Ivan Čarota

**Ivan Aleksejevič Čarota** (bjeloruski: Іван Аляксеевіч Чарота; Liščiki, 16. septembar 1952 — 7. novembar 2024) bio je bjeloruski književni kritičar, slavist, historičar kulture, prevodilac, javna ličnost. Čarota je doktor filoloških nauka (1998) i profesor (1999). Laureat Nagrade Republike Bjelorusije "Za duhovni preporod" (2003). Bio je inozemni član Srpske akademije nauka i umjetnosti od 2009. te Udruženja književnika Bjelorusije, Udruženja književnika Rusije i Udruženja književnika Srbije (1985).

## Biografija 
Rođen je 16. septembra 1952. u selu Liščiki, u Kobrinskom rejonu u Brestskoj oblasti u sovjetskoj Bjelorusiji.

Od 1969. do 1974. studirao je na Katedri za ruski jezik i književnost na Filološkom fakultetu Bjeloruskog državnog univerziteta. Nakon završetka studija tri godine je radio kao nastavnik u Paljackiškoj srijednjoj školi Voronovskog okruga, Grodne oblasti. Godine 1977. angažovao ga je Bjeloruski državni univerzitet, kao prijedavača - višeg prijedavača, vanrijednog profesora, a zatim, nakon odbranjene doktorske disertacije (studije trajale od 1991. do 1994. godine, postao je šef novoformirane Katedre za slavistiku (slovenske književnosti). Kandidatsku disertaciju "Творчество М.А.Шолохова и литературный процесс Югославии (1956-1986), odbranio je na Institutu u Lenjingradu 1986). godine, a doktorsku disertaciju - «Беларуская літаратура ХХ стагоддзя і працэсы нацыянальнага самавызначэння» na Bjeloruskom državnom univerzitetu u Minsku, 1998. godine.

## Naučni radovi i knjige 
Svoja naučna interesovanja Ivan Aleksejevič Čarota usmjerio je prvenstveno na književnosti i kulture slovenskih naroda. Istražujući njihove genetske, tipološke i konkretne povjezanosti, postao je vodeći jugoslavista Bjelorusije, visokoautoritetni specijalista u oblasti komparativne književnosti i kulturologije, autor oko 600 naučnih radova, među kojima su knjige: «Беларуская савецкая літаратура за мяжой» (Мінск, 1988 – у сааўтарстве), «Пошук спрадвечнай існасці: Беларуская літаратура ХХ стагоддзя ў працэсах нацыянальнага самавызначэння»  (Мінск, 1995), «Сербская Праваслаўная Царква» (Мінск, 1998), «Беларуская мова і Царква» (Мінск, 2000), «Косовская битва продолжается» (Мінск, 2000), «Антологиjа белоруске поезиjе», (Београд: 1993; 2-е выданне – 2012), «Югаславянскія казкі» (Мінск, 1999), «Антологиjа лирике источних Словена” (Београд, 2000), «Насустрач Духу. Анталогія беларускай хрысціянскай паэзіі» (Мінск, 2001), «Насустрач Духу. Анталогія беларускай хрысціянскай прозы» (Мінск, 2002), «Слово и Дух. Антология русской духовной поезии ХХ –ХХ вв.» (Минск, 2003, 2005, 2010), “Ні на небе, ні на зямлі.Казкі славянскіх народаў” (2013),  «Српска књижевност. Антологија текстова. Књ.І -V» (Мінск, 2002-2007 –  на сербскай мове), “Тэорыя і практыка мастацкага перакладу” (Мінск, 2012), “Испод крила роде. Антологиjа савремене белоруске поезиjе” (Подгорица, 2014),  “Беларусы пра Сербію-Югаславію” (Мінск, 2015, « Белорусија и Србија: Трагом узајамног упознавања и деловања“(Шабац, 2016).

## Naučno-metodološka sfera
Bio je član 11 redakcija periodičnih izdanja (šest stranih), naučni savjetnik Bjeloruske enciklopedije, sekretar biblijske komisije Bjeloruskog egzarhata Ruske pravoslavne crkve i izvršni urednik časopisa *Pravoslavlje* (Праваслаўе).

U naučno-metodološkoj sferi sastavio je slijedeće priručnike: «Советская литература в связях и взаимодействиях: Начала сравнительного и системного анализа» (Мінск, 1989), «Мастацкі пераклад на беларускую мову: Асновы тэорыі і практычныя рэкамендацыі» (1997), "Югаславянскія літаратуры і культуры" (1999, koautorstvo), Праграма «Гісторыя славянскіх літаратур» (2000), «Гісторыя сербскай літаратуры. Практыкум» (2007).

