Ražena glavica

**Ražena glavica** ili **ergot** ili **ergot gljive** odnosi se na grupu gljiva iz roda ***Claviceps***.

Najistaknutiji član ove grupe je *Claviceps purpurea* („ražev ergot gljiva“). Ova gljiva raste na raži i srodnim biljkama i proizvodi alkaloide koji mogu uzrokovati ergotizam kod ljudi i drugih sisara koji konzumiraju zrna kontaminirana svojom plodnom strukturom (nazvana *ergot sclerotium*).

*Claviceps* uključuje oko 50 poznatih vrsta, uglavnom u tropskim regijama. Ekonomski značajne vrste uključuju *C. purpurea* (parazit na travama i žitaricama), *C. fusiformis* (na bisernom prosu, buffel travi), *C. paspali* (na travi dallis), *C. africana* (na sirku) i *C. lutea* (na paspalumu). *C. purpurea* najčešće pogađa vrste koje se ukrštaju kao što su raž (njegov najčešći domaćin), kao i tritikale, pšenica i ječam. Samo rijetko utiče na zob.

## Životni ciklus 
Zrno ražene glavice, nazvano *sclerotium*, razvija se kada spora gljivičnih vrsta iz roda *Claviceps* zarazi cvjetić cvjetnice trave ili žitarica. Proces infekcije oponaša polenovo zrno koje raste u jajnik tokom oplodnje. Infekcija zahtijeva da spora gljivica ima pristup stigmi ; shodno tome, biljke zaražene *Clavicepsom* su uglavnom izvan ukrštanja vrsta sa otvorenim cvjetovima, kao što su raž (*Secale cereale*) i ljulj (rod *Lolium*). Proliferirajući gljivični micelij tada uništava jajnik biljke i povezuje se sa vaskularnim snopom koji je prvobitno bio namijenjen za ishranu sjemena. Prva faza infekcije ergotom manifestira se kao bijelo meko tkivo (poznato kao *sphacelia*) koje proizvodi slatku medljiku, koja često ispada iz zaraženih cvjetova trave. Ova medljika sadrži milione aseksualnih spora (konidije), koje insekti raspršuju na druge cvjetove. Kasnije, sphacelia se pretvara u tvrdi suhi sklerotijum unutar ljuske cvijeta. U ovoj fazi alkaloidi i lipidi se akumuliraju u sklerotijumu.

*Vrste Clavicepsa* iz tropskih i suptropskih regija proizvode makro- i mikrokonidije u svojoj medljici. Makrokonidije se razlikuju po obliku i veličini među vrstama, dok su mikrokonidije prilično ujednačene, ovalne do loptaste (5×3 μm). Makrokonidije su u stanju da proizvode sekundarne konidije. Iz makrokonidijuma kroz površinu kapljice medljike izlazi zametna cijev i formira se sekundarni konidij ovalnog do kruškolikog oblika, u koji migrira sadržaj izvornog makrokonidijuma. Sekundarne konidije formiraju bijelu površinu nalik na mraz na kapljicama medljike i šire se vjetrom. Takav proces se ne javlja kod *Claviceps purpurea*, *Claviceps grohii*, *Claviceps nigricans* i *Claviceps zizaniae*, sve pobrojane vrste su iz sjevernih umjerenih regija.

Kada zreli sklerotijum padne na zemlju, gljiva ostaje u stanju mirovanja sve dok odgovarajući uslovi (kao što je početak proljeća ili period kiše) ne pokrenu fazu plodovanja. Klija, formirajući jedno ili više plodišta sa glavicama i peteljkama, različite boje (nalik na sićušnu gljivu). U glavi se formiraju nitaste polne spore koje se istovremeno izbacuju kada pogodni travnjaci cvjetaju. Infekcija ergotom uzrokuje smanjenje prinosa i kvalitete žitarica i sijena, a ako stoka jede zaraženo žito ili sijeno može uzrokovati bolest koja se naziva ergotizam.

Poznate su crne i izbočene sklerocije *C. purpurea*. Međutim, mnogi tropski ergoti imaju smeđu ili sivkastu sklerociju, koja oponaša oblik sjemena domaćina. Zbog toga se infekcija često zanemaruje.

Insekti, uključujući muhe i moljce, nose *konidije* vrste Claviceps, ali nije poznato da li insekti igraju ulogu u širenju gljivica sa zaraženih na zdrave biljke.

