open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ernst Abbe

**Ernst Abbe** (Eisenach, 23. januar 1840. - Jena, 14. januar 1905.), njemački fizičar i socijalni reformator.

Naučnim radom u optici omogućio je procvat Zeissove firme. Usavršio je mikroskop, konstruirao i dotjerao mnoge optičke instrumente: refraktometar, dvogled s prizmama, objektive za fotokameru i dr.

Zajedno sa Otto Schott-m i Carl Zeiss-om, postavio je temelje moderne optike. Bio je suvlasnik kompanije Carl Zeiss AG, njemačkog proizvođača istraživačkih mikroskopa, astronomskih teleskopa, planetarijuma, i drugih optičkih sistema.

Rođen je u skromnoj porodici, a očev poslodavac mu je pomogao da se školuje. Sam Abbe je davao časove, da bi povećao svoje prihode. Studirao je Univerzitetu Jena (1857.–1859.) i Göttingen (1859.–1861.) Doktorirao je 23. marta 1861.
mini|lijevo|150px|Refraktometar

## Reference 
Kategorija:Njemački fizičari
Kategorija:Optika
Kategorija:Rođeni 1840.
Kategorija:Umrli 1905.
Kategorija:Biografije, Eisenach
Flegmona

mini|desno|300px|Celulitis lijeve noge
**Flegmona** ili **celulitis** je difuzna upala potkožnog vezivnog tkiva. Upalni proces također se može razviti u vezivnom tkivu karlice, retroperitonealnom području, perinefritičnom i intraorbitalnom području. Uzročnici flegmone su streptokoke (najčešće hemolitičke), stafilokoke i drugi piogeni mikroorganizmi.

## Simptomi 
Koža je topla, tamnocrvena, edematozna i vrlo bolna. Poslije 3-4 dana mogu nastati mjehuri i nekrotična žarišta. Celulitis je često pračen limfangitisom  i regionalnim limfadenditisom.

Liječenje: Mirovanje, imobiliziranje (kod flegmone okrajina) i antibiotska terapija (oksacilin ili cefalosporin).

## Interdigitalna Flegmona 
Nastaje zbog mikroozljeda dlana i infekcije žuljeva. Šaka je otečena, često jače na dorzumu, bolna, a prsti između kojih se nalazi gnojna upala malo su razmaknuti i savijeni.

Liječenje: Incizija kroz kožu, potkožno tkivo i aponeurozu u smjeru distalne brazde u dlanu, dreniranje, imobiliziranje i antibiotici

## Također pogledajte 
*Empijem
*Apsces
*Hidradenditis
*Limfangiitis
*Panaricij
*Erizipel
*Erizipeloid
*Plinovita gangrena
*Tetanus
*Furunkul
*Karabunkul
*Progresivna bakterijska sinergistična gangrena

Kategorija:Upale
Apsces

[mini|desno|250px|Apsces [analne žlijezde|analnih žlijezda kod psa]]
**Apsces** je lokalizirana gnojna upala koja se može razviti u potkožnom tkivu, ali i u dubokim tkivima i organima. Apsces potkožnog tkiva manifestira se lokalnim znacima upale crvenilo (rubor), oteklina (tumor), toplina (calor) i bol (dolor) i izraženim fenomenom zvanim fluktuacija.

Uzročnik je najčešće Staphylococcus aureus otporan na penicilin G.

Lječenje: incizija, drenaža, antibiotici

## Također pogledajte 
[desno|mini|Edukativni video o apscesu na engleskom jeziku iz serije [c:Category:Videos from Osmosis|Osmosis]]

* Flegmona
* Empijem
* Hidradenditis
* Limfangiitis
* Panaricij
* Erizipel
* Erizipeloid
* Plinovita gangrena
* Nekrotizirajući fasciitis
* Paronihija
* Tetanus
* Furunkul
* Karabunkul
* Progresivna bakterijska sinergistična gangrena
* Bakterije

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Upale
Hidradenditis

**Hidradenditis** je miješana gnojna infekcija znojnih žljezda, najčešće lokaliziranih u pazuhu, a vrlo rijetko ispod dojke i u koži skrotuma. U pazuhu se pojave tvrdi bolni čvorovi, a koža postaje crvena, napeta i bolna. Većinom se ti čvorići međusobno spoje. Kasnije mogu nastati apscediranje i kolikvacija, a gnojni sadržaj prodire na površinu.

Liječenje: Incizija ako je prisutna kolikvacija, ekscizija kože potrebna je kod multilokuslikih apscesa, antibiotici (cefalosporin ili semisintetični penicilin) potrebni su u akutnoj fazi infekcije.

## Također pogledajte 
*Apsces
*Flegmona
*Empijem
*Limfangiitis
*Panaricij
*Erizipel
*Erizipeloid
*Plinovita gangrena
*Tetanus
*Furunkul
*Karabunkul
*Progresivna bakterijska sinergistična gangrena
*Bakterije

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Upale
Kategorija:Rijetke bolesti
George Westinghouse

**George Westinghouse** bio je američki izumitelj.

Prvi izum kojim se proslavio bio je zračna kočnica za lokomotive. Razvoju elektrotehnike dao je veliki doprinos angažmanom u oštrom sukobu između Tesle i Edisona, odnosno u favoriziranju Teslinog polifaznog sistema izmjenične struje ispred Edisonove jednosmjerne. Pružio je podršku Tesli, uvjeren da njegovo rotacijsko polje ima budućnost i omogućuje napredak u elektrotehnici. Njegova kompanija sagradila je na Niagari prvu električnu centralu s polifaznim sistemom, čime je Teslino djelo počelo osvajati svijet.

Godine 1911. dobio je AIEE Edisonovu medalju "za pohvalno dostignuće povezano sa razvojem sistema izmjenične struje".

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1846.
Kategorija:Umrli 1914.
Kategorija:Biografije, New York
Kategorija:Američki izumitelji
Erizipel

mini|desno|300px|Erizipel na ruci
**Erizipel** je kutani celulitis i limfangiitis uzrokovan hemolitičkim streptokokom. Najčešće se javlja na licu i nogama, česti su recidivi. Najčešće do infekcije dolazi preko sitnih ozljeda i ogrebotina.

## Simptomi 
Crvenilo kože, osjećaj napetosti ili svrbeža, ponekad mjehuri ispunjeni seroznim sadržajem, pa i nekroza, povišena temperatura, limfangiitis i limfandenditis.
Liječi se mirovanjem i penicilinom G.

## Kod životinja 
Kod životinja, najčešće kod svinja, bolest slična ovoj se zove "crveni vjetar", a uzrokuje je *Erysipelothrix rhusiopathiae*. Od crvenog vjetra mogu oboljeti i ljudi, a simptomi su slični kao kod erizipela.

## Također pogledajte 
*Flegmona
*Apsces
*Empijem
*Hidradenditis
*Panaricij
*Erizipeloid
*Plinovita gangrena
*Nekrotizirajući fasciitis
*Paronihija
*Tetanus
*Furunkul
*Karabunkul
*Progresivna bakterijska sinergistična gangrena

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Zarazne bolesti
Kategorija:Bakterijske bolesti
Gottlob Frege

**Friedrich Ludwig Gottlob Frege** (8. novembar 1848 – 26. juli 1925) bio je njemački matematičar i fizičar

Bio je profesor u Jeni. Njegovo obimno djelo uključuje uz unapređivanje matematičkih tehnika i novo zasnivanje simboličkoga matematičkog jezika, te neposredne inovacije u spoznajnoj teoriji. Utemeljitelj je *matematičke logike*. Jedan je od najvećih logičara 19. vijeka, začetnik plodotvornoga matematičkog formalizma, a njegove spoznajno-teorijske rasprave imaju velik uticaj u savremenoj filozofiji jezika.