## Prevodilački rad 
Član Udruženja književnika SSSR-a (odnosno, Udruženja književnika Bjelorusije), kao i Rusije i Srbije; aktivno se javljao u štampi kao književni kritičar, kritičar, esejist, publicist. Više od 25 godina bio je na čelu biroa za umjetničko prevođenje i književne veze Udruženja književnika Bjelorusije, a bavio se prevođenjem sa srpskog, hrvatskog, slovenskog, makedonskog, poljskog i drugih jezika na bjeloruski i ruski jezik, kao i s bjeloruskog i ruskog na srpski. Njegova postignuća su: više od 1200 štampanih prijevoda, uključujući i više od 70 knjižnih izdanja, među kojima su i radovi poznatih pisaca, kao što su: Patrijarh srpski Pavle, Nikolaj Velimirović, Justin Popović, Marko Marković, Tadej Štrbulović, Ivo Andrić, Branislav Nušić, Rade Drainac, Dobrica Ćosić, Nevena Vitošević Ćeklić, Zoran Gavrilović Mira Radojević i Ljubodrag Dimić, Momir Lazić, Dragan Lakićević, Dragoslav Mihailović, Grozdana Olujić, Goran Petrović, Ljiljana Habjanović-Đurović, Beno Zupančič, Prežihov Voranc, Josip Jurčič, Drago Jančar, i drugi. Osnivač, sastavljač i prevodilac serije  «Сербскае багаслоўе ХХ стагоддзя», u okviru koje je već izašlo više od četrdeset knjiga. Zbornik srpskih narodnih bajki, koju je prof. Čarota preveo na bjeloruski jezik: ”Мовы ўсяго жывога: Сербскія народныя казкі” (Мінск: Мастацкая літаратурa, 2007), proglašena je za najljepšu knjigu u Bjelorusiji u oblasti prevođenja za 2008. i nagrađena Nacionalnom nagradom.

Jedan je od osnivača "Odbora za podršku Srba i Crnogoraca" i javne organizacije "Bjelorusija - Sestra Srbije", vršilac dužnosti potpredsjednika društva "Bjelorusija - Jugoslavija", predsjednik društva "Bjelorusija - Srbija i Crna Gora."

## Nagrade 
* Nagrada Republike Bjelorusije "Za duhovni preporod" (2003)
* Međunarodna nagrada imena K. Ostroškog (Poljska, 1999)
* Međunarodna nagrada imena Fjodora Dostojevskog (Srbija, 2007) (uručena 2012)
* Nagrada Udruženja književnika Srbije (2000)
* Nagrada časopisa "Zbilja / Reality" (SRJ, Beograd, (2000, 2006);
* Međunarodna Pravoslavna književna nagrada "Bogorodica Trojeručica" (srpska fondacija Ivanke Milošević - (Chicago, 2011)
* Međunarodna književna nagrada "Rade Drainac" (Srbija, 2014)
* Međunarodna nagrada Fondacije Karić (Srbija, 2014)
* Orden Prepodobnog Sergeja Radonješkog trećeg stepena (Ruska pravoslavna crkva, 2002)
* Komemorativna medalja Udruženja slovačkih pisaca (2003)
* Orden svetog Save trećeg stepena (SPC, 2004)
* Zlatni znak Kulturno-prosvetne zajednice Srbije (2008)
* Orden svetitelja Kirila Turovskog drugog stepena (Bjeloruska pravoslavna crkva, 2012)
* Srebrna medalja "Za zasluge" (Srbija, 2014)
* Medalja Aleksandra Puškina (Ruska Federacija, 2015)
* Nagrada Republike Bjelorusije "Za duhovni preporod" (2019)

## Reference 
## Literatura 
* 
* Гардзіцкі А.К. Чарота Іван Аляксеевіч // Беларускія пісьменнік:Даведнік. Мінск,1994.С.584.
* Гарэлік Л.М, Махнач Т.М. Чарота Іван //Беларускія пісьменнікі: Біябібліяграфічны слоўнік. Т. 6. Мінск, 1995. С. 275 – 277.  
* Ляшук В.Я., Снітко Г.Н. Літаратура Берасцейшчыны. Брэст, 1999. С.326, 368.
* Трус М. В. Чарота Іван Аляксеевіч // Беларуская  Энцыклапедыя. У 18 т.  Т. 17.  Мінск, 2003. С.245.
* Б.п. Чарота Иван Алексеевич // Регионы Белоруссии. Энциклопедия. Т.1. Кн. 2. Минск, 2009. С. 453. 
* Б.п. // Філалагічны факультэт. Да 70-годдзя заснавання. Мінск : БДУ, 2009. С. 133-136. 
* Сибиновић М.  Чарота Иван // Енциклопедија српског народа. – Београд, 2008. С.1249. 
* Навойчык П. Чарота Іван Аляксеевіч  // Гісторыя славянскіх літаратур і праблемы іх параўнальнага вывучэння: тэорыя і практыка. – Мінск, 2015.С. 141-142.
* Штэйнер І. З любоўю да славянскага пісьменства // Полымя.2017, №9. С. 39-42.

Kategorija:Rođeni 1952.
Kategorija:Umrli 2024.
Kategorija:Bjeloruski književni kritičari
Kategorija:Bjeloruski prevodioci