## Evolucija 
Evolucija biljnog parazitizma kod Clavicipitaceae datira najmanje od prije 100 miliona godina, u ranu-srednju kredu. Fosil ćilibara otkriven 2014. čuva klas trave i parazitsku gljivu nalik ergotu. Fosil pokazuje da su izvorni domaćini Clavicipitaceae mogle biti trave. Ovo otkriće također uspostavlja minimalno vrijeme za moguće prisustvo psihotropnih spojeva u gljivama. Nekoliko evolucijskih procesa djelovalo je na diversifikaciju niza ergot alkaloida koje proizvode gljive; ove razlike u aktivnostima enzima su evidentne na nivoima specifičnosti supstrata (LpsA), specifikacije proizvoda (EasA, CloA) ili oboje (EasG i eventualno CloA). "Stari žuti enzim", EasA, predstavlja izvanredan primjer. Ovaj enzim katalizira redukciju C8=C9 dvostruke veze u chanoklavinu I, ali se izoforme EasA razlikuju po tome da li kasnije kataliziraju reoksidaciju C8-C9 nakon rotacije.

Ergotizam je naziv za ponekad teške patološke sindrome koji pogađaju ljude ili druge životinje koje su progutale biljni materijal koji sadrži alkaloid ergota, kao što su žitarice kontaminirane ergotom. Hospital Brothers of St Anthony, red monaha osnovan 1095. godine, specijalizirao se za liječenje žrtava ergotizma  balzamima koji sadrže ekstrakte biljaka za smirenje i stimulaciju cirkulacije. Uobičajeni naziv za ergotizam je "vatra svetog Antuna", Postoje dvije vrste ergotizma. Prvi karakteriziraju grčevi mišića, groznica i halucinacije, a žrtve mogu izgledati ošamućene, nesposobne da govore, postaju manične ili imaju druge oblike paralize ili drhtanja, te pate od halucinacija i drugih iskrivljenih percepcija. Ovo je uzrokovano serotonergičkom stimulacijom centralnog nervnog sistema nekim alkaloidima. Drugi tip ergotizma obilježen je snažnim žarenjem, izostankom perifernih pulseva i pucajućim bolom slabo vaskulariziranih distalnih organa, kao što su prsti na rukama i nogama, Ostali simptomi uključuju snažne kontrakcije materice, mučninu, napade, visoku temperaturu, povraćanje, gubitak mišićne snage i nesvjesticu. Od srednjeg vijeka, kontrolirane doze ergota su korištene za izazivanje pobačaja i zaustavljanje krvarenja majke nakon porođaja.  Klotz nudi detaljan pregled toksičnosti kod stoke sisara, navodeći da se aktivnosti mogu pripisati antagonizmu ili agonizmu neurotransmitera, uključujući dopamin, serotonin i norepinefrin. Također navodi da adrenergička blokada ergopeptinom (npr. ergovalinom ili ergotaminom) dovodi do snažne i dugotrajne vazokonstrikcije, te može rezultirati smanjenim protokom krvi što rezultira intenzivnim pekućim bolom (u srednjem vijeku nazivanim i vatra Svetog Antuna), edemom, cijanogrenozom, suhom gangrenom pa čak i gubitka kopita kod goveda ili udova kod ljudi. Smanjenje prolaktina zbog aktivnosti alkaloida ergot na dopaminskim receptorima u hipofizi također je uobičajeno kod stoke. Smanjen prolaktin u serumu povezan je s različitim reproduktivnim problemima kod goveda, a posebno kod konja, uključujući agalaktiju i loše začeće, te kasni gubitak ždrebadi, a ponekad i kobila zbog distocije i zadebljane posteljice. Iako se i gangrenozni i konvulzivni simptomi viđaju kod prirodnog ergotizma koji je rezultat gutanja raži inficirane gljivicama, samo je gangrenozni ergotizam prijavljen nakon prekomjernog uzimanja ergotamin tartarata. Ekstrakt ergota se koristio u farmaceutskim preparatima, uključujući alkaloide ergota u proizvodima kao što su Cafergot (koji sadrže kofein i ergotamin ili ergolin) za liječenje migrenskih glavobolja i ergometrin, koji se koristi za izazivanje kontrakcija maternice i za kontrolu krvarenja nakon porođaja. Klinički ergotizam kakav se danas vidi proizlazi gotovo isključivo iz prekomjernog unosa ergotamin tartarata u liječenju migrenske glavobolje. Gljive iz rodova *Penicillium* i *Aspergillus* također proizvode alkaloide ergota, posebno neke izolate ljudskog patogena *Aspergillus fumigatus*, i izolovane su iz biljaka porodice Convolvulaceae, od kojih je najpoznatija islava. Uzročnici većine trovanja ergotom su ergot alkaloidna klasa gljivičnih metabolita, iako neke gljive ergota proizvode udaljeno povezane indol-diterpenske alkaloide koji su tremogeni. ergotamin. Lizerginska kiselina je prekursor za sintezu LSD-a. Njihove ostvarene i pretpostavljene medicinske upotrebe potaknule su intenzivna istraživanja od 1950-ih, što je kulminiralo s jedne strane u razvoju lijekova i legalnih (npr. bromokriptin) i ilegalnih (npr. LSD), a s druge strane u opsežnom poznavanju enzima, genetike. i raznolikost biosintetskih puteva alkaloida ergot.