### Djela 
* »Pojmovna simbolika, aritmetička rekonstrukcija formalnog jezika čistog mišljenja« (*Begriffsschrift, eine der arithmetischen nachgebildete Formelsprache des reinen Denkens*, 1879.)
* »Temelji aritmetike, logičko-matematičko razmišljanje o pojmu broja« (*Die Grundlagen der Arithmetik: eine logisch-mathematische Untersuchung über den Begriff der Zahl*, 1884.)
* »Funkcija i pojam« (*Funktion und Begriff*, 1891.)

## Vanjski linkovi 
* Die Grundlagen der Arithmetik (PDF) 

Kategorija:Rođeni 1848.
Kategorija:Umrli 1925.
Kategorija:Biografije, Wismar
Kategorija:Njemački filozofi
Kategorija:Njemački logičari
Kategorija:Njemački matematičari
Ruholah Homeini

**Ruholah Musavi** **Homeini** (17. maj 1900 – 3. juni 1989) bio je iranski klerik, političar, politički teoretičar, teokratski diktator i revolucionar koji je osnovao Islamsku Republiku Iran i služio kao njezin prvi vrhovni vođa od 1979. do svoje smrti 1989. Bio je glavni vođa Iranske revolucije, koja je svrgla Muhameda Rezu Pahlavija i pretvorila Iran u teokratsku islamsku republiku.

Rođen je u Homeinu, u današnjoj iranskoj pokrajini Markazi. Njegov je otac ubijen kada je Homeini imao dvije godine. Još u mladosti, uz pomoć svojih rođaka, počeo je proučavati Kur'an i arapski jezik. Homeini je postao visokopozicionirani klerik u dvanaestoimamizmu, ajatolah, mardža ("izvor oponašanja"), mudžtehid ili fakih (stručnjak za fikh), te autor više od 40 knjiga. Njegov otpor Bijeloj revoluciji rezultirao je njegovim protjerivanjem pod pokroviteljstvom države u Bursu 1964. Gotovo godinu dana kasnije preselio se u Nadžaf, gdje su govori koje je održao, a u kojima je izlagao svoju religijsko-političku teoriju skrbništva učenjaka, prikupljeni u knjigu *Islamska vlada*.

Nakon uspjeha Iranske revolucije, Homeini je bio *de facto* šef države od februara 1979. do svog imenovanja za vrhovnog vođu u decembru iste godine. Homeini je bio *Timeova* osoba godine 1979. zbog svog međunarodnog utjecaja, a u sljedećoj deceniji opisan je kao "virtualno lice šijitskog islama u zapadnoj popularnoj kulturi". Bio je poznat po podršci otmičarima tokom iranske talačke krize; svojoj fetvi kojom je pozvao na ubistvo britansko-indijskog romanopisca Salmana Rushdieja zbog Rushdiejeva prikaza islamskog proroka Muhammeda u njegovom romanu *Sotonski stihovi,* što je Homeini smatrao bogohulnim.

Predmet sveprisutnog kulta ličnosti, Homeini je nosio titulu ajatolaha i službeno je poznat kao imam Homeini u Iranu i među svojim pristašama na međunarodnoj razini. Njegovom državnom pogrebu prisustvovalo je do 10 miliona ljudi, što je jedna petina iranskog stanovništva, i smatra se drugim najvećim pogrebom u povijesti. U Iranu se zakonski smatra "neotuđivim" – vrijeđanje je kažnjivo zatvorom; njegov grob s pozlaćenom kupolom na groblju Behešt-e Zahra u Teheranu postao je svetište za njegove pratitelje. Njegovi pristaše vide ga kao zagovornika islamske obnove, nezavisnosti, antiimperijalizma i otpora stranom utjecaju u Iranu. S druge strane, kritiziran je zbog antizapadne i antisemitske retorike, antidemokratskih postupaka, kršenja ljudskih prava, uključujući pogubljenje hiljada iranskih političkih zatvorenika 1988, te zbog opsežnog korištenja dječjih vojnika tokom Iransko-iračkog rata za napade "ljudskim valom".

## Također pogledajte
*Iransko-irački rat

## Napomene
## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1902.
Kategorija:Umrli 1989.
Kategorija:Biografije, Homein
Kategorija:Iranski političari
Kategorija:Muslimani
Werner Heisenberg

**Werner Heisenberg** (Würzburg, 5. decembar 1901. - München, 1. februar 1976.), njemački fizičar.

Jedan je od najznačajnijih fizičara 20. vijeka. U kvantnoj fizici poznato je njegovo načelo neodređenosti.

Bio je profesor u Leipzigu, te direktor *Instituta za fiziku Kaiser Wilhelm* u Berlinu i *Instituta Max Planck* u Göttingenu. Godine 1925. utemeljio je mehaniku matica, osnovu moderne kvantne teorije. Svojim "principom neodređenosti" utvrdio je granice eksperimentalnog istraživanja pojava koje se zbivaju u atomu i upozorio na nemogućnost istovremenog tačnog određivanja položaja i brzine subatomskih čestica (elektrona). Objasnio je feromagnetizam, uvodeći pojam sila izmjene između elektrona. Postavio je teoriju o građi atomske jezgre, razvio teoriju o jednakosti nuklearnih međudjelovanja protona i neutrona.

Godine 1932. dobio je Nobelovu nagradu za fiziku, a napisao je djelo "Fizika i filozofija".
## Reference 
## Vanjski linkovi
*Annotated Bibliography for Werner Heisenberg from the Alsos Digital Library for Nuclear Issues
**MacTutor Biography: Werner Karl Heisenberg*
*Key Participants: Werner Heisenberg  – *Linus Pauling and the Nature of the Chemical Bond: A Documentary History*
*Werner Heisenberg:  Atomic Physics Mentorees
*
*

Kategorija:Njemački fizičari
Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za fiziku
Kategorija:Inozemni članovi Kraljevskog društva
Kategorija:Biografije, Würzburg
Kategorija:Rođeni 1901.
Kategorija:Umrli 1976.
Kategorija:Kvantni fizičari
Kategorija:Dobitnici medalje "Max Planck"
Heinrich Rudolf Hertz

**Heinrich Rudolf Hertz** (22. februar 1857 – 1. januar 1894) bio je njemački fizičar po kome je mjerna jedinica za frekvenciju, herc (**Hz**) dobila ime. On je bio prvi koji je 1888. dokazao postojanje elektromagnetskih radijacija napravivši aparaturu koja je proizvodila radio valove.

## Biografija 
Hertz je rođen u Hamburgu (Njemački Savez) u jevrejskoj porodici koja je poslije preobraćena u kršćanstvo. Otac mu je bio savjetnik u Hamburgu, a majka doktorova kćeka. Za vrijeme školovanja na Univerzitetu u Berlinu pokazao je veliki interes i intelekt za nauke i jezike; a učio je arapski i sanskrit. Nauke i inženjerstvo studirao je u Dresdenu, Münchenu i Berlinu. Bio je učenik Gustava R. Kirchhoffa i Hermanna von Helmholtza. Diplomu je dobio 1880, a do 1883. ostao je Helmholtzov učenik. Tada je uzeo mjesto predavača na Univerzitetu u Kielu. Stalni profesor postao je 1885. na Univerzitetu u Karlsruheu i tu je otkrio elektromagnetske valove.

