Hiperglikemija

**Hiperglikemija** je stanje u kojem je neuobičajeno visoka količina glukoze prisutna u krvi. Definira se kao nivo glukoze u krvi koji prelazi 6,9&nbsp;mmol/L ili  125&nbsp;mg/dL nakon posta od 8 sati ili 10&nbsp;mmol/L (180&nbsp;mg/dL 2 sata nakon jela).

## Indikacija nivoa glukoze u krvi 
Pacijenti sa dijabetesom su usmjereni na izbjegavanje prekoračenja preporučenog postobročnog praga od 160&nbsp;mg/dL (8,89&nbsp;mmol/L) za optimalnu kontrolu glikemije. Vrijednosti glukoze u krvi veće od 160&nbsp;mg/dL klasificiraju se kao 'vrlo visoka' hiperglikemija,  stanje u kojem prekomjerna količina glukoze (glukotoksičnost) cirkuliše u krvnoj plazmi. Ove vrijednosti su više od bubrežnog praga od 10&nbsp;mmol/L (180&nbsp;mg/dL) do kojeg se reapsorpcija glukoze održava fiziološkom brzinom. i terapija insulinom nije potrebna. Vrijednosti glukoze u krvi veće od granične vrijednosti od 11,1&nbsp;mmol/L (200&nbsp;mg/dL) koriste se za dijagnosticiranje dijabetesa tipa 2. iako simptomi možda neće postati primjetni sve do još viših vrijednosti kao što su 13,9–16,7 mmol/L (~250–300&nbsp;mg/dL). Osoba s konstantnim rasponom glukoze u krvi natašte između 5,6–7 mmol/L (~100–126 mg/dL) (smjernice Američkog udruženja za dijabetes) smatra se blago hiperglikemiiskom, a iznad 7 mmol/L (126 mg/dL) se općenito smatra da ima dijabetes. Kod dijabetičara, nivoi glukoze koji se smatraju previše hiperglikemijskim mogu varirati od osobe do osobe, uglavnom zbog bubrežnog praga glukoze osobe i ukupne tolerancije glukoze. Međutim, u prosjeku, hronični nivoi iznad 10–12&nbsp;mmol/L (180–216&nbsp;mg/dL) mogu vremenom izazvati primjetno oštećenje organa.

## Znaci i simptomi
Stepen hiperglikemije može se mijenjati tokom vremena ovisno o metaboličkom uzroku, naprimjer, poremećenoj toleranciji glukoze ili glukozi natašte, a može zavisiti i od liječenja. Privremena hiperglikemija je često benigna i asimptomatska. Nivo glukoze u krvi može porasti znatno iznad normalnog i uzrokovati patološke i funkcionalne promjene tokom značajnih perioda bez ikakvih trajnih efekata ili simptoma.
* Polifagija – česta glad, posebno izražena glad
* Polidipsija – česta žeđ, posebno pretjerana žeđ
* Poliurija – povećan volumen mokrenja („ne“ povećana učestalost, iako je česta posljedica)
* Zamućen vid
* Umor
* Nemir
* Gubitak težine ili dobijanje na težini
* Loše zacjeljvanje rana (posjekotine, ogrebotine itd.)
* Suha usta
* Suha ili svrbežna koža
* Trnci u stopalima ili petama
* Erektilna disfunkcija
* Recidivirajuće infekcije, infekcije vanjskog uha (plivačko uho)
* Odloženo pražnjenje želuca
* Srčana aritmija
* Stupor
* Koma
*Epilepsijski napadi
Česta glad bez drugih simptoma također može ukazivati na to da je nivo šećera u krvi prenizak. To se može dogoditi kada osobe s dijabetesom uzimaju previše oralnih hipoglikemijskih lijekova ili insulina u odnosu na količinu hrane koju pojedu. Rezultirajući pad nivoa šećera u krvi ispod normalnog raspona izaziva reakciju gladi.

Polidipsija i poliurija nastaju kada nivo glukoze u krvi poraste dovoljno visoko da rezultira izlučivanjem viška glukoze putem bubrega, što dovodi do prisustva glukoze u urinu. Ovo izaziva osmotsku diurezu.