## Historija 
mini|Ergot na glavicama pšenice
Ergotizam je najraniji zabilježeni primjer *mikotoksikoze*, ili trovanja uzrokovanog otrovnim plijesni. Rane reference o ergotizmu datiraju iz 600. godine prije nove ere, asirska ploča ga je pominjala kao 'štetnu pustulu u klasu žita'. 350. godine prije nove ere, Parseesi su opisali 'štetne trave koje uzrokuju da trudne žene ispuste matericu i umru u porođaju'. Radulf Glaber opisao je bolest koju je nazvao 'skrivena vatra' ili *ignus ocultus*, u kojoj nakon opekotina uda slijedi njegovo odvajanje od tijela, često progutajući žrtvu u jednoj noći. Engleska je uočljivo odsutna u istorijskim regijama pogođenim ergotizmom jer je njihov glavni izvor hrane bila pšenica, koja je otporna na gljive ergot. Godine 944. masovno izbijanje ergotizma izazvalo je 40.000 smrti u regijama Akvitanije, Limuzina, Perigora i Angumoa u Francuskoj. U Hesseu 1596. Wendelin Thelius je bio jedan od prvih koji je trovanje ergotizmom pripisao žitaricama. Godine 1778. S. Tessier je, posmatrajući ogromnu epidemiju u Sologneu u Francuskoj, u kojoj je umrlo više od 8.000 ljudi, preporučio isušivanje polja, obavezno čišćenje žitarica i zamjenu zaraženih žitarica krompirom.

### Vatra Svetog Antuna i Antoniti 
Godine 1722. ruski car Petar Veliki bio je osujećen u svom pohodu na Otomansko carstvo jer je njegova vojska, koja je putovala niz terešku stepu, bila pogođena ergotizmom i bila je prisiljena da se povuče kako bi pronašla jestivo žito. Dnevnički zapis iz tog vremena opisuje da su ljudi čim su jeli otrovani hljeb dobili vrtoglavicu, sa tako jakim nervnim kontrakcijama da su onima koji nisu umrli prvog dana otpale ruke i stopala, nalik ozeblinama. ili *ignis sacer*, a neki historijski događaji, poput Velikog terora u Francuskoj tokom Francuske revolucije, povezani su s trovanjem ergotom.  Sveti Antun je bio egipatski asketa (pustinjak) iz 3. vijeka koji je živio pored Crvenog mora i bio je poznat po dugom postu u kojem se suočavao sa strašnim vizijama i iskušenjima poslanim od đavola. Dvojica plemića su mu pripisali zasluge za pomoć u oporavku od bolesti; oni su naknadno osnovali Red svetog Antuna u njegovu čast.

Red svetog Antuna, čiji su pripadnici također bili poznati kao Antoniti, brzo je rastao, a bolnice su se širile po Francuskoj, Njemačkoj i Skandinaviji i stekle bogatstvo i moć dok su zahvalni pokrovitelji davali novac i dobrotvorna dobra bolnicama. Oboljeli bi dobijali obroke bez ergota, vina koja sadrže vazodilatatorno i analgetsko bilje, te primjenu balzama Antonites-a, koji je bio prvi transdermalni terapijski sistem (TTS) u istoriji medicine. Njihovi medicinski recepti su izgubljeni u vremenu, iako su neki zabilježeni tretmani i dalje ostali. Stablo tijela ostalo je relativno netaknuto bolešću do posljednje faze, a žrtve bi, ne shvaćajući uzrok svoje bolesti, nastavile da upijaju hranu punu ergota sedmicama sve dok stanje ne zahvati njihov probavni sistem.
# U jednoj štampanoj knjizi iz 1582. godine, njemački ljekar Adam Lonicer je napisao da su babice koristile tri sklerocije ergota, koje su koristile nekoliko puta dnevno, kao dobar lijek u slučaju "ustanka i bola u maternici" (*auffſteigen vnd wehethumb der mutter*) 
# Joachim Camerarius Mlađi napisao je 1586. da će sklerocija ergota držana pod jezikom dovesti do prestanka krvarenja

