sukoba između demonstranata i policije u ukrajinskom glavnom gradu Kijevu ukrajinski parlament glasao za smjenu predsjednika Ukrajine Viktora Janukoviča. Međutim, glasanjem nije ostvarena tročetvrtinska većina potrebna za smjenu predsjednika u skladu sa Ustavom Ukrajine. Ruski predsjednik Vladimir Putin rekao je da je predsjednik Janukovič ilegalno opozvan i da ga i dalje smatra legitimnim predsjednikom Ukrajine. Nakon ovoga je imenovan privremeni predsjedavajući Vlade Arsenij Jacenjuk, kao i imenovanje novog predsjednika Ukrajine, Oleksandra Turčinova koje Rusija smatra za "samoproglašene" u "puču".

Počevši od 26. februara proruske snage postepeno su preuzele kontrolu nad krimskim poluostrvom. Rusija je tvrdila da su ljudi u uniformama pripadnici lokalne samouprave - odbrambene snage, ali se široko vjeruje da su oni rusko vojno osoblje bez oznaka.
Nekoliko dana kasnije 11. marta, nakon neslaganja između Krima, Sevastopolja i novoimenovane privremene vlade u Ukrajini, Krimski parlament i gradsko vijeće Sevastopolja usvojilo je rezoluciju da pokažu svoju namjeru da se jednostrano proglase nezavisnim kao jedinstveni ujedinjeni narod uz mogućnost pridruživanja ruskoj federaciji.

Krim je dom za 2 miliona ljudi od kojih su većina etnički Rusi. Moskva je snažno podržala referendum kojim su vođe u regionu proglasile izbornu pobjedu sa ogromnom većinom  od 96,7 % glasova u korist napuštanja Ukrajine. Ruski zakonodavci su poželjeli dobrodošlicu Krimu raširenih ruku, ali pripadnici etničkih ukrajinaca i muslimanske tatarske manjine su bojkotovali izbore.
thumb|upright=1.3|Ruski predsjednik Vladimir Putin (sjedi u sredini) govori za novinare 4. marta 2014. godine osuđujući događaje u Kijevu kao  "nezakoniti puč" i ustrajavajući na tome da Moskva ima pravo da zaštiti Ruse u Ukrajini. 

Mnogi stanovnici Krima se nadaju da će ujedinjenje sa Rusijom donijeti bolje plate i učiniti ih građanima jedne zemlje koja može da se brine sama o sebi na svjetskoj sceni.
Nakon referenduma SAD i zvaničnici EU primijenili su sankcije na više od dvadesetak ruskih zvaničnika i njihovih saveznika u području koje je oduzeto ranije, a koje podržavaju ruske snage.

U Moskvi, ruski predsjednik Vladimir Putin potpisao je uredbu kojom se priznaje nezavisnost i suverenitet Republike Krim. Ruski parlament je pozitivno glasao o otcjepljenju ovog područja.

#### Invazija Rusije na Ukrajinu 
[thumb|300px|desno|Ostaci uništene oklopne ruske kolone u mjestu Buča, [Kijevska oblast, 27. februar 2022.]]
Dana 24. februara 2022. Rusija je izvršila invaziju na Ukrajinu, započevši najveći i najsmrtonosniji rat u Evropi od Drugog svjetskog rata, u velikoj eskalaciji sukoba između dvije zemlje koja je počela 2014. godine. Borbe su uzrokovale stotine hiljada vojnih i desetine hiljada ukrajinskih civilnih žrtava. Od 2025. godine ruske trupe zauzimaju oko 18% Ukrajine. Od 41 miliona stanovnika, približno 8 miliona Ukrajinaca je bilo interno raseljeno, a više od 8,2 miliona pobjeglo je iz zemlje do aprila 2023. što je stvorilo najveću evropsku izbjegličku krizu od Drugog svjetskog rata.
U martu 2022. 98% Ukrajinaca, zajedno sa 82% etničkih Rusa koji žive u Ukrajini, izjavilo je da ne vjeruje da je bilo koji dio Ukrajine s pravom dio Rusije.