Znaci i simptomi dijabeteske ketoacidoze mogu uključivati:
* Ketoacidoza
* Kussmaulovo disanje (duboko, ubrzano disanje)
* Konfuzija ili smanjen nivo svijesti
* Dehidracija zbog glikozurija i osmotske diureze
* Povećana žeđ
* Miris daha  na 'voće'
* Slatki osjećaj koji se u ustima bez razloga
* Mučnina i povraćanje
* Bol u trbuhu
* Oštećenje kognitivne funkcije, uz povećanu tugu i anksioznost
* Gubitak težine

Hiperglikemija uzrokuje smanjenje kognitivnih performansi, posebno brzine obrade informacija, izvršnih funkcija i performansi. Smanjene kognitivne performanse mogu uzrokovati zaboravnost i gubitak koncentracije. Razgradnja triacilglicerida hormonski osjetljivom lipazom proizvodi slobodne masne kiseline koje se na kraju pretvaraju u acetil-CoA beta-oksidacijom.

Ketoacidoza je životno opasno stanje koje zahtijeva hitno liječenje. Simptomi uključuju: kratkoću daha, dah koji miriše na voće (poput kapljica kruške), mučninu i povraćanje te vrlo suha usta.

Hronična hiperglikemija (visok šećer u krvi) oštećuje srce kod pacijenata bez anamneze srčanih bolesti ili dijabetesa i snažno je povezana sa srčanim udarima i smrću kod osoba bez koronarne bolesti srca ili anamneze srčane insuficijencije.

Također, po život opasna posljedica hiperglikemije može biti neketotični hiperosmolarni sindrom.

Nadalje, hiperglikemija je povezana s povećanom osjetljivošću na niz zaraznih bolesti. Ova osjetljivost se može pripisati oštećenju imunskog odgovora sistema, koji je često ugrožen u hiperglikemijskim stanjima. Hiperglikemija također dovodi do biohemijskih promjena u tijelu; oba ova faktora rezultiraju povećanom težinom respiratornih infekcija i osjetljivošću na patogene. Osobe s hiperglikemijom suočavaju se s najvećim rizikom od takvih vrsta bolesti, uključujući tuberkulozu, gripu i COVID-19. Ove rizike mogu dodatno pogoršati efekti fiziološkog stresa.

Važno je napomenuti da hiperglikemija utiče na funkciju neutrofila, bijelih krvnih zrnaca odgovornih za reakciju na infekciju. Kod osoba s hiperglikemijom, sposobnost neutrofila da se kreću prema mjestima infekcije, unesu bakterije i ubiju ih često je smanjena, što dovodi do smanjene efikasnosti u borbi protiv infekcija.

Hiperglikemija također stvara mikrobiološke promjene u tijelu: hiperglikemija može dovesti do brzih promjena pH vrijednosti krvi i viskoznosti ćelija, slabeći ćelije i čineći ih povoljnijim za razvoj i ublažavanje upalnih reakcija infektivnih agensa. To je zato što hiperglikemija utiče na nekoliko faktora kao što su mikrookruženje imunskih ćelija ili čak snabdijevanje bakterija energijom, dodajući stres metabolizmu proliferacije bakterija. AGE-i, čije su unakrsne veze trajne, nastavit će oštećivati okolno tkivo sve dok se proteini ne unište. Osim toga, mogu stupiti u interakciju s RAGE receptorom i uzrokovati oksidativni stres, apoptozu i upalu.

Zbog promjena neutrofila, mikrobioloških promjena i hronične upale, pacijenti s hiperglikemijom su stoga skloniji teškim respiratornim infekcijama. Ovaj povećani rizik posebno je izražen kod patogena poput *Mycobacterium tuberculosis* (bakterije odgovorne za tuberkulozu) i gripe. U novijoj historiji, osobe s hiperglikemijom su također teže reagirale na simptome COVID-19. Drugi primjer je dijabetes. Hiperglikemija i rizik od teških infektivnih ishoda mogu biti dodatno zakomplicirani fiziološkim stresom. Naprimjer, povišeni nivoi glukoze u krvi mogu aktivno doprinijeti patofiziologiji ove bolesti, pogoršavajući postojeću upalu, oštećujući ćelijske imunske odgovore i povećavajući oksidativni stres, što također može dovesti do teže infekcije. Osim toga, pacijenti s akutnom hiperglikemijom koji nemaju historiju dijabetesa mogu iskusiti veće stope smrtnosti i komplikacija.

Postobročni nivoi hiperglikemije, čak do 8,6&nbsp;mmol/L (155&nbsp;mg/dL) nakon jrdnog sata, povezani su s komplikacijama povezanim s dijabetesom tipa 2, koje se pogoršavaju kako se stepen hiperglikemije povećava.

