Pelagijska zona

**Pelagijska zona** ili **pelagijal** (grč- πέλαγος - *pélagos* = "otvoreno more") obuhvata sve vode koje nisu u blizini dna ili obale.

Pelagijska zona se može predstaviti kao cilindar sa stubom vode od površine mora pa skoro do samog dna, kao što je prikazano na priloženoj slici. Uvjeti se mijenjaju sa dubinom vodenog stuba: pritisak se povećava, temperatura opada i sve je  manje svjetlosti. Ovisno o dubini, dalje se stub može dijeliti, slično kao kod Zemljine atmosfere, koja je podijeljena na nekoliko slojeva.

Pelagijal obuhvaća 1370 miliona km3, sa vertikalnim rasponom do 11 kilometara. Ribe i ostali organizmi koje žive u toj zoni nazivaju pelagijskim. Život u njoj postaje sve rjeđi kako se dubina povećava. Na njega utiču nivo svjetlosti, pritisak, temperatura, salinitet, količina kisika i hranjivih tvari, kao i podvodna topografija. U većim dubinama, pelagijska zona se ponekada naziva **zonom otvorenog okeana** i može biti u suprotnosti sa vodom koja je blizu obale ili na kontinentskom pragu. Međutim, u drugim kontekstima, i obalna voda koja nije blizu dna ipak spada u pelagijsku zonu.

Pelagijska zona se može razlikovati od bentosa i demerzne zone pri dnu mora. Bentos naseljava ekološki prostor na samom dnu mora. Tu staništa  čine  sedimenti i nekoliko potpovršinskih slojeva. Organizmi koji žive u toj zoni, poput školjki i kraba,  nazivaju se bentoskim  životinjama (zone bentosa). Morsko dno i životinje koje u njemu žive mogu jako uticati na bentos. Ribe koje žive u demerznoj zoni se dijele na ribe bentosa, koje su gušće od vode i mogu ostati na dnu, i na bentopelagijske ribe, koje mogu plivati tik iznad dna.

## Dubinski slojevi 
Ovisno o dubini mora, može postojati do pet vertikalnih slojeva u oceanu. Od najvišeg do najnižeg, to su:

#### Epipelagijska zona 
;Od površine do dubine od oko 200 m.

To je osvijetljena tzv. **površinska zona** sa dovoljno svjetlosti za fotosintezu. Zbog toga, najviše  biljki i životinja žive uglavnom u ovoj zoni. Skoro svi primarni okeanski producenti su u ovoj zoni. Ovaj sloj je stanište riba poput tuna, mnogih morskih pasa, meduza i drugih.

#### Mezopelagijska zona 
;Od 200 m do dubine od oko 1000 m.

Iako u nju dospijeva nešto svjetlosti, nije dovoljna za fotosintezu. Naziv je dobila po grčkoj riječi μέσον - *meson* = sredina. Na oko 500 m u vodi ponestaje kisika. Međutim, tu žive mnogi oblici života sa efikasnijim škrgama ili sporim kretanjem. Tu žive igluni, lignje i nekoliko vrsta sipa i drugih mortskih organizama. U ovoj zoni žive i mnogi bioluminiscentni organizmi. Zbog nedostatka hranjivih tvari u ovoj zoni, neka živa bića se noću dižu do epipelagijske zone kako bi se hranila.

Ove ribe su obično male migracijske, koje se hrane planktonom, ali i one veće koje slijede i jedu ove manje. Primjeri manjih su haringe, inćuni, fratri i slični. Primjeri većih pelagijskih riba su tune, morski psi, ribe poput igluna i sl.

## Također pogledajre
*Bentos
*Okean

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Ryan, Paddy *Deep-sea creatures* Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand, updated 21-Sep-2007
* *Pelagic-zone (oceanography)* Encyclopædia Britannica Online. 21 March 2009.

Kategorija:Vodeni biomi
Kategorija:Okeanografija
Kategorija:Ekologija
Kategorija:Biogeografija