## Vlada i politika 
Ukrajina je republika sa polupredsjedničkim sistemom sa zasebnom zakonodavnom, izvršnom i sudskom vlašću. U Ukrajini su 2006. provedene opsežne ustavne promjene, koje su izmijenile odnos snaga između izvršne i zakonodavne vlasti i njihov odnos prema predsjedniku. Izmjena lokalne samouprave je predložena, ali još nije formalno odobrena.

Prema Ustavu predsjednik je šef države, a bira se glasanjem na petogodišnji mandat. Iako je ustavna reforma znatno smanjila predsjednička ovlaštenja, predsjednik nastavlja raspolagati znatnim ovlaštenjima, dijelom zbog jake tradicije centralne vlasti u zemlji.

Vrhovna rada, jednodomni parlament od 450 mjesta, mijenja Ustav Ukrajine, izrađuje zakone, potpisuje međunarodne ugovore, imenuje broj zvaničnika i bira sudije. Članovi se biraju po proporcionalnoj osnovi iz onih stranaka koje dobiju tri posto ili više nacionalnih izbornih glasova, da služe petogodišnji mandat. Ukrajina ima veliki broj političkih stranaka, od kojih mnoge imaju malo članstvo i nepoznate su široj javnosti. Male stranke se često pridružuju višepartijskoj koaliciji (izbornim blokovima) u svrhu učešća na parlamentarnim izborima. Glasati mogu imaju svi koji imaju 18 i više godina.

Vrhovna rada je prvenstveno odgovorna za osnivanje izvršne vlasti, kabineta ministara, na čijem je čelu premijer koji je na čelu vlade. Premijer bira kabinet ministara.
Ustavna reforma je povećala autoritet Vrhovne rade na izbor i nadzor izvršne vlasti.

Sudstvo se sastoji od Ustavnog suda, Vrhovnog suda, Visokog arbitražnog suda, Visokog upravnog suda, regionalnih, vojnih i specijalizovanih sudova za žalbe, lokalnih okružnih sudova i vojnih garnizonskih sudova. Ustav predviđa suđenja uz donošenje presuda od porote, iako to do 2007. nije provedeno. Pravni sistem zasniva se na sistemu građanskog prava.

Lokalna samouprava je zvanično zagarantovana. Lokalna vijeća i gradonačelnici su izabrani od strane naroda i vrše kontrolu nad lokalnim budžetima. Predsjednik imenuje vođe regionalnih i okružnih uprava. Ukrajina je podijeljena u 24 oblasti (pokrajine) i jednu autonomnu republiku, Krim. Pored toga, dva grada (misto), Kijev i Sevastopolj, imaju poseban pravni status.
Oblasti su podijeljene na 494 rejona (okruga)..

## Privreda 
Ukrajina je nazivana žitnicom bivšeg Sovjetskog Saveza, a Ukrajinska privreda i danas se temelji na poljoprivrednoj proizvodnji. Drugi važniji izvori prihoda su: željezna ruda, ugalj, zemni plin, nafta, mangan, živa itd. Stopa nezaposlenosti se kreće oko 27% (2015).