Da bi dokazao da je ražena glavica bezopasna vrsta žitarica, 1774. godine francuski farmaceut Antoine-Augustin Parmentier uredio je za objavu pismo koje je dobio od gospođe Dupile, babice iz Chaumont-en-Vexina. Rekla mu je da ako su kontrakcije materice bile preslabe u porođajnoj fazi izbacivanja, ona i njena majka davale su oguljeni ergot u količini punog naprstka raspršenog u vodi, vinu ili čorbi. Nakon primjene ergota uslijedio je blagi porođaj u roku od 15 minuta. Francuski ljekar Jean-Baptiste Desgranges (1751–1831) objavio je 1818. godine da je 1777. u Lyonu sreo babice koje su uspješno liječile slabe kontrakcije materice davanjem praha od ražene glavice. Desgranges je ovaj lijek dodao u svoj terapeutski arsenal. Od 1777. do 1804. bio je uspješan u ublažavanju porođaja za više od dvadeset žena primjenom praha od ražene glavice. Nikada nije vidio nikakve nuspojave ovog tretmana.

U Sjedinjenim Državama, 1807. godine dr. John Stearns iz okruga Saratoga u New Yorku pisao je prijatelju da je tokom nekoliko godina *koristio pulvis parturiens* sa potpunim uspjehom kod pacijenata sa "dugotrajnim porođajem ". Ovaj *pulvis parturiens* sastojao se od ražene glavice, koji je on nazvao "lažna raž". Prokuhao je "pola drahme" (oko 2 g) tog praha u pola litre vode i davao po jednu trećinu svakih dvadeset minuta, dok nisu počeli bolovi. Godine 1813. dr Oliver Prescott (1762–1827) iz Newburyporta, Massachusetts objavio je disertaciju "o prirodnoj istoriji i medicinskim efektima secale cornutum", u kojoj je opisao i analizirao iskustvo koje je stekao tokom pet godina dok je koristio raženu glavicu u slučajevima lošeg rada materice u drugoj fazi porođaja.

*Dispanzer Sjedinjenih Država* iz 1836. preporučio je porođajnoj ženi petnaest ili dvadeset zrna [oko 1 do 1,3 g] ražene glavice u prahu da se daje svakih dvadeset minuta, dok se ne iskuse njeni posebni efekti, ili do količine jednake jednom drahmu [oko 3,9g]“.

Godine 1837. francuski *Codex Pharmacopee Francaise* zahtijevao je da se ražena glavicadrži u svim apotekama.

Niski do vrlo mali dokazi iz kliničkih ispitivanja sugeriraju da profilaktička upotreba alkaloida ergot, primijenjenih intravenozno (IV) ili intramuskularno (IM) u trećoj fazi porođaja, može smanjiti gubitak krvi i smanjiti rizik od umjerenog do teškog krvarenja nakon porođaja., međutim, ovaj lijek može biti povezan i s višim krvnim tlakom i većim bolom. Nije jasno da li su oralni ergo alkaloidi korisni ili štetni jer nisu dobro proučeni.

Tokom 1930-ih, razne kompanije su ženama prodavale abortivne lijekove pod različitim nazivima kao što su Molex pilule i Cote pilule. U to vrijeme uređaji za kontrolu rađanja i abortivni lijekovi bili su ilegalni za prodaju. Preporučena doza je bila sedam zrna ergotina dnevno. Prema Federalnoj trgovinskoj komisiji Sjedinjenih Američkih Država (FTC) ove pilule su sadržavale ergotin, aloju, crnu kuku i druge supstance. Efikasnost i sigurnost ovih tableta nisu poznate. FTC ih je smatrao nesigurnim i neefikasnim i zahtijevao je da se prodaja proizvoda obustavi. Trenutno je preko hiljadu jedinjenja izvedeno iz sastojaka ergota.

Članak koji se pojavio u izdanju *Scientific American* od 23. jula 1881. pod naslovom "Nova uzbudljiva supstanca" označava slučajeve euforije nakon konzumiranja tinkture ergota od raži, posebno kada se pomiješa sa fosfatom sode i zaslađenom vodom. U kišnim godinama, smatralo se da raženi hleb premašuje 5% ergota.