## Uzroci
Hiperglikemiju mogu uzrokovati: dijabetes, različiti (nedijabetesni) endokrini poremećaji (insulinska rezistencija i poremećaji štitnjače, nadbubrežne žlijezde, gušterače i hipofize), sepsa i određene infekcije, intrakranijske bolesti (npr. encefalitis, tumori mozga (posebno ako su blizu hipofize), krvarenje u mozgu i meningitis) (često se zanemaruju), konvulzije, terminalna bolest, produžene/velike operacije, stress, i prekomjerna konzumacija ugljikohidrata.

### Endokrini
Hronična, perzistentna hiperglikemija najčešće je rezultat dijabetesa. Nekoliko hormona djeluje na povećanje nivoa glukoze u krvi i stoga može uzrokovati hiperglikemiju kada su prisutni u višku, uključujući: kortizol, kateholamine, hormon rasta, glukagon, i hormoni štitnjače. Hiperglikemija se stoga može vidjeti kod: Cushingovog sindroma, feohromocitoma, akromegalija, hiperglukagonemija, i hipertireoza. Nizak nivo inzulina ili insulinska rezistencija sprečava tijelo da pretvori glukozu u glikogen (izvor energije sličan škrobu koji se uglavnom skladišti u jetri), što zauzvrat otežava ili onemogućava uklanjanje viška glukoze iz krvi. Sa normalnim nivoima glukoze, ukupna količina glukoze u krvi u bilo kojem trenutku je dovoljna samo da obezbijedi energiju tijelu tokom 20-30 minuta, te stoga nivo glukoze mora precizno održavati unutrašnji kontrolni mehanizmi tijela. Kada mehanizmi zakažu na način koji dozvoljava glukozi da poraste do abnormalnih nivoa, rezultat je hiperglikemija.

Ketoacidoza može biti prvi simptom imunološki posredovanog dijabetesa, posebno kod djece i adolescenata. Također, pacijenti s imunološki posredovanim dijabetesom mogu promijeniti stanje od umjerene hiperglikemije natašte do teške hiperglikemije, pa čak i ketoacidoze, kao posljedice stresa ili infekcije.

Vodeći uzrok hiperglikemije kod dijabetesa tipa 2 je nemogućnost insulina da suzbije proizvodnju glukoze putem glikogenoliza i glukoneogeneza, zbog inzulinske rezistencije. Insulin normalno inhibira glikogenolizu, ali to ne čini u stanju insulinske rezistencije, što rezultira povećanom proizvodnjom glukoze. U jetri, FOXO6 normalno potiče glukoneogenezu natašte, ali insulin blokira Fox06 nakon jela. U stanju inzulinske rezistencije, inzulin ne uspijeva blokirati Fox06, što rezultira nastavkom glukoneogeneze čak i nakon hranjenja. i antipsihotike. Primjena amfetamina u početku izaziva hiperglikemiju, ali kasnije hipoglikemiju.

Tiazidi se koriste za liječenje hipertenzije kod dijabetesa tipa 2, ali mogu uzrokovati i hiperglikemiju. Somatostatinomi i hipokalemija izazvana aldosteronom mogu uzrokovati hiperglikemiju, ali obično nestaje nakon uklanjanja tumora.

Hormoni poput hormona rasta, glukagona, kortizola i kateholamina mogu uzrokovati hiperglikemiju kada su prisutni u tijelu u prekomjernim količinama.

Nivoi glukoze variraju prije i poslije obroka, te u različito doba dana; definicija "normalnog" varira među medicinskim stručnjacima. Općenito, normalan raspon za većinu ljudi (odrasle osobe natašte) je oko 4 do 6&nbsp;mmol/L ili 80 do 110&nbsp;mg/dL. (gdje je 4&nbsp;mmol/L ili 80&nbsp;mg/dL "optimalno".) Osoba sa konstantnim rasponom iznad 7&nbsp;mmol/L ili 126&nbsp;mg/dL se općenito smatra da ima hiperglikemiju, dok se konstantan raspon ispod 4&nbsp;mmol/L ili 70&nbsp;mg/dL smatra hipoglikemijskim. Kod odraslih osoba natašte, glukoza u krvnoj plazmi ne bi trebala prelaziti 7&nbsp;mmol/L ili 126&nbsp;mg/dL. Dugotrajno povišene razine šećera u krvi oštećuju krvne žile i organe koje one opskrbljuju krvlju, što dovodi do komplikacija dijabetesa.

Hronična hiperglikemija se može mjeriti putem HbA1c testa. Definicija akutne hiperglikemije varira od studije do studije, s nivoima mmol/L od 8 do 15 (nivoima mg/dL od 144 do 270).