Nakon Michelsonovog eksperimenta 1881 (prethodnik Michelson-Morleyeva eksperimenta iz 1887) koji je dokazao nepostojanje Zemljine putanje oko Sunca koja je nastala u 17. vijeku, Hertz je preformulirao Maxwellove jednačine i došao do novog otkirća. Tokom eksperimentiranja otkrio je da elektro-signali mogu putovati kroz zrak, kao što su pretpostavili James Clerk Maxwell i Michael Faraday, i to je bila baza za otkriće i izradu radia. Još je otkrio i fotoelektrični efekat (koji je kasnije objasnio Albert Einstein) kada je primijetio da je elektrificirani (nabijen) objekt gubio snagu pri dodiru sa ultraljubičastim zrakama.

Hertz je preminuo od trovanja krvi u Bonnu kada je imao 37 godina.

Njegov nećak Gustav Ludwig Hertz dobio je Nobelovu Nagradu, a Gustavov sin Carl Hellmuth Hertz otkrio je ultrazvuk.

## Također pogledajte 
* Mikrovalno zračenje

## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Njemački fizičari
Kategorija:Naučnici po kojima su nazvane jedinice SI sistema
Kategorija:Biografije, Hamburg
Kategorija:Rođeni 1857.
Kategorija:Umrli 1894.
Walther Hermann Nernst

**Walther** Hermann **Nernst** (Briesen, 25. juni 1864. - Berlin, 18. novembar 1941.), njemački fizičar i hemičar

1920. godine je dobio Nobelovu nagrada za hemiju

Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za hemiju
Kategorija:Njemački fizičari
Kategorija:Njemački hemičari
Kategorija:Biografije, Briesen
Kategorija:Rođeni 1864.
Kategorija:Umrli 1941.
Fiat Punto

mini|300p|**Fiat Punto**
**Fiat Punto** je mali gradski automobil koji je italijanski proizvođač Fiat proizvodio od 1993. do 2018. godine, a obuhvaćao je tri generacije. Njegova aktuelna generacija je dostupna u hatchback izvedbama sa troja ili petora vrata.

Punto prve generacije predstavljen je u septembru 1993., a u prodaji se pojavio početkom 1994. kao zamjena za model Fiat Uno. Bilo je izrađeno 3,429 miliona automobila iz ove prve generacije. Ta generacija Punta bila je dostupna i u kabrioletskoj izvedbi, a osvojila je i titulu evropskog automobila godine za 1995.

Druga generacija u prodaju je ušla 1999., a njen dizajn je malo izmijenjen 2003. Ukupno je bilo prodato 2,96 milijuna automobila iz ove generacije. U periodu od 2005. - 2009. bila je predstavljena i potpuno nova treća generacija koja je plasirana pod nazivom Fiat Grande Punto, te punto Evo između 2009. i 2012. Kasnije je predstavljen samo pod imenom Punto.
Iz ove treće generacije prodato je ukupno 2,67 miliona automobila. 
Od maja 2013. do 2018. gotovo devet miliona primjeraka ove vrste automobila bilo je prodano u svijetu.

## Prva generacija 
Punto prve generacije predstavljen je u septembru 1993., a u prodaji se pojavio početkom 1994. kao zamjena za model Fiat Uno. Ta generacija Punta bila je dostupna i u kabrioletskoj izvedbi, a osvojila je i titulu evropskog automobila godine za 1995.

### Motori 

## Druga generacija 
Druga generacija u prodaju je ušla 1999., a njen dizajn je malo izmijenjen 2003.

### Motori 

## Treća generacija 
2005. je predstavljena potpuno nova treća generacija pod nazivom **Grande Punto**.

### Motori 
## Reference 
Kategorija:Fiatovi automobili
Kategorija:Kabrioleti
Ludo Bagman

**Ludovic "Ludo" Bagman** imaginaran je lik koji se pojavljuje u romanu *Harry Potter i Plameni pehar*. Lik je potpuno izbačen iz istoimenog filma.

Bagman je bio gonič metlobojskog kluba Ose iz Wimbournea što ga je proslavilo, a kasnije je postao šef Odjela za magijske igre i sportove pri Ministarstvu magije. Njegov se izgled promijenio od vremena kad je bio igrač metlboja; nos mu je bio slomljen (vjerovatno ga je slomio neki odlutali maljac), a i popunio se u području trbuha. Čini se da je Ludo tokom svoje karijere pretrpio previše udaraca maljaca u glavu zbog čega je pomalo odsutan. Oko 13 godina prije radnje *Plamenog pehara* optužen je da je smrtonoša zato što je odavao informacije Augustusu Rookwoodu za kojeg u ono vrijeme nije znao da je smrtonoša. Oslobođen je svih optužbi zato što je vjerovao da je Rookwood, prijatelj njegova oca, prikupljao informacije za Ministarstvo.

Bagman je volio kockanje zbog kojeg je kasnije upao u tako ozbiljne financijske probleme da je nekim ljudima kojima je dugovao novac (kao na primjer Fredu i Georgeu Weasleyju te ocu Leeja Jordana) platio vilenjačkim zlatom koje nakon nekog vremena nestane. Nakon finalne utakmice svjetskog metlbojskog prvenstva neki su ga goblini zaskočili u šumi u blizini stadiona i uzeli mu sve zlato koje je u tom trenutku imao, ali to još uvijek nije pokrilo njegove dugove prema njima. Njegovo se ponašanje prema ljudima kojima je bio dužan pogoršavalo zajedno s cijelom situacijom što bi moglo značiti da je njegova dobroćudnost samo krinka ili da ne podnosi dobro pritisak. Fred i George neprestano su pisali pisma Bagmanu kojima su zahtijevali svoj novac, a dok je ovaj bio u Hogwartsu kao sudija na Tromagijskom turniru pokušali su razgovarati s njime, ali on ih je ignorisao ili je izmišljao isprike kako bi bio što dalje od njih. Fred i George tvrde da je na kraju postao prilično uvredljiv i iritantan - rekao im je da im neće dati njihov dobitak ni vratiti početni ulog zato što su premladi za kockanje.

Kako bi vratio svoj dug goblinima, Bagman se kladio s goblinima da će Harry Potter pobijediti na Tromagijskom turniru (na kojem je Bagman bio sudija). Pokušao je pomoći Harryju tokom turnira te mu je na prvom zadatku dao maksimalni broj bodova iako je Harry bio ozlijeđen. Harry je pobijedio na turniru (zajedno s Cedricom Diggoryjem - imali su isti broj bodova), ali Bagman nije dobio okladu: goblini su rekli da je Harry bio izjednačen sa Cedricom, a Bagman se kladio da će Harry imati najveći broj bodova. Bagman je pobjegao nakon trećeg zadatka na turniru i nije poznato gdje se trenutačno nalazi - zna se da još nije podmirio svoje dugove prema goblinima.

Kao i mnogi drugi likovi J. K. Rowling, njegovo ime daje naznake o njegovim sposobnostima i ulozi u romanima. Njegovo ime *Ludo* na latinskom znači "ja igram igre", a *Bagman* označava osobu koja je često na udaru iznuđivanja ili reketiranja.

