open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alsace

**Alsace** je regija Francuske koja obuhvata dva departmana: Haut-Rhin (Gornja Rajna) na jugu i Bas-Rhin (Donja Rajna) na sjeveru. Glavni grad regije je Strasbourg, koji je ujedno i najveći grad u regionu, zatim slijedi grad Mulhouse (u rangu pod-prefekture).

To je također jedan historijski region koji je obuhvatao i drugi region Territoire de Belfort (Teritorija Belfort).

## Geografski položaj 
Alsace obuhvata površinu od 8.280km2 (190km dužinom i 50km širinom), što je otprilike 1,5% ukupne površine Francuske, te je stoga najmanji administrativni region u Francuskoj. Prostire se od juga prema sjeveru dužinom rijeke Rajne (Rhin), koja je ujedno istočna granica regiona i Francuske. Alsace se graniči na sjeveru i istoku sa Njemačkom, na jugu sa Švicarskom, na jugozapadu sa regionom Franche-Comté i na zapadu sa regionom Lorraine (Loren).

Njegov prostor je podijeljen na tri reljefne oblasti:

* Na istoku, što čini većinu Elzasa, izbrazdan je rijekom Ill, gdje uspijeva puno žitarica i također šume, koje obuhvataju značajne površine (šume u Hagenau na sjeveru, kao i Hardt na jugu)
* Na zapadu dominira planinski masiv Vosges, koji je formirao ogromne doline pod uticajem rijeke Ill; tu su i planinski vrhovi Grand Ballon (1.424m, bivši Ballon Guebwiller), najviša tačka ovog regiona. On se nalazi u departmanu Haut-Rhin
* Brežuljci ispod planine Vosges, koji su najveće plodno tlo za razvoj vinograda i proizvodnju vina.
*

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 


Kategorija:Historijske regije Francuske
Panama

**Panama** je najjužnija država Srednje Amerike. Obuhvata dio kopnenog mosta koji spaja kontinente Sjevernu i Južnu Ameriku i koji zovemo Panamskom prevlakom. Panama graniči s Kostarikom na zapadu i Kolumbijom na istoku. Na jugu izlazi na Tihi okean, a na sjeveru na Karipsko more.

Strateški položaj Paname ogleda se u kontroli važnog pomorskog i trgovačkog prolaza Panamskog kanala.

## Historija 
Prvi tragovi ljudskih populacija na području Paname sežu 12 000 godina u prošlost.

Prije dolaska Evropljana na području Paname žive indijanski narodi Chibchan i Chocoan. Prvi Evropljanin koji dolazi na ovaj prostor je Rodrigo de Bastidas ploveći 1501. zapadno od Venecuele u potrazi za zlatom. Godinu dana kasnije Kristofor Kolumbo posjećuje ovo područje i osniva kratkotrajnu naseobinu. Nakon što je Vasco Núnez de Balboa 1513. dokazao da je Panamska prevlaka kopneni put između dva mora, Panama postaje stjecište putova i trgovine Španskog carstva u Novom svijetu. Uspjeh Španaca imao je i ovdje tamnu stranu - stradanje i pljačku domorodačkog stanovništva.

Panama je ostala španskom kolonijom 300 godina, od 1538. do 1821. kada postaje pokrajinom Kolumbije. U decembru 1903. Sjedinjene Američke Države pomažu panamski ustanak, otcjepljenje i osamostaljenje od Kolumbije. Tokom 20. vijeka panamska vlast često prolazi kroz periode političke nestabilnosti i korupcije. 1989. za vrijeme vlasti generala Manuela Noriege vojska SAD-a započinje napad na Panamu, nekoliko dana prije nego što je Panamski kanal trebao preći u panamsku nadležnost.

Sjedinjene Države su predale Panamski kanal, infrastrukturu i administraciju Panami tek 31. decembra 1999.