Ukrajina ima slobodnu tržišnu ekonomiju koja je u nastajanju i koja je podvrgnuta velikim usponima i padovima tokom 1990-ih, sa hiperinflacijom i drastičnim padom privredne proizvodnje. Kao dio bivšeg Sovjetskog Saveza, ukrajinska republika je bila najvažnija ekonomska komponenta, nakon Rusije po proizvodnji oko četiri puta većoj od sljedeće rangirane republike. Njeno plodno crno tlo stvaralo je više od jedne četvrtine sovjetske poljoprivredne proizvodnje i pružalo je značajnu količinu mesa, mlijeka, žitarica i povrća za druge republike. Isto tako, svojom raznovrsnom teškom industrijom isporučivala je jedinstvenu opremu (npr. cijevi velikog promjera) i sirovine za industrijske i rudarske centre        (vertikalne aparate za bušenje) u drugim regijama bivšeg SSSR-a.
thumb|Ukrajinski željeznički prevoz je u velikoj upotrebi u toj zemlji.
Ubrzo nakon nezavisnosti ukrajinska vlada je liberalizovala cijene i napravila pravni okvir za privatizaciju, ali rasprostranjeni otpor reformi unutar vlade i zakonodavnih vlasti uskoro dovodi do zastoja reformskih napora. Proizvodnja je do 1999. godine pala na manje od 40 posto od nivoa iz 1991. godine. Slobodna monetarna politika gurnula je inflacije na hiperinflatorni nivo krajem 1993. godine. Cijene su se stabilizovale tek nakon uvođenja nove valute , grivne 1996. godine.
thumb|left|Zgrada Narodne banke Ukrajine.
Ukrajinska ovisnost o snabdijevanju energentima iz Rusije i nedostatak značajnih strukturnih reformi, je učinilo njenu ekonomiju ranjivom na vanjske udare. Ova zemlja ovisi o uvozu oko tri četvrtine svojih godišnjih potreba za naftom i prirodnim gasom. Spor sa Rusijom oko cijena krajem 2005. i početkom 2006. godine je doveo do privremenog prekida snabdjevanja prirodnim gasom. Ukrajina je u januaru 2006. godine zaključila sporazum s Rusijom kojim je gotovo udvostručena cijena koju je Ukrajina plaćala za ruski gas i mogla je koštati njenu ekonomiju do $2.2 milijardi dolara.

Većina poreskih i carinskih povlastica su uklonjene zakonom o budžetu u martu 2005. godine. Ovaj zakon donosi više ekonomskih aktivnosti iz ukrajinske velike sive ekonomije, ali poboljšanja su bila potrebna u borbi protiv korupcije, razvoju tržišta kapitala i unapređenju zakonodavnog okvira za poslovanje.
Promjene u više politički osjetljivim područjima strukturnih promjena i u privatizaciji zemljišta su bile u zaostajanju u 2007. godini.
Vanjske institucije, a posebno Međunarodni monetarni fond su ohrabrivali Ukrajinu da ubrza tempo i obim promjena.

Rast bruto društvenog proizvoda bio je 7 posto u 2006. godini, a u odnosu na 2,4 posto u 2005. godini gdje je zahvaljujući rastu cijena čelika u svijetu i rastuće potrošnje u zemlji. Iako će ekonomija vjerovatno ostvariti rast 2007. godine, dugoročni rast može biti ugrožen planovima vlade da vrati uvođenjem poreza, trgovinske i carinske povlastice i održavanjem restriktivne kvote izvoza žitarica.

Svjetska banka svrstava Ukrajinu kao zemlju sa niskim prosječnim prihodima.
Za 2006. godinu indeks ekonomskih sloboda Ukrajine ostvaruje 99. mjesto među 157 država. Ostali značajni problemi su nerazvijena infrastruktura i transport, neefikasna birokratija i nedostatak stručnjaka i pored velikog broja univerziteta. Međutim, brzo rastuća ukrajinska ekonomija ima zanimljivo tržište u nastajanju s relativno velikim brojem stanovništva i izgledima za velike zarade.

Ukrajinska berza je zabilježila desetostruki rast između 2000. i 2006. godine sa ogromnim rastom od 341 posto u 2004. godini. Rastući sektor ukrajinske ekonomije uključuje i tržište za preuzimanje ugovora sa informacionim tehnologijama iz drugih zemalja koje je raslo više od 100 posto godišnje.

