open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Smail-aga Čengić

**Ismail-aga Čengić** (Jelašca, 1780 – Mljetičak, 23. septembar 1840), poznatiji kao **Smail-aga**, bio je ajan, muteselim i general osmanske vojske, bošnjačkog porjekla.

## Biografija 
Rođen je 1780. u naselju Jelašca, udaljenom 3,5&nbsp;km od Kalinovika. Pripadao je hercegovačkoj porodici Čengić. Sin Ibrahim-age i otac osmanskog generala Salih Derviš-paše (poznatijeg kao Dedaga Čengić). Smail-aga Čengić se istakao junaštvom i borbama od 1809-1810. protiv srpskih ustanaka. Kao mladi general, na poziv sultana, ugušio je ustanke u današnjoj Srbiji i Egiptu. Za ove zasluge proglašen je carskim zlatnim binjižem i imenovan kapidžibašom.

Kada je Smail-aga došao u Gacko 1814. nastanio se u Cernici, a zatim u Kuli Fazlagića i konačno u Lipniku kod Avtovca. U Lipniku je sagradio čifluk sa velikom kulom, malom džamijom i više stambenih objekata. Čengići su imali kule i čardake u Maloj Gračanici, Srđevcima, Lukavicama, Fojnici, Cernici.

Smail-aga Čengić je poznat i po svojoj ulozi u slamanju Gradaščevićevog pokreta za autonomiju Bosne.

Godine 1836. u Grahovskoj bici protiv Crnogoraca ispoljio je veliko junaštvo. U tom boju je poginulo devet članova vladarske kuće Petrovića. To mu Petrovići nikad nisu mogli oprostiti. Na prevaru iz zasjede je ubijen Smail-aga Čengić 1840. na Mletičaku (istočno od Drobnjaka) sa još 70 Gačana, među kojima su bile poznate ličnosti kraja: Bešo Tanović i  Ferhat Krvavac - bajraktar. Pokopan je u turbetu u Lipniku. Bio je oženjen Čelebijom Hasanbegović s kojom je imao sedam sinova.

## Naslijeđe 
Od Ivana Mažuranića, opisan je kao glavna ličnost u epu "Smrt Smail-age Čengića". Mažuranićev spjev objavljen je u "Iskri" 1846. o čemu je dr. Kraus u Njemačkoj rekao: "*Smail-agu je Mažuranić krivo i nepravedno opisao. Naše su simpatije uz odvažnog i neustrašivog junaka Smail-agu Čengića, a ne uz grmalje i pustahije crnogorske. Čengić je bio pravi istinski Slaven, a njegove ubice jadna kukavna bagra.*"

O njegovom životu pisao je i Osman Nuri Hadžić u djelu *Pogibija Smail-age Čengića*.

Poznata sevdalinka *Kliknu vila sa vrha Porima* pjeva o Smail-agi Čengiću. U toj pjesmi Smail-aga je prozvan nadimkom *Ljuta Guja*.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Smail-aga Čengić  na camo.ch

Kategorija:Rođeni 1788.
Kategorija:Umrli 1840.
Kategorija:Biografije, Kalinovik
Kategorija:Bosna i Hercegovina u Osmanskom Carstvu
Tarik Sadović

**Tarik Sadović** (rođen 27. juna 1956) jest bosanskohercegovački političar. Vršio je funkciju Ministra sigurnosti Bosne i Hercegovine. Aktivan je član Stranke demokratske akcije (SDA).

Osnovnu i srednju školu završio je u Trebinju, a zvanje diplomiranog inženjera arhitekture stekao je na Arhitektonsko-urbanističkom fakultetu u Sarajevu. Kraći period radio je kao profesor stručnih predmeta u Srednjoj tehničkoj školi arhitektonskog smjera. Od 1981. do 1992. radio je u građevinskoj kompaniji Neimarstvo u Trebinju na raznim poslovima koji uključuju posao inženjera, šefa gradilišta, sektora, samostalnog projektanta i direktora projektnog biroa.

Svoju političku karijeru započeo je poslije rata kada je vodio Ured za rješavanje statusnih pitanja prognanika i izbjeglica. Od 2000. do 2002. radio je u centrali SDA kao stručno-politički saradnik. Dva puta je biran za vijećnika u SO Trebinje, te tri puta za poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srpske (NSRS). Od 2003. vršio je funkciju šefa Kluba poslanika SDA u NSRS.

Poslije općih izbora 2006. predložen je za Ministra sigurnosti u Vijeću ministara Bosne i Hercegovine ispred kluba poslanika SDA. Smijenjen je s položaja Ministra sigurnosti Bosne i Hercegovine novembra 2009, a naslijedio ga je Sadik Ahmetović.

Nastavio je svoju političku karijeru i trenutno vrši funkciju ambasadora BiH u Kataru. Oženjen je i ima dvoje djece.

## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Bosanskohercegovački političari
Kategorija:Političari Stranke demokratske akcije
Kategorija:Rođeni 1956.
Kategorija:Biografije, Trebinje
Kategorija:Bosanskohercegovački ministri
Kategorija:Bošnjaci
Kategorija:Političari Republike Srpske
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Ambasadori Bosne i Hercegovine
Leo von Caprivi

**Georg Leo von Caprivi** (njem. *Georg Leo Graf von Caprivi de Caprara de Montecuccoli*) (24. februar 1831 – 6. februar 1899) bio je njemački političar i general. Naslijedio je Otta von Bismarcka na mjestu njemačkog kancelara i tako postao drugim kancelarom njemačkog carstva. Na mjestu kancelara proveo je četiri godine (mart 1890 – oktobar 1894).

## Biografija 
Rođen je u Charlottenburgu (Berlin) u Njemačkoj, u porodici italijanskog porijekla. U vojsku se prijavljuje 1849. godine i služi u Austro-pruskom ratu 1866. godine, te u Francusko-pruskom ratu 1870. godine. Od 1883. do 1888. godine služi kao zapovjednik carskog admiraliteta, gdje pokazuje svoj talent. Bio je prvobitno na mjestu zapovjednika desetina smještenih u Hannoveru, međutim Vilim II ga je prebacio u Berlin u februaru 1890. godine. Nakon smjenjivanja Otta von Bismarcka, postaje drugim kancelarom Njemačke.

Caprivi je vodio politiku novog kursa kako u vanjskoj tako i u unutrašnjoj politici, pomičući se prema socijaldemokratskim načelima u domaćoj politici, i prema pro-britanskoj vanjskoj politici, uključujući i Zanzibarski ugovor u kojem je Velika Britanija ustupila Njemačkoj Heligoland u zamjenu za Zanzibar. Taj potez doveo je do neprijateljstva Caprivija i njemačkih kolonijalista, koji su tražili preraspodjelu kolonija, dok je Caprivijeva politika slobodnog tržišta izazvala protivljenje konzervativnih zemljoradničkih zaštitnika.

Carpivi je 1894. godine otišao s funkcije kancelara zbog velike svađe između njega i pruskog premijera grofa Eulenburga. Naslijedio ga je Princ Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst.

## Vanjski linkovi 
* *Die Reden des Grafen von Caprivi im deutschen Reichstage, preussischen Landtage und besondern Anllasen* "Speeches of Count von Caprivi in the German Reichstag, Prissian Landtag, and other places" in German at google Books.

