Jean-Baptiste Lamarck

**Jean-Baptiste Pierre Antoine de Monet, chevalier de Lamarck** (1. august 1744. – 18. decembar 1829.), često poznat jednostavno kao **Lamarck** (  ; Francuski: [ʒɑ̃batist lamaʁk]  ), bio je francuski prirodnjak. Bio je vojnik, biolog i akademik, i rani zagovornik ideje da se biološka evolucija odvijala i odvijala u skladu sa prirodnim zakonima.

Lamark se borio u Sedmogodišnjem ratu protiv Pruske i dobio je nagradu za hrabrost na bojnom polju. Pošto je poslan u Monako, Lamark se zainteresovao za prirodnu istoriju i odlučio da studira medicinu. Povukao se iz vojske nakon ranjavanja 1766. godine i vratio se studijama medicine.  Lamark je nastavio svoj rad kao glavni autoritet u zoologiji beskičmenjaka . Zapamćen je, barem u malakologiji, kao taksonomista značajne reputacije.

Moderna era općenito pamti Lamarcka po teoriji nasljeđivanja stečenih karakteristika, nazvanoj lamarkizam (netačno nazvan po njemu), mehko nasljeđivanje ili teorija upotrebe/neupotrebe, koju je opisao u svojoj *Philosophie zoologique* iz 1809. godine. Međutim, ideja mehkog nasljeđivanja davno je prethodila njemu, činila je samo mali element njegove teorije evolucije, a u njegovo vrijeme su je prihvatili mnogi istoričari prirode. Lamarckov doprinos evolucijskoj teoriji sastojao se od prve istinski kohezivne teorije biološke evolucije,  u kojoj je alhemijska kompleksirajuća sila vodila organizme uz ljestvicu složenosti, a druga ekološka sila ih je prilagođavala lokalnom okruženju *korištenjem i neupotrebom* karakteristika, razlikujući ih od drugih organizama. Naučnici su raspravljali o tome da li napredak u polju transgeneracijske epigenetike znači da je Lamarck bio u određenoj mjeri u pravu ili ne.
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/37/Jean-Baptiste_Lamarck.jpg/220px-Jean-Baptiste_Lamarck.jpg|desno|mini| Lamarck, kasno u životu
U svojoj knjizi *Philosophie zoologique*, Lamarck je opisao Boga kao "uzvišenog autora prirode". Lamarkovi religiozni pogledi su ispitani u knjizi *Lamarck, osnivač evolucije* (1901) od Alpheusa Packarda. Prema Packardu iz Lamarkovih spisa, on se može smatrati deistom.

Filozof biologije Michael Ruse opisao je Lamarcka, "kako vjeruje u Boga kao nepomičnog pokretača, tvorca svijeta i njegovih zakona, koji odbija čudesno intervenirati u svom stvaranju."  Biograf James Moore opisao je Lamarcka kao "temeljnog deistu". 

Historičar Jacques Roger je napisao: "Lamarck je bio materijalista do te mjere da nije smatrao potrebnim pribjegavanje bilo kojem duhovnom principu... njegov deizam je ostao nejasan, a njegova ideja stvaranja nije ga spriječila da vjeruje u sve. priroda, uključujući najviše oblike života, bila je samo rezultat prirodnih procesa." 

Lamarck je uglavnom poznat po svojim pogledima na evoluciju, koji su odbačeni u korist razvoja darvinizma. Njegova teorija evolucije postigla je slavu tek nakon objavljivanja knjige Charlesa Darwina *O porijeklu vrsta* (1859.), što je podstaklo kritičare Darwinove nove teorije da se oslone na Lamarckovu evoluciju kao na dobro utvrđenu alternativu. 

## Bilješke 
## Reference 
### Bibliografija 
 
*
*
*
*
*
* 
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
* 
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
* 
* 
*
*

Kategorija:Članovi Francuske akademije nauka
Kategorija:Francuski biolozi
Kategorija:Botaničari s autorskim skraćenicama
Kategorija:Umrli 1829.
Kategorija:Rođeni 1744.
Kategorija:CS1 upotrebe (njemački)