Bagman, Ludo
Motörhead

mini|200p|Motorhead
**Motörhead** je heavy metal bend osnovan 1975. u Londonu (Ujedinjeno Kraljevstvo). Sastav benda čine vokalist i basist Lemmy Kilmister, gitaristi Phil "Wizzo" Campbell i Mikkey Dee na bubnjevima.

## Sastav 
### Sadašnji sastav 
* Lemmy Kilmister, glavni vokal na bas-gitari (1975–)
* Phil Campbell na gitari (1984–)
* Mikkey Dee na bubnjevima (1992–)

### Bivši članovi 
* Larry Wallis na gitari (1975–1976)
* Lucas Fox na bubnjevima (1975–1976)
* Philty Animal Taylor na bubanjevima (1976–1984, 1987–1992)
* Fast Eddie Clarke na gitari (1976–1982)
* Würzel na gitari (1984–1995)
* Brian Robertson na gitari (1982–1983)
* Pete Gill na bubnjevima (1984–1987)
* Tommy Aldridge na bubnjevima (1992)

## Diskografija 
### Albumi 
* *Motörhead* (1977)
* *Overkill* (1979)
* *Bomber* (1979)
* *On Parole* (1979)
* *Ace of Spades* (1980)
* ''No Sleep 'til Hammersmith* (1981)
* *Iron Fist* (1982)
* *Another Perfect Day* (1983)
* *No Remorse* (1984)
* *Orgasmatron* (1986)
* *Rock 'n' Roll* (1987)
* *No Sleep at All* (1988)
* *1916* (1991)
* *March ör Die* (1992)
* *Bastards* (1993)
* *Sacrifice* (1995)
* *Overnight Sensation* (1996)
* *Snake Bite Love* (1998)
* *Everything Louder than Everyone Else* (1999)
* *We Are Motörhead* (2000)
* *Hammered* (2002)
* *Live at Brixton Academy* (2003)
* *Inferno* (2004)
* *BBC Live & In-Session* (2005)
* *Kiss of Death* (2006)
* *Motörizer* (2008)
* *The Wörld Is Yours* (2010)
* *Aftershock* (2013)
* *Bad Magic'' (2015)

## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt
* Biografija 

Kategorija:Britanske heavy metal grupe
Nicolas Flamel (Harry Potter)

mini|Nicholas Flamel

Nicholas Flamel (1325. - 1992.) alhemičar, jedini poznati tvorac kamena mudraca, legendarne supstancije koja ima moć pretvoriti svaku kovinu u čisto zlato, a proizvodi i eliksir života koji čini besmrtnim onoga koji ga pije. Nicholas Flamel svoj je 665. rođendan proslavio godinu dana prije radnje knjige *Harry Potter i Kamen mudraca*. Živi sa svojom suprugom Perenellom, koja ima 658 godina, mirnim životom u Devonu. Lično se nijednom ne pojavljuje u knjizi.

Flamel je prijatelj Albusa Dumbledora te su zajedno zaključili da Kamen mora biti uništen jer je postao meta Lorda Voldemorta, njegov način da dostigne besmrtnost. Dumbledore je potvrdio Harryju da će Flamel umrijeti, pošto kamen bude uništen, ali mu je ostalo dovoljno eliksira da sredi svoje račune.

J. K. Rowling lik Nicholasa Flamela bazira na stvarnoj osobi; francuskom alhemičaru koji je živio u 15. vijeku u Parizu.
Njegov život nije nikakav mit, a njegova kuća u ulici Montmorency broj 51 sagrađena 1407. još uvijek stoji. Kažu da je pronašao kamen mudraca, koji bilo koji metal pretvara u zlato i stvara eliksir života te da je sa svojom ženom Perenellom postigao besmrtnost. O tome svjedoči i njegova prazna grobnica.

## Vanjski linkovi 
* Blog "Los secretos del inmortal Nicolas Flamel"

Flamel, Nicolas
Filippo Lippi

**Filippo Lippi** (Firenca, oko 1406 – Spoleto, 8. oktobar 1469) bio je italijanski slikar.

Predstavnik je firentinskog slikarstva rane renesanse. Razvio se pod utjecajem fra Angelica te novog shvaćanja prostora i realističke modelacije figura kod Masaccia. Ta dva slikarska izraza stapaju se u njegovim fresko ciklusima iz života *Sv. Ivana Krstitelja* u katedrali u Pratu i iz života Marijina u katedrali u Spoletu. Slikajući Bogorodice s djetetom ili s anđelima i svecima daje im prirodne crte italijanskih žena.

## Djela 
* "Bogorodica u šumi",
* "Poklonstvo djeteta Isusu",
* "Blagovijesti".

## Galerija 

Datoteka:Fra Filippo Lippi - Madonna and Child with two Angels - Uffizi.jpg|*Bogorodica s dva anđela* 
Datoteka:La Vierge et l'Enfant entourés d'anges, de saint Frediano et de saint Augustin - Fra Filippo Lippi - Musée du Louvre Peintures INV 339 ; MR 327.jpg|*Oltar Barbadori*, 1437., tempera na drvetu, Louvre
Datoteka:Fra Filippo Lippi 014.jpg|*Blagovijesti*, 1443-1450., ulje na drvetu

Kategorija:Rođeni 1406.
Kategorija:Umrli 1469.
Kategorija:Biografije, Firenca
Lippi, Filippo
Kategorija:Renesansa
Ian Hart

**Ian Hart** (rođen kao **Ian Davies**) engleski je glumac irskog porijekla. Išao je u katoličke škole u Liverpoolu. Portretirao je Johna Lennona u filmu *Backbeat* (1995), Davida Carra u *Land and Freedom* (1995) i prof. Quirrella u filmu *Harry Potter i Kamen mudraca*.

Na televiziji je tumačio dr. Watsona u serijama o Sherlocku Holmesu.

## Izabrana filmografija 
* *Ripley Under Ground* (2005)
* *Finding Neverland* (2004)
* *Sherlock Holmes i slučaj svilene čarape* (2004)
* *Baskervilski pas* (2002) 
* *Harry Potter i Kamen mudraca* (2001)
* *Liam* (2000)
* *The End of the Affair* (1999)
* *Enemy of the State* (1999)
* *The Butcher Boy* (1997)
* *Monument Ave.* (1998)
* *Michael Collins* (1996)
* *The Englishman Who Went Up a Hill But Came Down a Mountain* (1995)
* *Land and Freedom* (1995)
* *Backbeat* (1994)

Kategorija:Britanski glumci
Kategorija:Irski glumci
Kategorija:Biografije, Liverpool
Kategorija:Rođeni 1964.
Kategorija:Živi ljudi
Braxton Bragg

**Braxton Bragg** (Brakston Brag) (Warren County, 22. mart 1817-Galveston, 27. septembar 1876), američki vojskovođa i general u vojsci Konfederacije za vrijeme Američkog građanskog rata.

Bragg je pohađao američku Vojnu akademiju West Point i diplomirao 1837. Služio je u Drugom seminolskom ratu i Američko-meksičkom ratu, 1846-1848. 1859 je napustio vojsku i bavio se privatnim biznisom do 1861, kada započinje Američki građanski rat. Na početku rata pridružio se Konfederaciji i postao brigadni general.