Kategorija:Njemački političari
Kategorija:Njemački kancelari
Kategorija:Njemački generali
Dragan Vrankić

**Dragan Vrankić** (23. januar 1955 – 6. oktobar 2019) bio je bosanskohercegovački političar i bivši ministar finansija i trezora Bosne i Hercegovine. Bio je član predsjedništva Hrvastke demokratske zajednice Bosne i Hercegovine.

Osnovnu školu i gimnaziju je završio u Čapljini, a diplomirao je ekonomiju na Fakultetu za turizam i vanjsku trgovinu u Dubrovniku.

Svoju karijeru je započeo u Energoinvestu na komercijalnim poslovima te u tijelima uprave. Svoju karijeru nastavlja kao šef Odjela za privredu i zamjenik načelnika za financijske i ekonomske poslove u Općini Čapljina.

Svoju političku karijeru počinje kao zamjenik ministra finansija u Vladi Hercegovačko-neretvanskog kantona, a poslije toga je dva puta biran za zastupnika u Parlamentu Federacije Bosne i Hercegovine. Od 2003. do 2006. je vršio funkciju  Ministra finansija federacije Bosne i Hercegovine. Sudjelovao je u uspostavi Uprave za indirektno oporezivanje Bosne i Hercegovine, te je i sada član Upravnog odbora.

Na općim izborima 2006. godine je izabran za poslanika u Zastupničkom domu Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine, ali je napustio tu funkciju kada je izabran za ministra finansija i trezora Bosne i Hercegovine. Također je bio i drugi zamjenik Predsjedavajućeg Vijeća ministara Bosne i Hercegovine, Nikole Špirića. Obavljao je i funkciju glavnog revizora Ureda za reviziju institucija Bosne i Hercegovine.

Vrankić je bio oženjen i otac troje djece.

Kategorija:Rođeni 1955.
Kategorija:Umrli 2019.
Kategorija:Biografije, Čapljina
Kategorija:Bosanskohercegovački političari
Kategorija:Političari Hrvatske demokratske zajednice Bosne i Hercegovine
Kategorija:Bosanskohercegovački ministri
Kategorija:Bosanskohercegovački ministri finansija
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Političari Federacije Bosne i Hercegovine
Georg Michaelis

**Georg Michaelis** (8. septembar 1857 – 24. juli 1936) bio je prvi njemački kancelar neplemićkog porijekla.

Georg Michaelis se rodio u Haynau, svoje djetinstvo proveo je u Frankfurtu. Strudirao je pravo u Breslau, Leipzigu i Würzbergu od 1876. do 1884. godine postavši tako doktor prava. Od 1885. do 1889. godine živio je i radio u Tokiu kao profesor prava u pravnoj školi na Tokijskom univerzitetu.

Nakon toga uključio se u prusku diplomaciju. Godine 1909. izabran je za podsektara državne blagajne u Berlinu. Od 1915. godine pa nadalje bio je vođa *Reichsgetreidestelle* ureda koji je bio odgovoran za prusku poljoprivredu u Prvom svjetskom ratu.

Nakon što je Theobald von Bethmann-Hollweg bio prisiljen dati ostavku 14. jula 1917. godine, Michaelis je postao 6. njemački kancelar kao i predsjednik pruske vlade. Ostao je na toj poziciji do 31. oktobra 1917. godine, kada je bio prisiljen na ostavku zato su ga sve više prozivali da je marioneta Paula von Hidenburga, Ericha Ludendorffa i vrhovnog štaba.

Od 1. aprila 1918. do 31. marta 1919. godine bio je *Oberpräsident* pruske provnicije Pomeranije. Nakon kraja Prvog svjetskog rata sarađivao je sa lokalnim radničkim i vojnim koncilima. Međutim ubrzo ga je zamijenila Socijalistička vlada Pruske.

Nakon njegovog otkaza. Michaelis je radio područjima ekonomskog lobiranja, u studenskim organizacijama i u luteranskoj crvki *Synod of Prussia* i postao je članom njemačke nacionalne stranke (DNVP). Godine 1921. izdao je svoje memoare pod imenom *Für Staat und Volk. Eine Lebensgeschichte*.

## Bibliografija
* Becker, Bert: *Georg Michaelis: Ein preußischer Jurist im Japan der Meiji-Zeit; Briefe, Tagebuchnotizen, Dokumente 1885-1889*. München: Iudicium 2001.
* Regulski, Christoph: *Die Reichskanzlerschaft von Georg Michaelis 1917: Deutschlands Entwicklung zur parlamentarisch-demokratischen Monarchie im Ersten Weltkrieg*. Marburg: Tectum-Verlag 2003.

Michaelis, Georg
Michaelis, Georg
Zemljotres u Peruu 2007.

**Potres u Peruu 2007. godine** je bio veliki potres koji je pogodio srednju obalu Perua 15. augusta 2007. godine u 23:40:58 UTC (18:40:58 lokalno vrijeme) i trajao je dvije minute.
Hipocentar je lociran 150&nbsp;km jugozapadno od Lime na dubini 30,2&nbsp;km

## Upozorenja o cunamiju 
Cunami upozorenje je objavljeno za Peru, Ekvador, Čile i Kolumbiju, odmah nakon potresa, ali su kasnije povučena. Upozorenja za cunami su, također, objavljena za Panamu i Kostariku, te je postavljena cunami straža za Nikaragvu, Gvatemalu, El Salvador, Meksiko i Honduras. Sve uzbune su povučene nakon što je cunami od 10&nbsp;cm došao do obale.

## Posljedice 
Gradovi Ica, San Vicente de Cañete i Chincha Alta su najviše pogođeni, ali se potres osjetio i u gradovima Pucallpa, Iquitos, Contamana, Trujillo, Cajamarca i u glavnom gradu Limi, gdje je potres razbio prozore u centru grada. Četiri osobe su poginule kada se srušila crkva u Ici. Ti ljudi su se sklonili u vjerske centra tražeći sklonište. Peruanska vlada je objavila da je 350 ljudi poginulo i da je 827 ljudi povrijeđeno.

## Reference 
Peru
Pacifička obala
Kategorija:2007. u Peruu
Kategorija:Cunamiji u 2007.
Pierre Alechinsky

**Pierre Alechinsky** (*Pjer Alešinski*), (Brisel, 19. oktobar 1927.) je belgijski slikar, crtač i  grafičar.

Stekao je široko umjetničko obrazovanje studirajući slikarstvo, grafičke tehnike (tipografija, ilustracija) kao i fotografiju. 
U periodu od 1949. do 1951. bio je član umjetničke grupe Kobra.

U njegovim djelima su primjetni utjecaji nadrealističkog automatizma kao i japanske litografije. Njegova umjetnost je tako spoj zapadne sa istočnom tradicijom umjetnosti.

Od 1951. živi u Parizu. Slikao je velike zidne slike na spontan i ekspresivan način.
Učestvovao je u izgradnji željezničke pruge Šamac-Sarajevo.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.wikiart.org/en/pierre-alechinsky

Kategorija:Rođeni 1927.
Kategorija:Belgijski slikari
Kategorija:Biografije, Brisel
Eutifron

mini|Henri Estienneovo izdanje Eutifrona iz 1578. godine, paralelni latinski i grčki tekst.

