Meso

mini|desno|250px|Meso u raznim oblicima
**Meso** je životinjsko mišićno tkivo koje se koristi za ishranu ljudi i životinja. Ljudi su lovili, uzgajali i sakupljali druge životinje radi mesa od prahistorije. Osnivanje naselja u neolitu  omogućilo je pripitomljavanje životinja kao što su kokoši, ovce, zečevi, svinje i goveda. To je na kraju dovelo do njihove upotrebe u proizvodnji mesa u industrijskim razmjerima u klaonicama.

Meso se sastoji od mišićnih vlakana sa određenim sadržajem masnoće i veznog tkiva (mada se nekada u meso ubrajaju i ostali nemišićni organi kao pluća, jetra, bubrezi, mozak i dr. ) Meso se uglavnom sastoji od vode, proteina i masti. Jestivo je sirovo, ali se obično jede nakon što je kuhano i začinjeno ili obrađeno na različite načine. Neobrađeno meso će se pokvariti ili istruhnuti u roku od nekoliko sati ili dana kao rezultat infekcije bakterijama i gljivicama i razgradnje od njih.

Meso je važno za prehrambenu industriju, ekonomije i kulture širom svijeta. Ipak, postoje ljudi koji odlučuju da ne jedu meso (vegetarijanci) ili bilo koje proizvode životinjskog porijekla (vegani), iz razloga kao što su preferencije ukusa, etika, zabrinutost za okoliš, zabrinutost za zdravlje ili vjerska pravila ishrane.

## Historija 
### Lov i poljoprivreda 
Paleontološki dokazi sugerišu da je meso činilo značajan dio ishrane najranijih ljudi. Najnovija genetska analiza potvrđuje arheološke dokaze da je divlji bezoar kozorog sa planine Zagros vjerovatno originalni predak svih današnjih domaćih koza. Najraniji ostaci pripitomljenih koza koji datiraju od prije 10.000 godina pronađeni su u Ganj Darehu u Iranu. Ostaci koza pronađeni su na arheološkim nalazištima u Jerihonu, Choga Mami, Djeitun i Çayönü, datirajući pripitomljavanje koza u zapadnoj Aziji prije 8.000 i 9.000 godina. i proširila se na Kinu i Indiju 2000-3000 godina kasnije. Arheološki dokazi podržavaju domaće kokoške u jugoistočnoj Aziji znatno prije 6000. godine p. n. e., u Kini 6000. godine p. n. e. i Indiji do 2000. godine p. n. e.

Druge životinje su uzgajane ili lovljene zbog svog mesa. Vrsta mesa koje se konzumira znatno varira između različitih kultura, mijenja se tokom vremena, ovisno o faktorima kao što su tradicija i dostupnost životinja. Količina i vrsta mesa koje se konzumira takođe varira u zavisnosti od prihoda, kako između zemalja tako i unutar date zemlje.

* Jeleni se love zbog njihovog mesa u raznim regijama.
* Konji se obično jedu u Francuskoj, Italiji, Njemačkoj i Japanu, između ostalih zemalja. Konji i drugi veliki sisari, kao što su irvasi, lovili su se tokom kasnog paleolita u zapadnoj Evropi.
* Psi se konzumiraju u Kini, Južnoj Koreji i Vijetnamu. Psi se također povremeno jedu u arktičkim regijama. Historijski gledano, pseće meso se konzumiralo u različitim dijelovima svijeta, kao što su Havaji, Japan, Švicarska
* Mačke se konzumiraju u južnoj Kini, Peruu, a ponekad i u sjevernoj Italiji.
* Zamorci se uzgajaju radi svog mesa u Andima.
* Kitove i delfine love, dijelom zbog njihovog mesa, u Japanu, Aljasci, Sibiru, Kanadi, Farskim ostrvima, Grenlandu, Islandu, Svetom Vincentu i Grenadinima i u dvije male zajednice u Indoneziji.
## Vrste mesa 
Prema vrsti koje dolazi u promet razlikujemo govedinu (teletina, junetina), svinjetinu (prasetina), ovčetinu (janjetina), kozetinu (jaretina), piletinu, konjetinu, zečetinu, kao i meso raznih divljači i riba.

## Promet mesa 
Meso koje se stavlja u promet mora biti higijenski ispravno, površina mora biti ravna i ne smije sadržavati izdrobljene kosti, stavlja se u promet kao osnovni djelovi ili manji komadi sa kostima ili bez kostiju. Meso u prometu mora biti deklarisano, a deklaracija treba da sadrži: naziv i sjedište proizvođača, vrstu i kategoriju mesa. Ako se meso uvozi mora pisati mjesto uvoznika, datum proizvodnje i zemlja odakle potiče.

## Nutritivna vrijednost 
Svo mišićno tkivo je bogato proteinima, sadrži sve esencijalne aminokiseline i u većini slučajeva je dobar izvor cinka, vitamina B12, selena, fosfora, niacina, vitamina B6, holina, riboflavina i željeza.[68] Nekoliko oblika mesa također je bogato vitaminom K.[69] Mišićno tkivo sadrži vrlo malo ugljikohidrata i ne sadrži dijetalna vlakna.[70] Dok se kvaliteta okusa može razlikovati od mesa do mesa, proteini, vitamini i minerali dostupni iz mesa općenito su konzistentni.

Sadržaj masti u mesu može uvelike varirati ovisno o vrsti i rasi životinje, načinu na koji je životinja uzgojena, uključujući i ono čime je hranjena, anatomskom dijelu tijela, te metodama klanja i kuhanja. Divlje životinje poput jelena obično su mršavije od domaćih životinja, što dovodi do toga da oni koji su zabrinuti zbog sadržaja masti biraju divljač. Decenije uzgoja životinja radi mesa su preokrenute potražnjom potrošača za mesom sa manje masti. Masne naslage koje postoje u mišićnim vlaknima u mesu omekšavaju meso kada je kuhano i poboljšavaju okus hemijskim promjenama koje se iniciraju toplotom koje omogućavaju interakciju molekula proteina i masti. Masnoća, kada se kuha sa mesom, također čini da meso deluje sočnije. Nutritivni doprinos masti uglavnom su kalorije za razliku od proteina. Kako se sadržaj masti povećava, doprinos mesa ishrani opada. Osim toga, postoji holesterol povezan sa masnoćom koja okružuje meso. Holesterol je lipid povezan s vrstom zasićenih masti koje se nalaze u mesu. Povećanje konzumacije mesa nakon 1960. godine povezano je sa, iako ne definitivno uzrokom, značajnim neravnotežama masti i holesterola u ljudskoj ishrani.[71]

Tabela u ovom dijelu upoređuje nutritivne vrijednosti nekoliko vrsta mesa. Iako svaka vrsta mesa ima približno isti sadržaj proteina i ugljikohidrata, postoji vrlo širok raspon sadržaja masti.

## Reference 
## Također pogledajte 
* Nauka o hrani
* Hrskavica
* Stoka

## Vanjski linkovi 
* American Meat Science Association website
* Qualitionary – Legal Definitions – Meat
* IARC Monographs Q&A 
* IARC Monographs Q&A on the carcinogenicity of the consumption of red meat and processed meat. 

Kategorija:Vrste hrane
Kategorija:Meso