Britanski pisac John Grigsby tvrdi da prisustvo ražene glavice u želucima nekih od takozvanih 'močvarnih tijela' (ljudski ostaci iz željeznog doba iz tresetnih močvara sjeveroistočne Evrope, kao što je Tollund Man) ukazuje na upotrebu *Claviceps purpurea* u ritualnim pićima u prahistorijskom kultu plodnosti srodna grčkim Eleuzinskim misterijama. U svojoj knjizi *Beowulf and Grendel* iz 2005. godine, on tvrdi da je anglosaksonska pjesma *Beowulf* zasnovana na sjećanju na gušenje ovog kulta plodnosti od strane Odinovih sljedbenika. On piše da Beowulf, koji prevodi kao *ječam-vuk*, sugerira vezu s raženom glavicom koa je na njemačkom bio poznata kao 'vučji zub'.

Linda R. Caporael je 1976. godine tvrdila da su histerični simptomi mladih žena koji su potaknuli suđenja vješticama u Salemu rezultat konzumiranja raži zaražene ergotom. Međutim, Nicholas P. Spanos i Jack Gottlieb, nakon pregleda istorijskih i medicinskih dokaza, kasnije su osporili njene zaključke. Drugi autori su također doveli u sumnju ergotizam kao uzrok suđenja vješticama u Salemu.

## *Claviceps purpurea* 
Čovječanstvo odavno zna za *Claviceps purpurea*, a njegov izgled se dovodi u vezu s ekstremno hladnim zimama koje su pratila kišna ljeta.

Sklerocijalni stadijum *C. purpurea* koji je uočljiv na glavicama raži i drugim takvim žitaricama poznat je kao ergot. Povoljne temperature za rast su u rasponu od 18-30&nbsp;°C. Temperature iznad 37&nbsp;°C uzrokuju brzo klijanje konidija.  Sunčeva svjetlost ima hromogeni efekat na micelijum, sa intenzivnom obojenošću.  Žitarice i proklijala raž su pogodni supstrati za rast gljivica u laboratoriji.

## *Claviceps africana* 
*Claviceps africana* inficira sirak. U sirku i bisernom prosu, ergot je postao problem kada su uzgajivači usvojili hibridnu tehnologiju, što je povećalo osjetljivost domaćina.

*C. africana* je izazvala bolest ražene glavice koja je izazvala glad u periodu 1903-1906 u sjevernom Kamerunu, zapadnoj Africi, a također se javlja u istočnoj i južnoj Africi, posebno u Zimbabveu i Južnoj Africi. Muški sterilni sirak (koji se naziva i A-linija) posebno je podložan infekciji, što je prvi put prepoznato 1960-ih, a zabilježeni su i ogromni gubici u prinosu sjemena. Infekcija je povezana sa niskim noćnim temperaturama ispod 12&nbsp;°C koje se javljaju dvije do tri nedelje prije cvjetanja.

Sorghum ergot uzrokovan *Claviceps africana* Frederickson, Mantle i De Milliano rasprostranjen je u svim područjima uzgoja sirka, dok je vrsta ranije bila ograničena na Afriku i Aziju gdje je prvi put zabilježena prije više od 90 godina, brzo se širi i do sredine 1990-ih stigao je do Brazila, Južne Afrike i Australije. Do 1997. godine bolest se proširila na većinu južnoameričkih zemalja i Kariba uključujući Meksiko, a do 1997. je stigla u Teksas u Sjedinjenim Državama.

### Kontrola štete 
Partneri programa koji vodi CABI, Plantwise uključujući Ministarstvo poljoprivrede i stoke u Zambiji imaju nekoliko preporuka za upravljanje širenjem ergota, među kojima su; sadnja tolerantnih sorti,  uklanjanje zaraženih biljaka i provođenje 3-godišnjeg plodoreda sa mahunarkama.

## *Claviceps paspali* 
Claviceps paspali inficira divlje trave i može se naći na običnoj travi Paspalum. Kao i C. africana, C. paspali takođe luči medljiku koju konzumiraju pčele. Pčele zatim stvaraju med koji se zove fic'e (paragvajski Makai indijski jezik), koji je prožet izlučevinama biljaka i ima oštru aromu. Ako se konzumira u velikim količinama ovaj med može izazvati pijanstvo, vrtoglavicu, pa čak i smrt.

## Vanjski linkovi 
* Claviceps purpurea - Alkaloid ergota 
* Ergot članak sa Državnog univerziteta Sjeverne Dakote, 2002 
* PBS Secrets of the Dead: "Prokletstvo vještica" (o suđenjima u Salemu i ergotu)
* Parkinsonovi lijekovi mogu oštetiti srčane zaliske. HealthDay. 3. januara 2007.

## Reference 
Kategorija:CS1: Julian–Gregorian uncertainty
Kategorija:Ljekovite gljive
Kategorija:Pages with unreviewed translations