**Eutifron** je jedno od Platonovih djela.

U tom Platonovom djelu glavni protagonisti su svećenik Eutifron i Sokrat. Raspravljaju o skorašnjem suđenju Sokratu i o tome što je to pobožno. Kao i u svim ostalim dijalozima Sokratov sugovornik je doveden u stanje nekonzistentnosti i protivrječja.

Sokrat ovdje pita nešto veoma zanimljivo, a to je: "Da li je dobro ono što je bogovima milo ili je to bogovima milo zato što je dobro?"

Na neki način sugerira misao; da li su bogovi kriterij dobra ili se oni nekako usmjeravaju k tom dobru? Sokrat je vjerovao više ovo drugo, on se bavio ljudskom mudrošću i bio je izraziti etičar i moralist, ali ne površno i unutar neosnovanih prodika vec logički i dosljedno što je pokazao kako svojim životom tako i kroz principe koje je sljedio vezano i za vlastitu smrt.

Eutifron je zanimljivo djelo i kako tako približava nas Sokratu jer kao i većina Platonovih djela završava u aporiji, ali ovdje se čini da Sokrat uistinu ne hini neznanje već da ne zna. Baš nas to neznanje približava Sokratu. U Eutifronu je uistinu moguće da on ne zna sto je pobožno, jer tu se radi o božanskoj mudrosti(o spoznavanju cijeline), a ne o onoj kojoj je Sokrat posvetio svoj život: ljudskoj mudrosti tj. čudorednom životu.

U sferi epistemologije koja je dokučiva ljudima, radi se zapravo o dosezima i pravilnom poimanju parcijalnih dijelova zbilje.

Upravo u tim mikro dijelovima kristalizira se cijelina i bit pojedinacnog,ali ona kao "sveukupnost i sveprisutnost" pripada samo bogu."Jedino je bog mudar",a ljude koji se ne istraživsi ljudsko posvećuju nekoj speologiji božanskog Sokrat smatra sumanutima.

Geslo koje je navodno bilo napisano na pročelju hrama u Delfima glasilo je:"Spoznaj sebe samog".Kod Heraklita je ta spoznaja imala jednu "egoističnu" dimenziju dok je samospoznaja kod Sokrata uvijek uključivala druge;on je propitkivao, ispitivao i sumnjičio one što tvrdiše da nešto znaju.I plod tih propitkivanja bio je uvid u to da ono što su njegovi sugovornici mislili da znaju postaje protivslovno nekim drugim "znanjima" do kojih dolaze u dijalektičkoj raspravi sa Sokratom. Naravno, tu se očekuje neka Sokratova objava, ali ona izostaje.

On tvrdi da pita jer ne zna,a jedino što zna je upravo to da ne zna, to zna."Ja znam da ništa ne znam."

## Također pogledajte 
* Dijalektika

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Vodiči kroz Sokratove dijaloge, vodič za početnike

Kategorija:Filozofija
Kategorija:Filozofska djela
Shambhala

**Shambhala** je mistično kraljevstvo skriveno iza snježnih vrhova Himalaja. Spominje se u nekoliko starih tekstova uključujući Kalachakru i stari tekst Zhang Zhung kulture koja je prethodila tibetskom Budizmu u zapadnom Tibetu.

Shambhala je sanskritski izraz za mjesto sreće, mira, umjerenosti. Šambhalom vlada Kulika, miroljubivi monah koji održava integritet Kalachakra tantre. Religiozni skolastičari vjeruju da je ta figura nastala iz Hinduskog mita o osvajaču Kalkiju. Kalachakra navješta da kada svijet zapadne rat i pohlepu dvadeset peti Kalika kralj će izaći iz Shmbhale sa velikom vojskom da uništi korumpirane i dovede Svijet u Zlatno Doba. Neki skolastičari misle da će se to dogoditi 2424. godine.

Zapadna fasciniranost tom zemljom postoji od ranog 17. vijeka, kada je Isusovački svećenik i istraživač Estevao Cacella objavio Evropljanima prve informacije o toj mističnoj zemlji.
 
Tokom 19. vijeka, osnivačica Teozofijskog Društva, H.P. Blavatsky je aludirala na Shambhalu raspaljujući zanimanje o njoj kod zapadnih okultnih entuzijasta. 
Shambhala je bila veoma popularna u Nacističkoj Njemačkoj kada je Adolf Hitler slao istraživače da mjere lobanje Tibetancima.
U Neonacizmu, Shambhala je mjesto gdje je Hitler pobjegao kada je pao Treći Rajh. Sam Hitler je pod uticajem mita o Shambhali usvojio znak svastike.
Također se vjeruje da je Josif Staljin organizirao ekspedicije da nađu Shambhalu.

Madam Blavatsky, koja je tvrdila da je u kontaktu sa Velikom Bijelom Podružnicom (Great White Lodge) Himalajskih sljedbenika, spominje Shambalu govoreći da je ona nešto poput štaba Velike Bijele Podružnice, fizičke lokacije na Zemlji u koju može ući samo dosljedan kandidat.
Te spekulacije o "skrivenoj zemlji" koja okružuje podzemno kraljevstvo Agartu dovelo je neke okultiste 20. vijeka da vide Shambhalu kao izvor negativne manipulacije od strane zle konspiracije. No unatoč tome dominira mišljenje da je Shambhala ipak mjesto svijetla i nade.

## Također pogledajte 
* Atlantida

Kategorija:Mitologija
Chvorinovo pravilo

**Chvorinovovo pravilo** je matematička formula, kojeg je prvi izrazio Nicolas Chvorinov 1940. godine, koja daje odnos između vremena očvršćavanja za jednostavno lijevanje u neki volumen i površine lijevanja. Odnos se može pisati kao:

:t = B\times\left(\frac{V}{A}\right)^n.

Gdje je **t** vrijeme očvršćavanja, **V** je volumen izljevka, **A** je površina lijevanja koja je u kontaktu sa kalupom, **n** je konstanta i **B** je konstanta kalupa (izljevka).

Konstanta kalupa (izljevka) **B** zavisi od osobina metala i kalupa i njihovih početnih temperatura. Konstanta **n** je, obično, 2.

Pravilo jednostavno govori da, pod istim uslovima, lijevanjem na velikim površinama, a sa malim volumentima, će učiniti da se odljevak brže ohladi, nego kada bi postupak bio obrnut.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Askeland, Donald R., and Phule, Pradeep P.  *Essentials of Materials Science and Engineering*.  Thomson, Ontario, Canada: 2004.

Kategorija:Nauka o materijalima
Kategorija:Metalurgija
Georg von Hertling

**Georg Friedrich Graf von Hertling** (Darmstadt, Njemačka, 31. august 1843 – Oberbayern, 4. januar 1919) bio je bavarski političar koji je služio kao premijer Bavarske i 7. njemački kancelar od 1917. do 1918. godine. Bio je dosta star kada je postao kancelar pa nije mogao preuzeti vlast nad vrhovnim zapovjedništvom vojske, koju je vodio Paul von Hindenburg i Erich Ludendorff, bez obzira na to što je bio namjesnik Reichstaga i vođa Centralne stranke Njemačke. Od njega je zatraženo da podnese otkaz kada je preuzeo poziciju pod Kaiserom.

U civilnom životu bio je profesor filozofije. 