## Vlada 
## Političke podjele 
Podijeljena je na 9 pokrajina.

## Geografija 
Nalazi se u Srednjoj Americi u južnom dijelu. Izlazi na Tihi i Atlantski okean. Površine 76 000&nbsp;km2 te oko 3,5 miliona stanovnika. Glavni grad je Panama. Najveći dio zemlje je planinski. Najviši vrh je 3 470 mnv. Klima je tropska i vlažna.

## Privreda 
Zbog svog ključnog geografskog položaja, ekonomija Paname je orijentirana na pružanje usluga: bankarskih, trgovačkih i turističkih. Nakon dobijanja kontrole nad Panamskim kanalom 1999, otvaraju se mogućnosti za nove projekte.

## Stanovništvo 
Većinu stanovništva čine mestici, te miješano indijansko, špansko i kinesko stanovništvo.

Dominira katolička vjera: oko 80% populacije. Katoličanstvo je i službena vjera u Panami. Od ostalih vjeroispovijesti ima najviše protestanata, nešto muslimana, pripadnika Bahai vjere, židova i hindusa.

## Kultura 
## Također pogledajte 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
*  Vlade Paname
* 
* Panama na BBC News

*
Kategorija:Države svijeta
Kategorija:Države i teritorije osnovane 1903.
Centralna procesorska jedinica

[mini|200p|desno|80486 [Intelov procesor]]
desno|mini|200p|Core 2 Duo.
**Centralna procesorska jedinica** ili samo **procesor** je elektronska komponenta napravljena od minijaturnih tranzistora na jednom čipu (poluprovodničkom integralnom sklopu).

Svaki procesor izvana izgleda veoma jednostavno, no on je u svojoj unutrašnjosti jako kompleksan, jer se radi o stotinama miliona tranzistora koji su smješteni u jednom čipu. Prvi put takvo nešto je uspjelo 1971. kada je napravljen prvi procesor Intel 4004, koji doduše mogao samo sabirati i oduzimati, ali su naučnici prvi put uspjeli da u jedan čip smjeste silna integrisana kola i tranzistore, što je dalo poticaj za daljnji razvoj procesora koji su tim napretkom počeli da troše mnogo manje električne energije.

## Kako radi CPU? 
Procesor obrađuje i izvršava mašinski kod (binarni) koji mu govori šta da procesor radi. Jedini razumljivi jezik procesoru je mašinski jezik. CPU radi tri osnovne stvari:

* Pomoću ALU () procesor je u mogućnosti da izvodi osnovne matematičke operacije (sabiranje, oduzimanje, množenje i dijeljenje). Moderni procesori su u mogućnosti da obavljaju i veoma komplikovane operacije.
* Procesor prebacuje podatke s jednog memorijskog mjesta na drugi
* Shodno naredbama, procesor može skočiti na novi set instrukcija

Na slici je pokazan najjednostavniji mogući procesor gdje je moguće objasniti principe rada procesora iako se radi o veoma softificiranom dijelu računara (ako ne i najkomplikvanijem). Glavni dijelovi procesora su:
* Artimetričko logička jedinica (ALU)
Dio zadužen za sve matematičke kalkulacije
* Registri
Registri su jednostavne flip-flop zakačke, na slici ih imamo 3, no moderni procesori ih imaju mnogo više.
* Program counter
Dio zadužen, doslovno, za brojanje, shodno naredbi on povečava vrijednost za 1, ili je resetira na 0.
* Intrukcijski registar i dekoder
Dijelovi koji kontrolišu sve ostale dijelove procesora

Poslije obrade podataka, adresna sabirnica šalje adresu memoriji, dok se kroz ulaz i izlaz dobijaju podaci iz memorije, odnosno šalju. Čitanje i pisanje se odnosi na adresiranu memoriju, tj. kada je procesor želi, reset postavlja program counter na 0.

Procesor radi u tijesnoj saradnji sa RAM memorijom, ustvari procesor adresira svaki podatak koji ide na memoriju.