Izvoz je iznosio $38,88 milijardi dolara u 2006. godini. Izvoz roba uključuje obojene i neobojene metale, goriva i naftnih derivata, hemikalija, mašina i transportne opreme kao i prehrambenih proizvoda. Izvozni partneri su: Rusija 22,1 posto, Turska 8,1 posto i Italija 5,6 posto od cjelokupnonog izvoza. Uvoz je iznosio $44,11 milijardi dolara. Uvoz roba uključuje energiju, mašine i oprema, i hemikalije. Uvozni partneri su: Rusija 35,5 posto, Njemačka 9,4 posto, Turkmenistan 7,4 posto i Kina sa 5 posto od cjelokupnonog uvoza.
BDP po glavi stanovnika (paritet kupovne moći) je bio $8000 u 2006 godini ili 86. na listi MMF-a od 179 naroda. Zvanično registrovana nezaposlenosta iznosila je 2,7 posto, iako je veliki broj neregistrovanih ili nedovoljno zaposlenih radnika. Međunarodna organizacija rada izračunala je da je je stvarna stopa nezaposlenosti u ovoj zemlji 6,7 posto u 2006. godini sa 29 posto stanovništva ispod granice siromaštva u 2003. godini.

### Književnost 
thumb|left|155px|Ivan Kotljarevskij
Ukrajinska književnost započela je sa hronikama Kijevske Rusije. Originalna književnost napisana je na crkvenoslovenskom jeziku. Glavna djela obuhvataju priče Nestora ljetopisca iz prošlih vremena, epska Priča o Igorovom pohodu iz 12. vijeka. Štamparske mašine su započele sa radom u Lavovu i Ostrihu 1573. godine gdje je objavljena Ostroška Biblija 1581. godine.   Narodni epovi pod nazivom *Duma* iz 16. vijeka slave aktivnosti Kozaka.
thumb|right|255px|Ukrajinski zlatnik posvećen 200.-oj godišnjici objavljivanja "Eneide" od Kotljarevskog, 1998. godine.
Otac ukrajinske književnosti Ivan Petrovič Kotljarevskij koji je napisao lažni ep Eneida od Vergilija iz 1798. godine koji pretvara vergilijeve likove u ukrajinske Kozake. Njegov jezik je zasnovan na govoru ukrajinaca iz poltavskog područja.
Godine 1837., tri pisca - Markijan Šaškević, Ivan Vahilević i Jakiv Holovackij objavljuju književnu zbirku pod naslovom *Dnjestarska nimfa* kojom su se usredsredili na folklor i historiju počevši da ujedinjuju ukrajinski književni jezik. Godine 1840. zbirka pjesama pod nazivom *Kobzar*, Tarasa Ševčenka postala je simbol ukrajinskog nacionalnog identiteta. Pantelejmon Kuliš, Marko Vovčok, Ivan Nečuj - Levickij, Panas Mirnij, i Boris Hrinčenko razvijaju realistične romane i kratke priče  krajem 19. vijeka.

Nakon sovjetskog preuzimanja vlasti brojni ukrajinski pisci su emigrirali. Grupa poznata kao *Slobodna akademija proleterske književnosti* od (1925-1928) sastavljena od pjesnika Pavla Tičina i Mikea Johansena, romanopisaca Jurija Janovskog i Valerijana Pidmohilnija, dramaturga Mikole Kuliša. Vođa ove grupe, Mikole Hvilovija, zalagali su se za proevropsku orijentaciju i nacionalne interese unutar komunističke ideologije. Hvilovij se ubio nakon što je saznao za veliku glad iz 1933. godine, a većina članova su uhapšeni i ubijeni u staljinovim zatvorima.

Socijalistički realizam u vremenu od 1930-ih do 1960-ih zahtijevao je od pisaca da podržavaju vladinu politiku, što dovodi do protivljenja nove generacije pisaca od 1960-1970, uključujući romanopisca Olesa Hončara, kao i pjesnika Line Kostenka, Vasilija Stusa i Ihora Kalineca.