Zapovjedao je korpusom u bici kod Shiloha, 6.-7. aprila 1862. Nakon što je general Albert Sidney Johnston poginuo u toj bici, Bragg je unaprijeđen u čin generala. U julu iste godine zamijenio je P.G.T. Beauregarda kao zapovjednik vojske u Tennesseeu. U augustu 1862. Bragg je napravio invaziju u Kentucky i napao unioniste u bici kod Perryvillea, 8. oktobra 1862. Bragg se zatim povukao iz Kentuckyja u Tennessee. U bici kod Murfreesboroa, 31. decembar-2. januar 1863, protiv generala Williama Starkea Rosecransa, prisilio je protivnike na povlačenje uz velike gubitke s obje strane.

U septembru 1863. ponovo se susreo s Rosecrasom u bici kod Chickamauga Creeka, 19.-20. septembar 1863. Bragg je potukao unioniste i započeo opsadu grada Chattanooga, gdje su se unionisti povukli. Međutim, uskoro je unionistima stiglo veliko pojačanje pa je general Ulysses Grant pobijedio Bragga u bici kod Chattanooga, 23.-25. novembar 1863. Nakon ovog poraza Bragg je smijenjen s dužnosti zapovjednika, ali je postao vojni savjetnik predsjednika Jeffersona Davisa. U februaru 1865. postao je ponovno zapovjednik vojske u Tennesseeju do kraja rata.

Nakon rata bio je civilni inžinjer u Alabami i Teksasu.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Vojskovođe
Kategorija:Biografije, Warrenton (Sjeverna Carolina)
Kategorija:Rođeni 1817.
Kategorija:Umrli 1876.
Albert Sidney Johnston

**Albert Sidney Johnston** (Albert Sidni Džonston) (Washington, Kentucky, 2. februar 1803 - Shiloh, Tennessee, 6. april 1862), američki general Konfederacije u vrijeme Američkog građanskog rata.

Diplomirao je na Vojnoj akademiji West Point, 1826. Kao vojnik prve dužnosti je obnašao na području New Yorka i Missourija. Služio je u Ratu Crnog jastreba, 1832.1834 napušta vojnu službu i odlazi u Kentucky, gdje se brinio za svoju suprugu koja je bila na samrti.

U julu 1836 odlazi u Teksas i prijavljuje se u vojsku Texasa. Ubrzo je postao generalski ađutant, a 1837. brigadni general vojske Republike Teksas. Drugi predsjednik Republike Teksas, Mirabeau Bounaparte Lamar, imenovao ga je 1838. ministrom rata. 1840. se vratio u Kentucky, a 1843. oženio *Elizu Griffin*. Do 1849. živi u Teksasu na velikoj plantaži. Sudjeluje u Američko-meksičkom ratu, 1846-1848, i zapovjeda odredom teksaških dobrovoljaca. Kasnije, kao pukovnik u vojsci SAD-a, služi na Teksaškoj granici i na zapadu.

Po izbijanju Američkog građanskog rata, 1861, Johnston daje otkaz u vojsci SAD-a a predsjednik *Konfederacije* Jefferson Davis ga imenuje generalom.

Johnston je na prepad napao Ulyssesa Granta u bici kod Shiloha, 6.-7. aprila 1862. Johnston je smrtno ranjen prvog dana bitke.

Pokopan je u New Orleansu. 1866. njegovo tijelo je preneseno u Austin, Teksas. Četiri decenije kasnije Elisbet Ney je dizajnirao spomenik i skulpturu koji su postavljeni kraj njegovog groba.

Kategorija:Vojskovođe
Kategorija:Biografije, Washington (Kentucky)
Kategorija:Rođeni 1803.
Kategorija:Umrli 1862.
Otto Hahn

**Otto Hahn** bio je njemački hemičar i fizičar.

Zajedno sa Fritzem Strassmannom otkrio je 1939. cijepanje jezgre atoma uranija pomoću neutrona, čime je otvorio eru atomskih reaktora, koji rade na osnovi te nuklearne reakcije. Iako "*otac atomske bombe*", Hahn je protivnik atomskog naoružanja. Godine 1944. dobio je Nobelovu nagradu za hemiju.

## Biografija 
Rođen je u Frankfurtu na Majni. Njegov otac bio je investitor.

### Obrazovanje 
Nakon što je završio studij fizike od 1901. Hahn je promovisao za dr. phil. na marburškom univerzitetu gdje radi isprva kao asistent. Od 1904. radi kao istraživač u Londonu, Montrealu (Kanada) i Berlinu. Već tada se usmjerava na radiohemiju.

### Otkriće torija 
1905. otkriva hemijski element torij, koje je prvobitno poznat pod imenom *radiothor*. Radi od 1910. kao član međunarodne komisije "Radium-Standard" za standardizaciju u Bruxellesu. Zajedno sa Lisom Meitner i Ottom von Baeyerom uspijeva izdvojiti beta zrake iz spektra radioaktivnog zračenja. Ovaj postupak je značajan u atomskoj fizici. Radi kao profesor hemije u Berlinu.

### Element 91 
Zajedno s Lisom Meitner 1918. otkriva protaktinij, koji je ključan za objašnjenje poluraspada radioaktivnih elemenata.

### Drugi svjetski rat 
Od 1928. do 1945. radi kao direktor Instituta cara Wilhelma (njem. *Kaiser-Wilhelm-Institut*). Dok je Hitler bio na vlasti, Meitner, kao Jevrejka, napušta Njemačku. Novi Hahnov saradnik postaje Strassmann, s kojim uspijeva pomoću neutrona cijepati uransko jezgro. Količina oslobođene energije je tolika da se razmatra upotreba kao novog izvora energije kao i u vojne svrhe. Za vrijeme Drugog svjetskog rata Hahn se koncentriše na izoliranje i otkrivanje nepoznatih atoma, koji nastaju prilikom cijepanjem uranija.

### Nobelova nagrada 
Nakon kraja rata Hahn je, kao i mnogi drugi njemački naučnici, bio u pritvoru u Engleskoj. Još u novembru 1944. je bio kandidat za Nobelovu nagradu, a zvanično mu je dodijenjena krajem 1945.

### Stav protiv nuklearnog naoružanja 
Od 1948. do 1960. radi kao predsjednik "Društva Maxa Plancka za podsticanje nauke" (njem. *Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften*). U ovoj poziciji zahtijeva zabranu atomskog oružja. 1954 je odlikovan "Velikim saveznim krstom zasluge" (njem. *Großer Bundesverdienstkreuz*). Od 1956 radi kao član njemačkog vijeća koje se zauzimalo za upotrebu nuklearne energije u mirnodopske svrhe. Potpisuje "Deklaraciju 18 atomskih naučnika" (njem. *Erklärung der 18 Atomwissenschaftler*) u Göttingenu protiv nuklearnog naoružavanja njemačke vojske. 1959. otvara se *Hahn-Meitnerov institut* u Berlinu. Hahn umire 28. jula 1968. u Göttingenu.