## Reference 
## Također pogledajte 
* Hronologija razvoja mikroprocesora
* L1 cache

## Vanjski linkovi 
* Isprobavanje, usporedba i ocjenjivanje procesora 
* Dizajn procesora: Upoznavanje - Detaljno upoznavanje sa dizajnom procesora. Iako je prilično star materijal, još uvijek je vrijedan
* Kako Procesor Radi
* Pipelining: Pregled - Ars Technica
* SIMD Arhitekture - Upoznavanje i objašnjenje SIMD-a, posebno o načinu kako se odnosi na lične računare
Dunav

**Dunav** (; ; ; ; ; ; ) jest rijeka u srednjoj i istočnoj Evropi. Nakon Volge druga je najduža rijeka u Evropi (2860&nbsp;km). Bio je dugogodišnja granica Rimskog Carstva, a danas teče kroz deset država. Najvećim dijelom protječe kroz srednju Evropu, a kao pogranična rijeka protječe kroz Njemačku (7% površine sliva), Austriju (10%), Slovačku (5,9%), Mađarsku (11,6%), Hrvatsku (4,4%), Srbiju (10,2%), Bugarsku (5,9%), Rumuniju (29%), Moldaviju (1,6%; samo približno 480 m) i Ukrajinu (dio delte). Ulijeva se u Crno more.

Od antičkih vremena tradicionalna je trgovačka ruta. Danas je plovan u dužini 2415&nbsp;km. Također je važan izvor hidroenergije i pitke vode.

## Etimologija 
Dunav je staroevropsko ime rijeke izvedeno iz praindoevropskog *dānu*, što znači rijeka. Među ostala imena iz istog korijena spadaju Dvina / Daugava, Don, Donjec, Dnjepar, Dnjestar, Desna, Tana i Tuoni.

## Geografija 
Kvalificiran je kao međunarodni plovni put, a nastaje u gorju Schwarzwald u Njemačkoj kod Donaueschingena od manjih rijeka Brigacha i Brega. Zatim teče približno 2730&nbsp;km, protječući kroz četiri glavna grada: Beč, Bratislavu, Budimpeštu (u blizini koje pravi veliku okuku, mijenjajući smjer toka zapad-istok u sjever-jug) i Beograd prije ušća u Crno more; ušće je velika delta, čiji veći dio pripada Rumuniji, a manji Ukrajini.

### Sliv 
Osim država kroz koje teče ili u kojima je pogranična rijeka, sliv Dunava uključuje dijelove još devet država: Bosne i Hercegovine (4,6%), Češke (2,9%), Slovenije (2%), Crne Gore (0,9%), Švicarske (0,2%), Italije (Sliv Dunava](https://bs.wikipedia.org/wiki/Datoteka:Bassin-du-Danube-blank-map.png)
mini|desno|Spisak pritoka Dunava iz *Priručnika za putovanje Dunavom* (*Handbuch für Donaureisen*), Beč, 1935.

### Gradovi 
(* = glavni grad)

## Ekologija 
### Ramsarska područja 
Močvarni kompleks duž Dunava čini prirodno jedinstvo tri ramsarska lokaliteta: Gemenc u Mađarskoj, Kopački rit u Hrvatskoj i Gornje Podunavlje u Srbiji.

## Također pogledajte 
* Spisak rijeka u Hrvatskoj

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Nastavni film: *Plovidba rijekom Dunavom* (MOS i VS – zvanični YouTube kanal)
*Profesionalci: Milan Grubor - kapetan unutrašnje plovidbe (RTS Prikazuje na YouTube - Zvanični kanal)
*Eko perspektive: Život kraj Dunava (aRTS Obrazovno-naučni program - Zvanični YouTube kanal)
*Mato-Miško Govedarević, profesionalni alas (RTS Prikazuje - Zvanični YouTube kanal)]
*Tvrđave na Dunavu (RTS Kulturno-umjetnički program - Zvanični YouTube kanal)