Ukrajina ima hokej ligu i nacionalni hokej tim. Ova zemlja ima relativno nepoznatu košarkašku ligu, iako su ekipe dovoljno jake da se plasiraju na Eurokup košarkaškog prvenstva. Postoje brojni kriket klubovi. Ukrajina je redovni učesnik na ljetnim i zimskim Olimpijskim igrama. Kasnija nazubljena izdanja sa nazubljenjem 11½ na debljem kartonskom papiru su izdanja za filatelistička pisma i izdata su 1919. godine u tiražu od 40.000 kompleta. Nakon toga u Ukrajini se koriste uglavnom ruske marke od 1902-18, sa pečatom na kojem je grb Ukrajine, te se na osnovu oblika pečata može zaključiti iz kojeg su poštanskog okruga (Kijev, Harkiv, Jekaterinoslav, Poltava, Odesa ili Podolija). Tek u januaru 1919. izlazi nova nenazubljena ukrajinska marka sa nominalnom vrijednošću od 20 hrivni, sa natpisom *Ukrajinska država''. Marka je katalogizirana rednim brojem 66. Sljedeća serija je već sa nazivom Ukrajinska SSR i sastoji se od četiri marke sa vrijednošću 10+10, 20+20, 90+30 i 150+50 karbovaneca, povodom pomoći za gladne u Ukrajini. Serija je izdana u aprilu 1923, a nazubljeno izdanje 25. juna 1923. je na drugačijem papiru i sa drugim vodenim žigom. Nakon odvajanja od Sovjetskog saveza, prva marka izlazi 1992. godine i izdata je povodom stogodišnjice iseljavanja Ukrajinaca u Kanadu.

### Zapadna Ukrajina 
Nakon raspada Austro-Ugarske 1918. godine, u zapadnom području Ukrajine, formirana je Zapadnoukrajinska Narodna Republika, sa sjedištem u Lavovu. Prva serija poštanskih maraka izašla je 20. novembra 1918. godine. Na austrougarskim markama ručno je utisnut osmougaoni crni pečat sa imenom republike ćirilicom (ЗАХОДНО УКР НАРОДНА РЕПУБЛИКА). Tiskane su četiri marke sa nominalnom vrijednošću od 3, 5, 10 i 20 hellera. Marka od 20 hellera izašla je u dvije varijante sa različitim bojama. Tiraž je bio nizak i kretao se od 2.200 do 8.000 komada. Marke se vrijedile samo dva dana i poznate su sa pečatom gradova Ivano-Frankivsk, Hodoriva i Kolomija. Zbog kratkog trajanja, ove se marke katalogiziraju rimskim brojevima (I-IV).

Sljedeća serija, formalno prve marke Zapadne Ukrajine su izašle 12. decembra 1918, a korištene su austro-ugarske marke na kojima je na gornjem dijelu utiskano crnim slovima УКР Н. Р.  Na markama je utisnuta i nova nominalna vrijednost, te se marke izašle sa  5 i 10 hellera. Uvođenjem nove valute hrivne, 18. marta 1919. godine izlazi serija sa 19 maraka i nominalnom vrijednošću od 3 šahiva do 10 hrivni. Tiraž ove serije bio je od 199 komada za marku od 10 hrivni, pa do 2.000 komada za marke od 3 i 5 šahiva. I dalje se koriste austrougarske marke sa pretiskom imena i nominalne vrijednosti.

Sa pretiskom su korištene i marke Austro-ugarske za područje Bosne i Hercegovine i to prvih 12 maraka, koje su izašle 5. maja 1919. godine u tiražu od 25 do 2.000 komada.

Ukupno je izdata 91 marka, a zadnja serija izlazi 9-12. maja 1919. godine. Nakon okupacije Zapadne Ukrajine od strane Poljske, marke prestaju vrijediti i na ovom se području koriste marke Poljske.

### Karpatska Ukrajina 
## Također pogledajte 
* Volodimir Zelenski
* Julija Timošenko
* Sergej Svjačenko
* Adžigolski svjetionik
* Moščena
* Rat u Ukrajini

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Ukrajina na ukrainetoday.blogspot.com

*
Kategorija:Države svijeta
Kategorija:Države nastale raspadom Sovjetskog Saveza