Osnovao je važnu njemačku katoličku fondaciju Askania-Burgundia i bio je članom *K.St.V Arminia* u Bonnu.

Njegova prapraunuka je glumica Gila von Weitershausen.

## Vanjski linkovi 
* *Erinnerungen aus meinen Leben * "Recollections from my Life" Vol. I at archive.org. In German
* *Erinnerungen aus meinen Leben * "Recollections from my Life" Vol. II at archive.org. In German
**Naturrecht und Socialpolitik* by Georg von Hertling at Google Books

Hertling, Georg von
Hertling, Georg von
Coffey

* Aeneas Coffey, francuski inovator
* Ann Coffey, britanski političar
* Brian Coffey, irski pjesnik
* Cath Coffey, vakal britanske grupe Stereo MC's
* Charles Coffey, irski pisac drama
* Chip Coffey, američki medijum
* Coffey, Missouri, grad u Davies County, Missouri
* Coffey County, Kansas
* Aerodrom Coffey County, aerodrom u Burlingtonu, Kansas
* Stadion Coffey, stadion u Fairfaxu, Virginia
* Denise Coffey, britanska glumica
* Dennis Coffey, američki gitarist
* John Coffey, igrač Boston Red Soxa
* Kellie Coffey, američki pjevač i tesktopisac
* Paul Coffey, kanadski hokej igrač
* Rich Coffey, američki vlasnik Fort Wayne Freedoma
* Russell Coffey, jedan od tri posljednja preživjela američka veterana iz Prvog svjetskog rata
Spisak autoputeva i brzih cesta u Hrvatskoj

200px|desno
**Hrvatski autoputevi** su autoputevi koji prolaze kroz Republiku Hrvatsku. Počeli su se graditi 1970-ih godina, a intenzivnija izgradnja je počela iza 1995. godine. Hrvatska ima oko *(podaci za 2013. godinu)*) 1.288,50&nbsp;km autoputa.

Za autoputeve se plaća putarina.

Na hrvatskim autoputevima ograničenje brzine iznosi 130&nbsp;km/h, ako nema drugih znakova za ograničenje brzine.

## Pregled autoputeva 
Hrvatski autoputevi su označeni velikim slovom **A** i brojnom oznakom iza slova. Sljedeća tabela prikazuje sve izgrađene i planirane autoputeve u Hrvatskoj:
200px|Mreža hrvatskih autoputeva|mini|desno
[mini|200px|[Autoput A1|Autoput Zagreb-Split kod tunela *Sveti Rok*]]
desno|172px|Brzine u Hrvatskoj

## Sistem naplate 
Za većinu autoputeva u Hrvatskoj se plaća putarina. Na ovim autoputevima postoji zatvoreni sistem naplate:
* sistem Zagreb - Split i Rijeka - Zagreb (A1 i A6)
* Zagreb - Lipovac (A3)
* Zagreb - Macelj (A2)
* Zagreb - Goričan (A4)

Na sljedećim autoputevima postoje samo čeoni putarinski prolazi:
* Istarski ipsilon (tunel Učka i vijadukt Mirna) (A8/A9)
* Bregana - Zagreb (A3)

Ostale autoceste se ne naplaćuju.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Hrvatske Autoceste d.o.o.
* Autoput Rijeka-Zagreb d.d. 
* BINA-ISTRA
* Autoput Zagreb-Macelj d.o.o 

Kategorija:Autoputevi u Hrvatskoj
Autoput A1 (Hrvatska)

**Autoput  A1**, neslužbeno poznat i kao Jadransko-jonska, *Dalmatina*, *Croatica*, a u vrijeme početka gradnje 70ih godina prošlog vijeka i *Autocesta Kralja Tomislava*, je najduži hrvatski autoput, koji povezuje glavni grad Zagreb sa Karlovcem, Gospićem, kao i sa Zadrom, Šibenikom, Splitom, a od 2011/12. godine i Pločama. Nastavak gradnje autoputa prema Dubrovniku, kao i mosta Pelješac je planiran i dijelom je već u izgradnji.

Neki od većih objekata na autiputu A1 su:

* Tunel Mala Kapela
* Tunel Sveti Rok
* Pelješki most (u izgradnji)

## Historija 
Prva dionica autoputa od Zagreba do Karlovca puštena je u promet još sedamdesetih godina 20. vijeka, poslije toga je samo održavana.

Nakon osamostaljenja Hrvatske jedan od glavnih prioriteta je povezivanje cijele države kvalitetnim saobraćajnicama, a to znači nastavak gradnje autoputa od Karlovca prema Istri, Kvarneru i Dalmaciji (tj. Rijeci koja je vezana preko tunela kroz Učku s Istarskim ipsilonom, te prema Zadru / Splitu i konačno, Dubrovniku), jer postojeća magistralne ceste (Jadranska magistrala uz obalu, i ceste prema unutrašnjosti) nisu primjerene današnjem prometnom opterećenju.

* Dionica Karlovac - Zadar - Split otvorena je 26. juna 2005. godine. 
* Dionica Split - Šestanovac (duga 37&nbsp;km) otvorena je 27. juna 2007. Dionica ima 6 tunela 5 viadukta i jedan most (preko Cetine). 
* U decembru 2008. godine autoput je otvorena do Ravče kod Vrgorca. Dionica Šestanovac - Ravča vrijedna je oko 1,66 milijardi kuna, a duga je 40&nbsp;km. Na dionici je sagrađeno 47 objekata, od čega 7 vijadukata, 9 nadvožnjaka, 29 podvožnjaka i 2 prijelaza za životinje, te 3 odmorišta i centar za održavanje i kontrolu prometa Zagvozd 1. Otvaranjem ove dionice dužina autoputa A1 popela se na 457&nbsp;km.
* Do 2010. godine planirano je otvaranje dionice do Malog Prologa (oko 60&nbsp;km), čime bi do Dubrovnika ostalo još 70&nbsp;km.

## Objekti na autoputu prema dionicama 
## Slike 

Datoteka:Čvor Lučko iz zraka.jpg|Čvor Lučko kod Zagreba
Datoteka:Croatia_Highway.JPG|Autoput Zagreb-Split kod tunela Sveti Rok
Datoteka:Croatian Highway Hills.JPG|Pogled s A1 50&nbsp;km sjeverno od tunela Sveti Rok
Datoteka:Trtar.jpg|Vjetrenjače na brdu Trtar pored autoputa A-1 blizu Šibenika
Datoteka:Skradinski most.JPG|Skradinski most
Datoteka:A1 highway near Perković, Croatia.jpg|A1 kod Perkovića
Datoteka:Autocesta A1 kod Zagvozda.jpg|Dionica autoputa Šestanovac - Ravča u blizini Župe
Datoteka:A1 Ravča 02.jpg|Naplatne kućice kod Ravče

## Također pogledajte 
* Međunarodna mreža E-puteva

## Vanjski linkovi 
* https://www.motorways-exits.com/europe/hr/a1.html(https://www.motorways-exits.com/europe/hr/a1.html)
* http://www.hatz.hr/hrv/skupovi/znanje/puz.pdf (5,6 MB)
* https://web.archive.org/web/20100705013601/http://www.hac.hr/prezentacija-eng.pdf(https://web.archive.org/web/20100705013601/http://www.hac.hr/prezentacija-eng.pdf)
* https://web.archive.org/web/20100331223719/http://www.hac.hr/split-ploce-en.pdf (8 MB)
* HAC
* HDPZ o nazivu

## Reference 
Kategorija:Autoputevi u Hrvatskoj
Autoput A2 (Hrvatska)

**Autoput A2** (*Zagorski autoput*) ide od Macelja na slovenskoj granici preko Krapine do Jankomira (A3).

## Objekti na autoputu prema dionicama 
## Historija gradnje 
Veći dio autoputa (od Zagreba do Krapine) je izgrađen prije 1997. godine:

* 1991. - izgrađena dionica Zaprešić - Zabok (17 km)
* 1996. - izgrađena dionica Zabok - Krapina (Velika Ves) (16,2 km)

Preostala dionica (Krapina - Macelj) puštena je u saobraćaj 29. maja 2007. godine.