Defekti u lučenju inzulina, djelovanju inzulina ili oboje rezultiraju hiperglikemijom.

## Liječenje
Liječenje hiperglikemije zahtijeva uklanjanje osnovnog uzroka, kao što je dijabetes. Akutna hiperglikemija se u većini slučajeva može liječiti direktnom primjenom insulina, a može se smanjiti unosom nekih prirodnih spojeva. Naprimjer, jedna doza sirovog cimeta prije obroka koji sadrži složene ugljikohidrate smanjuje postobrčnu hiperglikemiju (više od 140&nbsp;mg/dL; >7,8&nbsp;mmol/L) kod pacijenata s dijabetesom tipa II. Teška hiperglikemija može se liječiti oralnom hipoglikemijskom terapijom i promjenom načina života.
thumb|280px|Zamjena bijelog hljeba integralnim hljebom može pomoći u smanjenju hiperglikemije. Postepeno uklanjanje hljeba i smanjenje unosa ugljikohidrata može pomoći još više.

Kod dijabetes melitus (daleko najčešćeg uzroka hronične hiperglikemije), liječenje ima za cilj održavanje glukoze u krvi na nivou što bližem normalnom, kako bi se izbjegle ozbiljne dugoročne komplikacije. To se postiže kombinacijom pravilne prehrane, redovne vježbe i insulina ili drugih lijekova poput metformina.

Osobe s hiperglikemijom mogu se liječiti sulfonilurejom ili metforminom ili oboje. Ovi lijekovi pomažu u poboljšanju glikemijske kontrole. Inhibitor dipeptidil peptidaze-4 sam ili u kombinaciji s baznim insulinom može se koristiti kao tretman za hiperglikemiju kod pacijenata koji su još uvijek u bolnici. Praćenje kalorija, uz ograničenja po potrebi, može smanjiti prejedanje, koje doprinosi hiperglikemiji.

Prehrana bogatija zdravim nezasićenim mastima i ugljikohidratima od cjelovitih žitarica, poput mediteranske prehrane, može pomoći u smanjenju unosa ugljikohidrata radi bolje kontrole hiperglikemije. Dijete poput intermitentnog posta i ketogena dijete pomažu u smanjenju unosa kalorija, što bi moglo značajno smanjiti hiperglikemiju.

Ugljikohidrati su glavni uzrok hiperglikemije. Proizvode koji nisu od cjelovitih žitarica treba zamijeniti proizvodima od cjelovitih žitarica. Iako voće može biti hranjivo, unos voća treba ograničiti zbog visokog sadržaja šećera.

## Epidemiologija
### Faktori okoline
Hiperglikemija je niža u grupama s višim prihodima jer postoji pristup boljem obrazovanju, zdravstvenoj zaštiti i resursima. Grupe s niskim i srednjim prihodima imaju veću vjerovatnoću da razviju hiperglikemiju, dijelom zbog ograničenog pristupa obrazovanju i smanjene dostupnosti zdravih prehrambenih opcija. Život u toplijim klimama može smanjiti hiperglikemiju zbog povećane fizičke aktivnosti, dok su ljudi manje aktivni u hladnijim klimama.

### Populacija
Hiperglikemija je jedan od glavnih simptoma dijabetesa i značajno je uticala na populaciju, pretvarajući je u epidemiju zbog povećanog unosa kalorija u populaciji. Pružatelji zdravstvene zaštite pokušavaju bliže sarađivati s ljudima, dajući im više slobode u intervencijama koje odgovaraju njihovom načinu života. Kako se fizička neaktivnost i unos kalorija povećavaju, osobe su podložnije razvoju hiperglikemije. Hiperglikemiju uzrokuje diabetes mellitus tip 1, a osobe koje nisu kavkazoidi imaju veću podložnost za nju.

## Etimologija
Porijeklo izraza je grčki: prefiks ὑπέρ- *hiper-* "preko-", γλυκός *glikos* "slatko vino, mora, αἷμα, *-aima* "αἷμα, -a''α sufiks za apstraktne imenice ženskog roda.

## Također pogledajte
* Akarboza
* α-Amilaza
* Inhibitor α-glukozidaze
* Hipoglikemija
* Cimet
*Cushingov sindrom
* Predijabetes
* Referentni rasponi za krvne pretrage

## Reference
## Vanjski linkovi
* Hyperglycemia in infants – from MedlinePlus

Kategorija:Abnormalni klinički i laboratorijski nalazi krvi
Kategorija:Poremećaji koji uzrokuju epilepsijske napade
Kategorija:Poremećaji endokrinog pankreasa