## Također pogledati 
* Ida Noddack

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Škola Otto Hahn u Berlinu 
* Zvanična stranica Hahn-Meitner instituta u Berlinu 

Kategorija:Njemački fizičari
Kategorija:Njemački hemičari
Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za hemiju
Kategorija:Inozemni članovi Kraljevskog društva
Kategorija:Biografije, Frankfurt na Majni
Kategorija:Rođeni 1879.
Kategorija:Umrli 1968.
Kategorija:Nuklearni hemičari
Kategorija:Dobitnici medalje "Max Planck"
Gabriel Daniel Fahrenheit

mini|Fahrenheit

**Daniel Gabriel Fahrenheit** bio je njemački fizičar FRS (24. maj 1686. – 16. septembar 1736.)  bio je fizičar, izumitelj i proizvođač naučnih instrumenata, rođen u Poljskoj u porodici njemačkog porijekla. Fahrenheit je izumio termometre koji su bili dovoljno tačni i konzistentni da omoguće poređenje mjerenja temperature između različitih posmatrača koji koriste različite instrumente. Fahrenheitu se također pripisuje izum termometara sa živom u staklu, preciznijih i superiornijih u odnosu na termometre punjene alkoholom u to vrijeme. Popularnost njegovih termometara dovela je do širokog prihvatanja njegove Fahrenheitove skale pričvršćene na njegove instrumente.

Godine 1714. usavršio je termometar napunivši ga živom umjesto alkoholom. Fahrenheitova termometarska skala ima 180 stepeni, dok je po Celzijusu podijeljena na 100 stepeni. Ta se skala općenito upotrebljava u Sjedinjenim Američkim Državama i Engleskoj.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Njemački fizičari
Kategorija:Njemački izumitelji
Kategorija:Biografije, Gdańsk
Kategorija:Članovi Kraljevskog društva
Kategorija:Rođeni 1668.
Kategorija:Umrli 1736.
Camille Saint-Saëns

**Camille Saint-Saëns** (Pariz, 9. oktobar 1835 – Alžir, 16. decembar 1921) bio je francuski kompozitor, orguljaš, dirigent i pijanist iz vremena romantizma.
Još kao mladić, Saint-Saëns je pokazivao entuzijazam za najnovija muzička kretanja tog vremena, posebno za muziku Schumanna, Liszta i Wagnera, iako su njegove vlastite kompozicije uglavnom bile unutar konvencionalne klasične tradicije. Bio je poznavalac muzičke historije i ostao je predan strukturama koje su razvili raniji francuski kompozitori. To ga je u kasnijim godinama dovelo u sukob s kompozitorima impresionističkih i ekspresionističkih muzičkih škola; iako je u njegovoj muzici bilo neoklasičnih elemenata, koji su nagovještavali djela Stravinskog i Šestorice (Les Six), često je smatran reakcionarom u decenijama prije njegove smrti.

Saint-Saëns obavljao je samo jednu nastavničku funkciju u muzičkoj školi École Niedermeyer u Parizu i tamo je ostao manje od pet godina. Među njegovim učenicima bio je Gabriel Fauré, među čijim kasnijim učenicima je bio i Maurice Ravel. Obojica su bili pod snažnim utjecajem Saint-Saënsa, kojeg su poštovali kao genija.

## Biografija 
Rođen je u Parizu, a kada je imao tri mjeseca premino mu otac. Majka i njena sestra brinule su se za njega i po njihovoj volji Camille je naučio svirati klavir. Bio je čudo od djeteta (fra. "enfant prodige"). Njegova prva kompozicija za klavir objavljena je 22. marta 1839. Od 1842. bio je učenik novog učitelja, Camille-Maria Stematya, koji je zahtjevao da drži ruke na ploči postavljenoj ispred tipki, tako da sva energija dolazi iz prstiju, a ne iz ruke.

## Rani život 
Sa deset godina, Camille je održao svoj prvi koncert: "Koncert za klavir br. 15" od Mozarta, neki djelovi od Händela, Bacha, te je rekao da želi jednu od Beethovenovih sonata odsvirati napamet. Sa 16 godina objavljuje svoju prvu simfoniju. Njegova druga simfonija (objavljena 1853) bila je pravi uspjeh. I kritičari i drugi kompozitori bili su začuđeni njenom ljepotom. Slavni kompozitor Hector Berlioz komentirao je to ovako: ''Il sait tout, mais il manque d'inexpérience* (Zna sve, ali fali mu neiskustvo). Radio je u raznim crkvama kao orguljaš. Od 1861. do 1865. podučavao je djecu. Godine 1875. ženi se s Marie-Laure Truffot, koju napušta nakon tri godine.

## Djela 
Njegov opsežan opus uključuje preko 180 objavljenih djela, od opera, simfonijskih poema i koncerata, pa do kamerne muzike i pjesama, predstavljajući mješavinu tradicionalnih formi i inovativnih ideja. Posebno treba istaći da su njegova opera "*Samson i Dalila*" i voljena orkestarska suita "*Karneval životinja''" i dalje popularne u koncertnim repertoarima. Uprkos njegovom početnom utjecaju na francusku muziku, promjena muzičkih trendova početkom 20. stoljeća dovela je do opadanja njegovog uticaja.

Godine 1886. objavljuje 3. simfoniju i "Le carneval des Animaux". Umro je od upale pluća 1921.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1835.
Kategorija:Umrli 1921.
Kategorija:Biografije, Pariz
Kategorija:Francuski kompozitori
Kategorija:Francuski operski kompozitori
Kategorija:Kompozitori iz perioda romantizma
Hector Berlioz

**Hector Berlioz** (La Cote-Saint-Andre, 11. decembar 1803. - Pariz, 8. mart 1869.), francuski kompozitor

Napustio je studij medicine i studirao kompoziciju na Pariskom konzervatoriju. Afirmirao se više izvan domovine kao dirigent vlastitih djela, a u Parizu se pročuo kao pisac oštrih kritika i duhovitih feljtona. Pokušao je izraziti dramatsku radnju isključivo instrumentalnim sredstvima te je na taj način stvorio prva moderna orkestralna programna djela. Najznačajnije djelo mu je "Fantastična simfonija" u kojoj prikazuje središnji lik uvijek istom temom. Napisao je temeljne priručnike moderne instrumentacije i dirigiranja.

## Djela 
* "Fantastična simfonija",
* "Harold u Italiji",
* "Romeo i Julija",
* "Faustovo prokletstvo",
* "Benvenuto Bellini",
* "Trojanci",
* "Velika misa za mrtve",
* "Te Deum",
* "Kristovo djetinjstvo".

## Literatura 
*

Kategorija:Rođeni 1803.
Kategorija:Umrli 1869.
Kategorija:Biografije, La Côte-Saint-André
Kategorija:Francuski operski kompozitori
Kategorija:Francuski kompozitori
Kategorija:Kompozitori iz perioda romantizma
Abel Tasman

**Abel Janszoon Tasman** (Lutjegast, 1603. - Batavia, Java, 10. oktobar 1659.), holandski istraživač i moreplovac.

Rođen je u Lutjegastu, selu u pokrajini Groningen. Poznat po svojim putovanjima 1642. i 1644, u službi holandskog istočnoindijskog društva. Njegova ekspedicija je činila prve Evropljane koji su došli do ostrva Van Diemenove zemlje (danas Tasmanija i Novi Zeland). Zaslužan je za izradu geografskih mapa značajnih dijelova Australije.

Kao i kod drugih istraživača, Tasmanu u čast su imenovana mnoga mjesta. To su:

*ostrvo Tasmanija
*poluostrvo Tasman
*Tasmanov most
*Tasmanova autocesta
*trajekt Abel Tasman
*Tasmanovo more
*na Novom Zelandu, Tasmanov ledenjak i Nacionalni park Abel Tasman

## Vanjski linkovi 
*Prijepis paira o Tasmanovim putovanjima, pročitanog Kraljevskom društvu Tasmanije 1895.

Kategorija:Nizozemski istraživači
Kategorija:Rođeni 1603.
Kategorija:Umrli 1659.
Charles Fourier

**François Marie Charles Fourier** (Besancon, 7. april 1772. - Pariz, 10. oktobar 1837.), francuski utopijski socijalist

Provodio je život trgovca, objavljujući rasprave koje ga izvornošću kritičkih nazora izdvajaju iz mnoštva utopista s početka 19. vijeka. Potkraj života izvršio je velik uticaj na francusku, evropsku pa i američku društvenu i političku misao.