## Veći objekti na autoputu 
Tuneli: Levačica 350 metara, Vidovci 260 metara, Sveta Tri Kralja 1725 m, Brezovica 590 m, Đurmanec 204 m i Frukov Krč 354 m.

## Također pogledajte 
* Međunarodna mreža E-puteva

## Reference 
Kategorija:Autoputevi u Hrvatskoj
Autoput A3 (Hrvatska)

**Autoput A3** (*"Posavski autoput"*) je drugi autoput po veličini u Hrvatskoj. Vodi od Bregane preko Zagreba i Posavine do Lipovca na granici sa Srbijom.

U aprilu 2024. je počela sanacija dijela kolovoza i odbojne ograde  između dionica Nova Gradiška – Slavonski Brod.

## Također pogledajte 
* Autoput Bratstvo i jedinstvo

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Autoputevi u Hrvatskoj
Autoput A4 (Hrvatska)

**Autoput A4** *("Varaždinski autoput")* je autoput u Hrvatskoj, koji ide od Goričana na mađarskoj granici prema Zagrebu. Na ovom autoputu se plaća putarina.

## Također pogledajte 
* Međunarodna mreža E-puteva

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Autoputevi u Hrvatskoj
Autoput A5 (Hrvatska)

## Historija 
9. novembra 2007. godine svečano je puštena u saobraćaj prva dionica od odmorišta Sredanci do Đakova. Dionica od Đakova do Osijeka otvorena je 17. aprila 2009. godine. Nakon toga slijedi nastavak do Belog Manastira i državne granice s Mađarskom na sjeveru, te državne granice s Bosnom i Hercegovinom na jugu, kada te dvije države naprave svoj dio koridora 5, kraka C, čiji je autoput A5 sastavni dio (cestovni koridor 5C).

A5 je u cijelosti pušten u saobraćaj, povezuje Baranju, Slavoniju, Posavinu, te Bosnu i Hercegovinu.

## Budućnost 
Zbog svog položaja, direktnog križanja s autoputem A3, te indirektnog nastavka preko Bosne i Hercegovine na još neizgrađeni autoput A10, ovo je vrlo perspektivna saobraćajnica. U trenutnom stanju, može se promatrati kao produžena ruka autoputa A3.

Spoj na autoput A10 će se vršiti na granici, ulaskom u Donji Svilaj, Bosna i Hercegovina, spojem na autoput A1 u Bosni i Hercegovini. Ovo je oznaka za prvi autoput susjedne države, i ne odnosi se na autoput A1 u Hrvatskoj.

Ovaj autoput je direktna veza sjeveroistočne Evrope i indirektna veza jugoistočne Evrope s Jadranskim morem. Također, ona bitno skraćuje put iz istočne Hrvatske prema Jadranskom moru, spajajući Hrvatsku preko Bosne i Hercegovine.

Sve dionice A5 su otvorene

## Važnost 
Autoput A5 je dio međunarodnog Koridora 5c.

## Također pogledajte 
Autoput A1 (Bosna i Hercegovina)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Autoputevi u Hrvatskoj
Lima

**Lima** je glavni i najveći grad Perua. Nalazi se u dolini rijeka Chillón, Rímac i Lurín, iznad pacifičke obale u središnjem dijelu države. Zajedno sa susjednim gradom Callao čini jedinstveno metropolitansko područje (*Lima Metropolitana*) sa populacijom od 9.200.000 stanovnika. Poslije São Paula, drugi je najveći grad Latinske i općenito Amerike.

Grad je osnovao španski konkvistador Francisco Pizarro 18. januara 1535. Tada se grad zvao la Ciudad de los Reyes, odnosno Grad kraljeva. Ubrzo je postao glavni i najveći grad Peruanskog Vicekraljevstva. Nakon Rata za nezavisnost, Lima je postala prijestolnica novoosnovane republike. Danas u njoj živi gotovo jedna trećina peruanskog stanovništva koje živi u njenoj metropolitskoj oblasti.

Lima je jedan od najvećih finansijskih centara Latinske Amerike. Organizacija za međunarodno rangiranje GaWC je svrstala grad u Beta kategoriju.  
mini|lijevo|*Trg od oružja u Limi*
mini|lijevo|*Manastir sv. Franciska*

## Historija
Limu je osnivao konkvistador Francisco Pizarro 18. januar 1535. godine kao **Ciudad de los Reyes** (Grad kraljeva). Današnje ime grada, koje je postalo službeno u 17. vijeku, potiče od Quechua naziva za rijeku Rimac, **Lima** što na kečuanskom znači "Govornik".

God. 1821., kada je Peru stekao nezavisnost, Lima je postala glavni grad države. Tokom rata Čilea, Bolivije i Perua od 1879.-1883., čileanska vojska je zauzela grad tokom čega je poginulo oko 175.000 stanovnika. Na trgu sv. Martina je 28. jula 1921. godine proslavljena stogodišnjica nezavisnosti Perua postavljanjem skulpture oslobodioca, generala Mariana Beulliurea.

Početkom 20. vijeka Lima je imala oko 140.000 stanovnika, a u 1960. godini grad je imao preko milion stanovnika, a danas grad ima preko 7 miliona stanovnika.

## Gradovi prijatelji
Lima ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima:

## Reference 
## Literatura 
* Gustavo A. Mellander, Nelly Maldonado & Charles Edward Magoon, *The Panama Years*, Río Piedras, Puerto Rico: Editorial Plaza Mayor, 1999. 

## Vanjski linkovi 
* Lima na World Monuments Watch 
* UNESCO joins United Nations effort in response to Peruvian earthquake

Kategorija:Gradovi u Peruu
Kategorija:Glavni gradovi južnoameričkih država
Autoput A6 (Hrvatska)

**Autoput A6** (*"Primorsko-goranski autoput"*) je autoput u Hrvatskoj, koji ide od Bosiljeva prema Rijeci.

Zahtjevniji objekti:
* Tunel Tuhobić 2141 m
* Vijadukt Drežnik 2485 m

Najviša kota Autoceste A6 je prijevoj Dedin 860 m.n.m

## Historija 
* Prve dionice ove autocesta izgrađene su od Orehovice do Kikovice 1971. i od Zagreba do Karlovca 1972. godine.
* Nakon izgradnje prve dvije dionice 1982. u promet se pušta dionica Kikovica - Oštrovica kao poluautocesta, a kao autocesta izgrađena je 2007.
* Dionica Oštrovica - Vrata, a kao autocesta izgrađena je 2008.
* Dionica Vrata - Delnice izgrađena je 1996. kao poluautocesta, a kao autocesta izgrađena je 2008.
* Dionica Delnice - Kupjak izgrađena je 1997. kao poluautocesta, a kao autocesta izgrađena je 2008.
* Dionica Kupjak - Vrbovsko izgrađena je pola kao poluautocesta, a pola kao autocesta, a kao autocesta izgrađena je 2008.
* Dionica Vrbovsko - Bosiljevo izgrađena je kao autocesta 2003.
* 21. oktobra 2008. puštene su promet i zadnje dvije dionice Kupjak - Vrbovsko i Oštrovica - Vrata i time je izgradnja autoceste Rijeka - Zagreb završena.