Kategorija:Dunav
Kategorija:Crnomorski sliv
Kategorija:Rijeke u Evropi
Kategorija:Rijeke u Austriji
Kategorija:Rijeke u Bugarskoj
Kategorija:Rijeke u Hrvatskoj
Kategorija:Rijeke u Mađarskoj
Kategorija:Rijeke u Moldaviji
Kategorija:Rijeke u Njemačkoj
Kategorija:Rijeke u Rumuniji
Kategorija:Rijeke u Slovačkoj
Kategorija:Rijeke u Srbiji
Kategorija:Rijeke u Ukrajini
Kategorija:Pogranične rijeke
Kategorija:Međunarodne evropske rijeke
Zlatibor (Čajetina)

**Zlatibor**, do početka ovog vijeka poznat i kao **Kraljeve Vode**, naziv je turističkog gradića i centra Zlatibora u općini Čajetina u Srbiji. Do kraja 19. vijeka, ovo tada još malo mjesto zvalo se Kulaševac, po izvoru i potoku u svom centru. Od građevina, ovdje se nalazio samo drveni čardak zlatiborskog serdara Jovana Mićića. Serdar, a izgleda i srbijanski knez Miloš, ovdje su ljetovali s porodicama. 1893. godine na Kulaševcu je boravio kralj Aleksandar Obrenović, koji je obećao Petru Mićiću, tadašnjem predsjedniku općine, da će Zlatibor postati turistički kraj. Kralj je dao podići česmu ("Kraljeva česma") na izvoru Kulaševca i od tada se ovo mjesto zove Kraljeva Voda. Septembra 1905. godine, Kraljevu Vodu je posjetio i kralj Petar I Karađorđević s prijestolonasljednikom Aleksandrom. Od tada se razvija pravi turizam na Zlatiboru i u Kraljevoj Vodi. 1927. godine, Kraljeva Voda je modernim putem povezana s najbližim većim gradom - Užicem, a 1931. godine dobija prvi vodovod. Nakon Drugog svjetskog rata, u spomen strijeljanim partizanskim ranjenicima, Kraljeva Voda mijenja ime u Partizanske Vode. Krajem 20. vijeka, naziv Partizanske Vode morao je biti promijenjen, pod uticajem sve većeg broja nesimpatizera socijalizma na Zlatiboru. 1995. godine je odlučeno da novo ime bude Zlatibor, kao i ime cijele planine. Iako su Kraljeve Vode danas centar Zlatibora u svakom pogledu, nisu njegov administrativni centar. Taj status zadržao je obližnji gradić Čajetina, nekadašnje glavno mjesto Zlatibora.

Kategorija:Naselja u Srbiji
Kategorija:Naselja u Čajetini
Trebižat

300px|mini|Trebižat u gornjem toku
**Trebižat** je rijeka u Hercegovini, na jugu Bosne i Hercegovine.
Najveća je pritoka Neretve kad se uzme u obzir čitav tok ove rijeke, koja izvire i ponire više puta, zbog čega ima nekoliko imena. U općini Ljubuški Trebižat stvara dva atraktivna čuda prirode: slapove Kravice i Koćušu.
Od izvora u Peć-Mlinima u blizini Ljubuškog do ušća u Neretvu u selu Struge Trebižat je dug 51,3&nbsp;km i s riječnim slivom površine blizu 646&nbsp;km².
Ova rijeka ima čak devet imena: Culuša – Ričina – Brina – Suvaja (Posušje) – Matica – Vrlika (Imotski) – Tihaljina – Mlade – Trebižat (Ljubuški).

## Tok 
Trebižat počinje od jakog kraškog vrela, iz pećine u podnožju planine Jagodnice, što je nastavak podzemnog toka Vrljike. Teče iz Imotskog polja i nastavlja od Posušja (Tribistovo, kota 903) prema jugoistoku duž krečnjačkog riječnog korita i teče pod imenom Tihaljina do sela Klobuk. Dolaskom u Ljubuško polje postaje Mlade, uz djelomično postavljene nasipe kraj plitkih korita. Po izlasku iz područja Ljubuškog dobija ime Trebižat i teče duž korita uklesanog duboko u kraško tlo obrazujući velike kanale i vodopade na svom putu. Kod mjesta Studenci stvara se slap Kravice, visine 30-ak metara.