Fourier u suvremenim društvenim prilikama vidi potpuno nijekanje čovječnosti. Antagonizam čovjeka i društva temeljno je obilježje cjelokupne historije. Njegove ideje održale su se u pojedinim aspektima nekih doktrina anarhista, kooperativnog i sindikalnog pokreta, a može se reći da su anticipirale i određene postavke savremene industrijske psihologije te sociologije rada. Njegove kritike, uprene protiv egoistične anarhije građanskog društva, protiv cjepkanja vlasništva, njegovo shvaćanje države kao oruđa trgovačke i financijske aristokracije za ugnjetavanje naroda, te shvaćanje građanske demokratije kao "prava jačega", čine ga sastavnim dijelom one društveno-kritičke misli koja je u marksizmu našla svoj praktično-revolucionaran i naučni sadržaj. Doktrine sistematizirao je njegov učenik V. Considerant, a popularizirane su u časopisima *Le Phalanstere* i *La Phalange*.

## Djela 
* "Teorija četiriju pokreta i općih sudbina",
* "Teorija sveopćeg jedinstva i novi industrijski i društveni svijet".

Kategorija:Francuski filozofi
Kategorija:Biografije, Besançon
Kategorija:Rođeni 1772.
Kategorija:Umrli 1837.
Krivonja

**Krivonja** je imaginarna mačka - kućni ljubimac iz serije romana o *Harry Potteru* britanske spisateljice J. K. Rowling.

Krivonja je u vlasništvu Hermione Granger. Prvi put se pojavljuje u trećoj knjizi, *Harry Potter i zatočenik Azkabana*, kada ga Hermiona kupuje u *Magičnoj menažeriji* - prodavnici magičnih stvorenja u Zakutnoj ulici. Harry Potter ga je opisao kao "riđu mačku pahuljastog krzna koja je neosporeno imala i okserice, te zlovoljnu njušku". Također je nevedeno da Krivonja ima zgnječenu njušku, "kao da je udario glavom od zid". J. K. Rowling je rekla da je zaista vidjela takvog mačka koji ju je inspirisao da doda taj detalj Krivonji. Hermiona je kupila Krivonju jer je već duže vrijeme živio u dućanu, ali ga niko nije htio kupiti. Krivonja je imao naviku da pokušava uloviti Šugonju, za kojeg se kasnije uspostavilo da je ustvari animagus Peter Pettigrew. To je u trećem dijelu serijala izazvalo mnoge nesuglasicwe i svađe između Hermione Granger i Rona Weasleyja.

J.K. Rowling je potvrdila da je Krivonja djelomično Kneazle, objašnjavajući na taj način iznadproisječnu inteligenciju Krivonje. Krivonja je shvatio da je pas koji je lutao perivojem Hogwartsa ustvari Sirius Black, a Šugonja ustvari Petet Pettigrew. Sirius je vremenom pridobio Krivonjino povjerenje i nagovorio ga da mu donese Šugonju. Pošto je Krivonja koristio svaku priliku da uhvati Šugonju, Pettigrew, odnosno Šugonja je odlučio da lažira svoju smrt, te tako navede Krivonju da ga prestane tražiti. Nažalost je Ron povjerovao da je Krivonja zaista ubio Šugonju, te je to bio glavni rahzlog učestalih svađa i neprijateljstva između Rona i Hermione. Šugonja je ustvari pobjegao Hagridu.

Kriovnja pomoću svojih moći uspijeva prepoznati varanje i laganje, te to snažno neodobrava. Naprimjer, kada Harry i Ron prepisuju zadaće on se nadvije nad njih i gleda ih neodobravajućim pogledom koji često podsjeća na Hermionu.

Kada je Ron prvi put dobio Praskavka, dopustio je Krivonji da provjeri da li je to zaista sova ili još jedan animagus.

Kada je Harry u šestoj knjizi, *Harry Potter i Princ miješane krvi* stigao u Jazbinu ugledao je Krivonju i odmah je znao da je već stigla Hermiona. Krivonja od trećeg dijela serijala nema neku značajniju ulogu u priči.

Engleski izvornik imena je *Crookshanks* što znači "krivonogi", odakle je vjerovatno prevodioc na hrvatski uzeo ideju za ime *Krivonja*.

## Vanjski linkovi 
*Dodatne informacije o Krivonji od J. K. Rowling

Kategorija:Životinje u djelima o Harryju Potteru
RBD

**RBD** je meksička pop/rock grupa koja je postala poznata u 2004. 

## Članovi grupe 
* Anahí
* Dulce María
* Maite Perroni
* Cristopher Alfonso Herrera Rodrigez
* Christopher Uckermann
* Christian Chávez.

## Diskografija 
* *Rebelde* (2004)
* *Tour Generación RBD en Vivo* (2005)
* *Nuestro Amor* (2005)
* *Nosso Amor* (Brazil) (2005)
* *Live in Hollywood* (2006)
* *Celestial* (2006)
* *Rebels* (2006)
* *Hecho en España* (2007)
* *RBD La Familia* (2007)
* *Empezar Desde Cero* (2007)
* *Para Olvidarte de Mi* (2009)

## Vanjski linkovi 
* Zvanična stranica

Kategorija:Meksičke muzičke grupe
Ruslan Ponomarjov

**Ruslan Ponomarjov** (ukr.: *Руслан Пономарьов*; rus.: *Русла́н Пономарёв*) jedan je od najboljih ukrajinskih šahista.

Ponomarjov je bio svjetski šahovski prvak po verziji FIDE od 2002. do 2004. Najbolji plasman na FIDE-inoj ljestvici, 6. mjesto, imao je 2002.

## Biografija 
Šah je počeo igrati sa sedam godina. Godine 1994. na svjetskom prvenstvu dječaka do 12 godina starosti osvojio je treće, a 1995. prvo mjesto. Iako u dobi od samo 12 godina, 1996. nastupio je na prvenstvu Evrope za igrače do 18 godina i pobijedio. Godinu dana kasnije postao je i svjetski prvak za igrače do 18 godina. Nakon toga prestao je igrati na omladinskim turnirima.

Odlične rezultate zabilježio je i na nekoliko međunarodnih turnira tokom 1997. Već 1998, kao 14-ogodišnjak, osvojio je titulu velemajstora. Iste godine prvi je put nastupio u reprezentaciji Ukrajine na šahovskoj olimpijadi u Elisti (Rusija) i osvojio 7 bodova iz 9 partija.

Godine 2002. osvojio je titulu svjetskog prvaka u verziji FIDE na turniru u Moskvi. U finalu je pobijedio svog zemljaka, Vasilija Ivančuka.

Vođeni su pregovori o meču sa Garijem Kasparovom. Bilo je predviđeno da se pobjednik tog meča susretne s pobjednikom meča između Vladimira Kramnika i Pétera Léke i tako ujedini titula svjetskog prvaka. Ponomarjov nije pristao na sve uvjete koje je tražila FIDE, pa je meč, planiran za septembar 2003, bio otkazan. Ponomarjov je odbio nastupiti na turniru za svjetsko prvenstvo FIDE u Libiji 2004. Zbog lošeg plasmana na FIDE listi nije pozvan na turnir osmerice u San Luisu 2005.