## Objekti na autocesti prema dionicama 
## Također pogledajte 
* Međunarodna mreža E-puteva

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* https://www.motorways-exits.com/europe/hr/a1.html(https://www.motorways-exits.com/europe/hr/a1.html)

Kategorija:Autoputevi u Hrvatskoj
Autoput A8 (Hrvatska)

**Autoput A8** *("Učki autoput")* je brza cesta i dio Istarskog ipsilona u Hrvatskoj. Autoput ide iz Rovinja preko centralne Istre kroz tunel Učku prema Matuljima kod Rijeke, gdje se spaja sa Autoputem A7.

## Također pogledajte 
* Međunarodna mreža E-puteva

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Autoputevi u Hrvatskoj
Autoput A10 (Hrvatska)

**Autoput A10** će, kada bude dovršena, biti najkraći autoput u Hrvatskoj. Autoput će povezivati Ploče sa granicom Hrvatske sa BiH i dio je budućeg Koridora 5c, koji spaja sjever i jug BiH. A10 će biti povezan i sa autoputem A1 (Zagreb - Split - Dubrovnik)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* HAC

Kategorija:Autoputevi u Hrvatskoj
Državna cesta D8

[mini|desno|300px|Jadranska magistrala kod [Makarska|Makarske]]
**D8** (**Jadranska magistrala**, **Jadranska turistička cesta**) jedna je od glavnih hrvatskih državnih cesta koja povezuje sjeverni i južni Jadran. Pruža se duž sjeverne obale Jadranskog mora, pa je zbog toga i nazvana Jadranska magistrala. Izgrađena je 1950-ih i 1960-ih, a cestovna oznaka joj je D-8. U novije vrijeme je poznata i pod imenom Jadranska turistička cesta, a dužina kojom prolazi kroz Hrvatsku joj je **658** kilometara. 

Ova cesta povezuje sve važnije hrvatske primorske gradske centre od Rijeke, preko Zadra, Šibenika, Splita, Makarske, Ploča i Dubrovnika, pa sve do graničnog prijelaza Debeli brijeg između Hrvatske i Crne Gore, a završava na krajnjem jugu Crne Gore. Cesta prolazi kroz tri države, Hrvatsku, Bosnu i Hercegovinu i Crnu Goru, te kroz pet hrvatskih županija: Primorsko-goransku, Zadarsku, Šibensko-kninsku, Splitsko-dalmatinsku i Dubrovačko-neretvansku.

## Vanjski linkovi 
* Hrvatske ceste

8
Gondola

[thumb|Gondola u [Canal Grande, Venecija.]]
**Gondola** je čamac za plovidbu u plitkim vodama uz minimalni gaz, te je tako jedinstven za Veneciju i njene brojne kanale, čime simbolizira ugled romantičnog grada.

## Opis 
Za gradnju gondole koristi se osam različitih vrsta drveta (jela, hrast, višnja, orah, brijest, mahagonij, ariš i limun) i sastoji se od 280 dijelova. Njen asimetrični oblik omogućuje lahko upravljanje sa samo jednim veslom kojim gondolijer vesla stojeći na krmi. Lijeva strana gondole je načinjena dužom od desne kako bi se stvorila ravnoteža zbog težine gondolijera.

## Historija 
U pismu dužda Vilalea Faliera iz 1094. godine prvi put se spominje gondola koja se tada, kao i danas, koristila za prijevoz putnika gradom. U 18. vijeku na kanalima grada je plovilo možda čak 14.000 gondola što znači da je Venecija bila jedan od najprometnijih vodenih puteva u svijetu. Danas ih je ostalo samo oko pet stotina i predstavljaju najčešće turističku atrakciju. Venecijska tradicija nalaže da se par koji se vozi u gondoli mora poljubiti ispod svakog mosta, kako bi vječno ostali zaljubljeni. 

Kategorija:Plovila
Kategorija:Venecija
Autoput A7 (Hrvatska)

Autocesta **A7** je autoput u Hrvatskoj . Povezuje najveću državnu luku u Rijeci s hrvatskom mrežom autoputeva, kao i s graničnim prijelazima Rupa i Pasjak sa Slovenijom . Autoput čini dio  transportnog koridora u Hrvatskoj i dio je evropske rute E61 Villach &ndash; Ljubljana &ndash; Trst &ndash; Rijeka. Trasa autoputa A7 južno od čvora Orehovica, gdje se također siječe s panevropskim koridorom Vb, dio je evropske rute E65

## Također pogledajte 
* Međunarodna mreža E-puteva

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Autoputevi u Hrvatskoj
Aerodinamika

mini|150px|desno|Aerodinamički tunel
[mini|150px|desno|[Podmornica]]
[mini|150px|desno|Aerodinamičke površine [Krilo zrakoplova|krila]]
**Aerodinamika** je nauka koja proučava djelovanje zraka, tekućina i plinova na tijela koja se kroz njih kreću i sile koje se pri tome razvijaju. Rješavanje aerodinamičkih problema uključuje poznavanje i izračun mehanike fluida kao što su brzina, pritisak, gustoća i temperatura u prostoru i vremenu. Razumijevanje vrste strujanja omogućuje izračunavanje sila i momenata sila koje djeluju na izložena tijela.

Aerodinamiku možemo podijeliti na teorijsku i eksperimentalnu.

:* *Teorijska aerodinamika* zasniva se na zakonima mehanike čvrstih tijela i mehanike fluida.
:* *Eksperimentalna aerodinamika* zasniva se na ispitivanjima u istraživačkim centrima aerodinamike gdje se u aerodinamičkim tunelima provjeravaju i ispituju sile koje djeluju na modele.

Aerodinamička istraživanja se osim u avijaciji provode u automobilskoj industriji, koriste je jedriličari za predviđanje nastanka sila i momenata sila za uspješno jedrenje i građevinski inženjeri prilikom projektovanja visokih građevina i mostova.

## Također pogledajte 
* Aerostatika
* Avijacija
* Bernoullijeva jednačina
* Računarska dinamika fluida
* Dinamika fluida
* Navier–Stokesove jednačine

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://ns3.ucc.edu.gh/libweb/E0G52E/313721/Aerodynamics%20Textbook.pdf
* https://etd.lib.metu.edu.tr/upload/12607000/index.pdf

Aerodinamika
Kategorija:Energija u saobraćaju
Zlatni globus za najboljeg sporednog glumca

mini|desno|205x205px|Zlatni globus

**Zlatni globus za najboljeg sporednog glumca** (eng: *Best Supporting Actor – Motion Picture*) je druga najznačajnija američka filmska nagrada, koja se dodjeljuje u Los Angelesu od 1943. godine. Nagradu dodjeljuje Udruženje holivudskih stranih novinara (HFPA), organizacija sastavljena od novinara koji pokrivaju filmsku industriju Sjedinjenih Država, ali koji su povezani s publikacijama izvan Sjeverne Amerike.