Trebižat ima samo četiri pritoke: Studenčicu, Vriošticu, Parilo i Brzu vodu. Pred samo ušće odvaja se u više kanala obrazujući više ušća. Glavni kanal Trebižata ulijeva se u Neretvu u selu Struge kod Čapljine. Trebižat nema kamenite obale niti je kamenje zastupljeno u njemu. Uz tok ove rijeke raste mnogo ljekovitog bilja. Jedna je od rijeka u Bosni i Hercegovini koje imaju najbogatiju floru. Od riba najviše ima jegulje, a tu su i riječni rakovi, endemska riba te jadranski losos, riječne školjke.

Korita kraških rijeka, kakva je Trebižat, izuzetno su porozna i često dolazi do odlijevanja vode, što je razlog zašto neki dijelovi tih rijeka teku pod zemljom. Priliv vode u Trebižat nestabilan je i varira u toku godine od suhog korita do poplava na susjednim poljoprivrednim poljima.

Nasipi i vještačke brane odmah iznad okolnog zemljišta podignuti su sa svrhom da preusmjere ili spriječe poplave pored ove rijeke.

## Energetika 
U nizu planiranih mogućih manjih postrojenja na dijelu rijeke, Tihaljina-Mlade-Trebižat (TMT), od izvora Tihaljine u Peć Mlinima do ušća u Neretvu, planirana je izgradnja manjih postrojenja. Hidroelektrana Peć Mlini prvo je izgrađeno postrojenje. Nalazi se u Drinovcima u općini Grude, 24&nbsp;km jugozapadno od centra Gruda.

## Također pogledajte 
* Hutovo blato

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Vodopadi na Trebižatu (video) (YouTube)

Kategorija:Rijeke u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Ponornice u Bosni i Hercegovini
Tihaljina (rijeka)

**Tihaljina** je rijeka u Zapadnoj Hercegovini, u jugozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine, odnosno to je ponornica koja pod ovim imenom izvire u spektakularnoj pećini u Peć-Mlinima. Ime je dobila po naselju Tihaljina, sami izvor je dobio ime Peć po pećini a Mlini dolaze od serija mlinica koje su nekada bile u upotrebi, čiji su ostaci još prisutni. 2005. godine je kod izvora sagradjena hidrocentrala pod imenom Izvora. Ime Tihaljina se odnosi samo na jedan dio riječnog toka od izvora u Peć-Mlinima do Greblja na Mladima (Veliki most). Odatle pa do Parila kraj Otoka zove se Mlade, po narodnoj legendi da se pomlađuje iz izvora Klokun u Klobuku. Od Parila pa do Jegetine, gdje je ušće Vrioštice zove se Prokop. Neki razlikuju dva toka: Stari prokop i Kanal ili Prokop. Od Jegetine pa do ušća zove se Trebižat. U narodu se čuje jednostavno Rika.

Tihaljina je također i jedno mjesto u zapadnoj Hercegovini, koje pripada općini Grude.

Mjesto Tihaljina se po prvi put spominje 1475 - 1477 g.