## Vanjski linkovi 
* Linkovi na mnoge tekstove o Ponomarjovu
* Ključne pozicije iz nekih od njegovih partija

Kategorija:Rođeni 1983.
Kategorija:Šahisti
Kategorija:Svjetski šahovski prvaci
Kategorija:Ukrajinski šahisti
Kategorija:Živi ljudi
Veselin Topalov

**Veselin Topalov** bugarski je šahist i svjetski prvak po verziji FIDE 2005.

## Karijera do 2005. 
Naučio je igrati šah s osam godina. Već sa 12 godina osvaja titulu nacionalnog majstora. Godine 1989. u Aguadilli, Portoriko postaje svjetski prvak u kategoriji muških do 14 godina. Sljedeće godine u Singapuru drugi je na svjetskom prvenstvu muških do 16 godina. Naslov velemajstora osvojio je 1992. godine, u dobi od 17 godina.

Već 1993. ulazi među deset najboljih na svijetu. Nakon toga donekle stagnira, ne uspijevajući se probiti u sam vrh.

Na meč-turniru FIDE svjetskog prvenstva u New Delhiju, Indija 2000. g. dolazi do četvrtfinala. Godine 2004. na turniru u Tripoliju, Libija dolazi do polufinala.

Godine 2002. igrao je finalni meč kandidata za prvaka svijeta u verziji PCA protiv Petera Lekoa i izgubio 1,5-2,5.

Vrhunac karijere postiže od polovine 2004, kada se penje na Rating listi FIDE. Na listi (objavljuje se svaka tri mjeseca) od 1. januara 2005. dolazi na 3. mjesto (iza Kasparova i Ananda).

U martu 2005. podijelio je prvo mjesto s Kasparovom na turniru u Linaresu (Španija), a nakon toga pobijedio (ispred Ananda) na najjačem turniru godine u Sofiji (Bugarska).

## Svjetski prvak 
U septembru i oktobru 2005. FIDE je organizirala dvokružni turnir osmero ponajboljih svjetskih igrača za naslov svjetskog prvenstva u San Luisu, Argentina. Topalov je uvjerljivo osvojio prvo mjesto sa šest pobjeda i osam remija (u prvom krugu imao je šest pobjeda i jedan remi).

Nakon ovog uspjeha, na rang-listi od 1. januara 2006. bio je drugi na svijetu, iza Kasparova, koji je nakon spomenutog turnira u Linaresu objavio da više neće igrati. Topalov je također postao jedan od rijetkih igrača u historiji s rejtingom većim od 2800.

## Lični život 
Oženjen je i ima dvije kćeri.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Topalovljeve partije na Chessgames.com
* Pozicije iz njegovih partija u obliku zagonetki
* Izvještaji sa svjetskog prvenstva u San Luisu
* Meč Topalov-Leko 2002

Kategorija:Rođeni 1975.
Kategorija:Biografije, Ruse
Kategorija:Bugarski šahisti
Kategorija:Svjetski šahovski prvaci
Kategorija:Živi ljudi
Ennio Morricone

**Ennio Morricone** bio je italijanski kompozitor, najpoznatiji po saradnji s režiserom Sergiom Leoneom. Njegov opus obuhvata širok raspon muzičkih stilova i jedan je od najraznovrsnijih i najutjecajnijih kompozitora svih vremena. Komponirao je više od 500 djela za film i televiziju te više od 100 klasičnih.

Na početku karijere komponirao je simfonijska i kamerna djela te radio za pozorište, radio i televiziju. Na filmu se pojavio 1961, a svjetski ugled stekao je muzikom za Leoneove filmove *Za šaku dolara* (1964), na kojem je počeo 20-godišnju saradnju s prijateljem iz djetinjstva Alessandrom Alessandronijem i njegovim horom "I Cantori Moderni", *Za dolar više* (1965), *Dobar, loš, zao* (1966) i *Bilo jednom na Divljem zapadu* (1968).

Originalnim stilom znatno je obogatio italijansku filmsku muziku i postao uzor mnogim mlađim kompozitorima. 

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* Službeni sajt


Kategorija:Rođeni 1928.
Kategorija:Umrli 2020.
Kategorija:Biografije, Rim
Kategorija:Italijanski kompozitori
Maurice de Vlaminck

**Maurice de Vlaminck** (Pariz, 4. april 1876. - Rueil-la-Gadeliere, 11. oktobar 1958.), francuski slikar i grafičar

Počeo je kao samouk. Pejzažne motive radio je pod jakim uticajem van Gogha. Na platno nanosi boje izravno iz tuba i postiže snažna ekspresionistička ostvarenja. Neki portreti podsjećaju na konstrukcije kubista. Radio je i u grafičkim tehnikama (bakropis, drvorez, litografija), ilustrirao knjige, bavio se keramikom. U mladosti je napisao dva romana.

## Vanjski linkovi 
* lang_fr&start=20&sa=N Izbor slika

Kategorija:Francuski slikari
Kategorija:Biografije, Pariz
Kategorija:Rođeni 1876.
Kategorija:Umrli 1958.
Juan Perón

**Juan Domingo Perón** (8. oktobar 1895. - 1. juli 1974.) je bio argentinski general i predsjednik od 1946. do 1955. te od 1973. do 1974.

Odrastao u seoskoj obitelji, a sa 16 godina se upisao na vojnu akademiju i nakon toga brzo napredovao u redovima argentinske vojske. 1930-ih je bio vojni ataše u Mussolinijevoj Italiji, gdje je razvio sklonost prema fašizmu.

Godine 1943. učestvovao je u vojnom udaru protiv demokratske vlade i učestvovao u pučističkoj vladi. Krajem 1945. se razišao sa pučistima, bio prisiljen na ostavku i kraće vrijeme uhapšen. Međutim, popularnost njegove tadašnje supruge Eve Peron i sindikalne demonstracije su natjerale vlastodršce da ga oslobode, a godine 1946. je pobijedio na predsjedničkim izborima.

Peron je kao predsjednik uveo cijeli niz reformi s ciljem nacionalizacije industrije, smanjenja uticaja stranih - prvenstveno britanskih tvrtki - na politiku zemlje, te poboljšanja socijalnog položaja najsiromašnijih slojeva. Peronova ideologija - koju je opisivao kao treći put između socijalizma i kapitalizma - se danas naziva peronizam.

Peron je za predsjednika izabran 1951. godine, ali se nakon smrti Eve našao sve više politički izoliran. Godine 1955. je zbačen u vojnom udaru i protjeran u Španiju.

Kada je u Argentini nakon osamnaest godina ponovno uspostavljena demokratija, Peron se vratio i glatko pobijedio na izborima. Međutim, bio je teško bolestan i nije bio u stanju spriječiti sve krvavije obračune između lijeve i desne frakcije svojih pristaša.

Nakon smrti ga je naslijedila supruga Isabel Peron.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Državnici
Kategorija:Argentinski političari
Kategorija:Argentinci porijeklom iz Italije
Kategorija:Biografije, Lobos
Kategorija:Rođeni 1895.
Kategorija:Umrli 1974.
Kategorija:Predsjednici Argentine