Nagrada je prvi put dodijeljena na 1. dodjeli Zlatnih globusa, 1944. godine za sporedne uloge u filmovima, koji su producirani u protekloj godini. Osim ove kategorije, u filmskoj produkciji dodjeljuju se još nagrade u slijedećim kategorijama: najbolja komedija ili mjuzikl, najbolji film - drama, najbolja režija, najbolji scenarij, najbolji glumac u drami, najbolja glumica u drami, najbolji glumac u komediji ili mjuziklu, najbolja glumica u komediji ili mjuziklu, najbolja sporedna glumica, najbolja originalna muzika, najbolji animirani film, najbolji film na stranom jeziku, najbolja pjesma i Zlatni globus za životno djelo - Nagrada "Cecil B. DeMille".

Žiri sačinjava glasačko tijelo Hollywood Foreign Press Association  (HFPA) od stranih novinara, koji broji 86 članova. Razdoblje lobiranja i prihvaćanja kandidata za nominacije počinje 1. oktobra. Prijenos dodjele Zlatnog globusa uglavnom kotira treći na listi najgledanijih showova dodjele nagrada, iza Oskara i Grammyja. Prije je dodjela emitirana na TBS-u, no od 1996. se emitira na kanalu televizije NBC. Nominacije se objavljuju svake godine sredinom decembra, a nagrade se održavaju krajem ili sredinom januara.

## Nominacije
## Dobitnici i nominirani 
### 1940-e 
mini|101x101piksel|Akim Tamiroff

### 1950-e 
### 1960-e 
### 1970-e 
### 1980-e 
### 1990-e 
### 2000-e 
### 2010-e 
## Također pogledajte 
* Oscar za najbolju sporednu mušku ulogu

## Vanjski linkovi 
*http://imdb.com/Sections/Awards/Golden_Globes_USA/ 

## Reference 
Sporedni glumac
*
Registarske oznake za vozila u Hrvatskoj

mini|desno|300px|Registarska oznaka za vozila hrvatske vojske
mini|desno|300px|Registarska oznaka za policijski motocikl
**Registarske oznake za vozila u Hrvatskoj** sastoje se od dvoslovne šifre grada koja je odvojena grbom Hrvatske od tri ili četiri broja i jednog ili dva slova (**XX 🛡 000 - XX** ili **XX 🛡 0000 - XX**).

## Registarske oznake gradova 
## Ostale registarske oznake 
Registarske oznake za vozila diplomatskih i konzularnih predstavništava, misija stranih država i predstavništava međunarodnih organizacija u Republici Hrvatskoj i njihova osoblja.

## Također pogledajte 
* Registarske oznake za vozila
* Registarske oznake za vozila u Evropi
* Registarske oznake za vozila u Jugoslaviji
* Registarske oznake za vozila u Crnoj Gori
* Registarske oznake za vozila u Bosni i Hercegovini
* Registarske oznake za vozila u Sjevernoj Makedoniji
* Registarske oznake za vozila u Sloveniji
* Registarske oznake za vozila u Srbiji

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Pravilnik o registraciji vozila
* Centar za vozila Hrvatske

Kategorija:Saobraćaj u Hrvatskoj
Hrvatska
Selmo Cikotić

**Selmo Cikotić** bosanskohercegovački je političar porijeklom iz Crne Gore. Bivši je ministar sigurnosti Bosne i Hercegovine. Član je Stranke demokratske akcije.

Završio je Vojnu gimnaziju "Bratstvo i jedinstvo" u Beogradu, a zatim i Vojnu akademiju 1986. u Zadru. Također je specijalizirao engleski jezik u Centru za strane jeziku u Beogradu. Godine 2004. magistrirao je odbranu i sigurnost na Fakultetu političkih nauka u Sarajevu.

Svoju profesionalnu karijeru je započeo 1986. kao aktivno vojno lice u Školskom centru PVO u Zadru, gdje ostaje sve do početka rata u Bosni i Hercegovini, kada dolazi u Bosnu i Hercegovinu, gdje ostaje do 1994. kao pripadnik Armije Republike Bosne i Hercegovine. Te godine postaje vojni ataše Republika Bosna i Hercegovina u Washingtonu. Od 1997. do 1999. obavlja funkciju načelnika Odjela za obuku u Zajedničkoj komandi Vojske Federacije Bosne i Hercegovine. Do 2000. bio je šef kabineta Zamjenika ministra odbrane Federacije Bosne i Hercegovine, a zatim i zamjenik zapovjednika Prvog korpusa Vojske FBiH. Od 2001. do 2004. bio je i zapovjednik Prvog korpusa. Od 2004. obavlja funkciju izvršnog direktora kompanije "OKI".

Poslije općih izbora 2006. Parlamentarna skupština izabrala je Cikotića za ministra odbrane Bosne i Hercegovine.

Oženjen je i otac dvoje djece.

## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1964.
Kategorija:Biografije, Berane
Kategorija:Bosanskohercegovački političari
Kategorija:Bosanskohercegovački ministri
Kategorija:Bosanskohercegovački ministri odbrane
Kategorija:Oficiri Armije Republike Bosne i Hercegovine
Kategorija:Oficiri Jugoslavenske narodne armije
Kategorija:Političari Stranke demokratske akcije
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Političari Federacije Bosne i Hercegovine
Karađoz-begova medresa

**Karađoz-begovu medresu** u Mostaru osnovao je Mehmed-beg Zaim, sin Seadetov, poznatiji kao Karađoz-beg, brat  vezira Rustem-paše. Osnovana je između 1557. i 1570, a njen rad obnovljen je 1995. Stara zgrada medrese u kompleksu je Karađoz-begove džamije i proglašena je nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine u maju 2004. Novi objekat izgrađen je blizu internata u Sjevernom logoru.

## Historija 
Kroz historiju Mostar je imao 11 medresa. Najpoznatija od njih je Karađoz-begova, koja je prvobitno bila s lijeve strane istoimene džamije. Sastojala se od pet soba presvođenih kupolama, od kojih su četiri služile za stanovanje učenika, a peta, najprostranija, za održavanje nastave. Građena je od obrađenog kamena, dok su svodovi bili od sedre. Osnovni izraz građevini daje horizontalno razvijena osnovna masa, s nizom prozora, naglašena nizom kupolastih svodova i dimnjaka, koji se izdižu iz kamina postavljenih u svakoj prostoriji. Nije poznat tačan datum izgradnje medrese. Pretpostavlja se da je izgrađena između 1557, kada je podignuta džamija, i 1570, kada je pisana vakufnama.

Prema vakufnami, hadži Muhamed-beg (Karađoz-beg) za izdržavanje medrese uvakufio je 100.000 dirhema, odredivši da se za potrebe održavanja nastave (muderisu) svaki dan izdvoji 20 dirhema, osam dirhema učenicima koji stanuju u četiri sobe medrese, jedan dirhem rataru, četiri dirhema muteveliji vakufa medrese, te jedan dirhem za obavljanje dužnosti nazira.

Prema odredbi vakifa dužnost muderisa doživotno je obavljao mevlana Hasan-efendija. U medresi su predavali brojni poznati alimi: Mustafa Ejubović (Šejh-Jujo), Ibrahim Opijač, Mustafa-Sidki Karabeg i mnogi drugi.

Medresa je zatvorena 1918. da bi u kasnijem periodu bila korištena kao stambeni objekat. Tokom rata u Bosni i Hercegovini znatno je oštećena da bi 1996. bila djelomično obnovljena.

Nakon rata obnovljen je njen rad, ali na drugim lokalitetima, u sali Muftijstva, prekoputa Koski Mehmed-pašine džamije na Tepi, nakon toga u prostorijama džamije Bosanski mudžahidi, vakufu dr. Mahmuda Tantavija, (Sjeverni logor), potom u obnovljenoj Ćejvan-ćehajinoj medresi (bivša zgrada Muzeja Hercegovine) i, konačno, u blizini internata u Sjevernom logoru, gdje je izgrađena nova zgrada.

## Poznati učenici 
* Mustafa Ejubović, poznat kao šejh-Jujo
* Abdullah Riđanović, mostarski muftija
* Ahmed Šaćir Džabić, mostarski muftija
* Sidki Karabeg, mostarski muftija

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://www.medresamostar.com/

Kategorija:Medrese u Mostaru
Kategorija:Medrese u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Obrazovanje u Mostaru
Ostrvo Baker

mini|Mapa otoka Bakera|167x167piksel
**Ostrvo Baker** (engl. *Baker Island*) je nenastanjeno ostrvo u Tihom okeanu koji pripada američkim ostrvima. Ima površinu od ca. 1,5&nbsp;km2 i nalazi se na koordinatama 0°13′0" sjeverne geografske širine i 176°31′0" zapadne geografske dužine.

## Historija 
Od 1857. godine pripada SADu. Godine 1935. pokušano je naseljavanje ostrva što nije uspjelo zbog početka Drugog svjetskog rata.

## Također pogledajte 
* Mala vanjska ostrva Sjedinjenih Američkih Država

## Vanjski linkovi 
Veća karta se može pogledati u zbirci **Perry-Castañeda Library Map Collection**, odjel Australija/Oceanija:
https://web.archive.org/web/20120512062823/http://www.lib.utexas.edu/maps/australia.html

lijevo|200px|mini|Još jedan prikaz ostrva Bakera

desno|mini|Zračni snimak, djelo US Fish & Wildlife Servicea

mini|Položaj ostrva Bakera|166x166piksel

Kategorija:Zavisne teritorije u Okeaniji
Kategorija:Ostrvske teritorije SAD-a
Torpedo

**Torpedo** je podvodno navođeno ili nenevođeno sredstvo namijenjeno uništavanju brodova i drugih plovila. Riječ potiče od latinske riječi *torpere*, koja znači *paralizirati*, *osakatiti*. Ispaljuje se iz brodova, podmornica, aviona, obalnih utvrđenja, helikoptera i drugih platforma.

mini|250px|Torpedo na francuskoj podmornici
Do Prvog svjetskog rata izraz se upotrebljavao za sva bojna sredstva, koja su bila namijenjena pomorskomu ratovanju, kasnije su se ta sredstva posebno katalogizirala.

## Historija 
Prva torpeda su u stvari bile pomorske mine, koje su brodovi vukli za sobom na dugim teglenicama i detonirali ih kad su se našle ispod trupa neprijateljskog broda. Kasnije, u američkom građanskom ratu takve mine su postavljali na duge štapove ispred pramca broda i detonirali ih kad priđu neprijateljskom brodu.

Torpedo oblika i ustroja kakvog danas poznajemo izumio je hrvatski penzionirani oficir Austro ugarske ratne mornarice, Ivan Lupis, 1860. godine. Predstavljen je javnosti iste godine u Rijeci, dok je demonstracija rada bila 1866. godine. Prva tvornica koja je proizvodila torpeda bila je izgrađena u Rijeci, a osnovao ju je engleski industrijalac Robert Whitehead za potrebe Austro-ugarske ratne mornarice. Torpedo je tada bio poznat kao *Minenschiff* (doslovno *brod-mina*).

Projektil je imao konačnu brzinu od 6 čvorova, maksimalni doseg od oko 900 m. Pogon mu je omogućavao komprimirani zrak u trupu, koji je pogonio vijak smješten na kraju trupa preko motora s unutrašnjim sagorijevanjem. Bojna glava je bila napunjena s gloksilinom. 1881. godine tvornica je počela izvoziti torpeda u druge zemlje.

1891. godine Whitehead je otvorio novu tvornicu torpeda u Engleskoj, koja je počela proizvoditi prva navodeća torpeda koja je usmjeravao žiroskop namješten na trupu.

Prva brod, potopljen pomoću ovakvog torpeda, bila je *Blanco Encalada*, koju je u čileanskom građanskom ratu, 23. aprila 1891. godine, potopio torpedni čamac *Lynch*.

Pred Prvi svjetski rat torpedo je postao osnovno oružje podmornica, njegov razvoj je brzo napredovao. Pojavila su se prva radio navođena torpeda, i prva samonavodeća torpeda koja je usmjeravao zvuk što ga proizvode brodski motori.

Do prije Drugog svjetskog rata razvoj torpeda je skoro sasvim prestao, međutim za vrijeme rata razvoj se nastavio. Bitnih inovacija u samoj organizaciji nije bilo. Japanci su izumili torpedo, koji umjesto kompresovanog zraka upotrebljava kompresovani čisti kisik. Povećao se domet torpeda, tačnost, brzina i destruktivna moć, drugačijim smjesama eksploziva u glavi torpeda.

## Pogonska sredstva kod torpeda 
Postoji više načina poganjanja vijaka torpeda:

* torpeda na kompresovani zrak
* torpeda na zagrijani kompresovani zrak
* torpeda na kombiniran pogon (zagrijani kompresovani zrak i para)
* torpeda na kompresovani kisik

## Način vođenja 
Razlikujemo navođena torpeda i nenavođena torpeda. Navođeni se navode pomoću magnetskog polja, zvuka, radio valova, sonara i drugih sredstava.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Oružje
Borislav Đurđević

**Borislav Đurđević** (Teslić, BiH, 1. decembar 1963. godine) je novinar, publicista i vojno-politički komentator.

Sarađivao je u više listova u bivšoj Jugoslaviji, među kojima Sportske novosti, Večernji list, Vjesnik, Delo, Politika, Osmica, Banjalučki glas, kao i nizu drugih glasila i časopisa. Nakon prestanka bavljenja novinarstvom, u Brčkom je, gdje i sada živi, organizator najveće atletske manifestacije u BiH pod nazivom Vidovdanska trka u Brčkom, koja ujedno predstavlja i jednu od najvećih trka na 10&nbsp;km na cesti u svijetu. Član je direktorijuma AIMS-a (Svjetske federacije trka i maratona) kao i organa Atletskog saveza Republike Srpske i BiH. Predsjednik je Upravnog odbora Atletskog kluba "Brčko" iz Brčkog.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Biografije, Teslić
Kategorija:Bosanskohercegovački novinari
Kategorija:Rođeni 1963.