## Vanjski linkovi 
*Podaci o mjestu Tihaljina 

Kategorija:Rijeke u Bosni i Hercegovini
Mlade

**Mlade** je rijeka u Hercegovini, u južnom dijelu Bosne i Hercegovine. Rijeka Mlade stvorila je na svojem toku slap Koćušu u Veljacima. Nakon što iziđe iz ravnice riječna matica nailazi na prepreke - čvrste vapnenačke stijene - te se obrušava s visine 10 - 12 metara na širini od 30 metara. Ovaj slap nema većih oscilacija u količinama vode tokom godine poput Kravice. U blizini slapa su mlinovi i stupe, od kojih neki i danas rade.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://hercegovina.ff.sum.ba/wp-content/uploads/2021/02/8-DODIG.pdf
* https://www.nedjelja.ba/hr/iz-zivota/reportaza/blagotvorna-rijeka-trebizat-s-rajskim-oazama-u-kamenjaru/529

Kategorija:Rijeke u Bosni i Hercegovini
Imotski

280px|mini|Imotski, stara tvrđava
**Imotski** je grad u Hrvatskoj, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.

## Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Imotski.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, grad Imotski je imao 9.153 stanovnika, od čega u samom Imotskom 4.008.

### Grad Imotski 
**Napomena**: *Nastao iz stare općine Imotski.*

### Imotski (naseljeno mjesto) 
**Napomena**: *U 1869. sadrži podatke za naselja Glavina Donja i Glavina Gornja.*

### Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Imotski je imalo 4.000 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

## Galerija 

File:Kloster Imotski.JPG|detalj iz samostana
File:Spomenik Tinu Ujeviću,Imotski310038.JPG|spomenik Tinu Ujeviću
File:Imotski, hrad a tribuna stadionu.jpg|tvrđava i stadion
File:Imotski, Dalmatske zahori pri bosenske hranici - domy na hla.jpg|gradska arhitektura
File:Imotski 5866.jpg|gradska ulica
File:Imotski 5935.jpg|detalj iz grada

## Također pogledajte
* Spisak gradova u Hrvatskoj

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Gradovi u Hrvatskoj
Kategorija:Gradovi u Splitsko-dalmatinskoj županiji
*
Himnusz

**Himnusz** () je nacionalna himna Mađarske, poznata i pod imenom *Isten, áldd meg a Magyart* ().

## Tekst
Isten, áldd meg a magyart
Jó kedvvel, bőséggel,
Nyújts feléje védő kart,
Ha küzd ellenséggel;
Bal sors akit régen tép,
Hozz rá víg esztendőt,
Megbűnhődte már e nép
A múltat s jövendőt!

Őseinket felhozád
Kárpát szent bércére,
Általad nyert szép hazát
Bendegúznak vére.
S merre zúgnak habjai
Tiszának, Dunának,
Árpád hős magzatjai
Felvirágozának.

Értünk Kunság mezein
Ért kalászt lengettél,
Tokaj szőlővesszein
Nektárt csepegtettél.
Zászlónk gyakran plántálád
Vad török sáncára,
S nyögte Mátyás bús hadát
Bécsnek büszke vára.

Hajh, de bűneink miatt
Gyúlt harag kebledben,
S elsújtád villámidat
Dörgő fellegedben,
Most rabló mongol nyilát
Zúgattad felettünk,
Majd töröktől rabigát
Vállainkra vettünk.

Hányszor zengett ajkain
Ozman vad népének
Vert hadunk csonthalmain
Győzedelmi ének!
Hányszor támadt tenfiad
Szép hazám, kebledre,
S lettél magzatod miatt
Magzatod hamvvedre!

Bújt az üldözött, s felé
Kard nyúlt barlangjában,
Szerte nézett s nem lelé
Honját e hazában,
Bércre hág és völgybe száll,
Bú s kétség mellette,
Vérözön lábainál,
S lángtenger fölette.

Vár állott, most kőhalom,
Kedv s öröm röpkedtek,
Halálhörgés, siralom
Zajlik már helyettek.
S ah, szabadság nem virul
A holtnak véréből,
Kínzó rabság könnye hull
Árvák hő szeméből!

Szánd meg Isten a magyart
Kit vészek hányának,
Nyújts feléje védő kart
Tengerén kínjának.
Bal sors akit régen tép,
Hozz rá víg esztendőt,
Megbűnhődte már e nép
A múltat s jövendőt!

## Vanjski linkovi
* Nacionalna himna Mađarske (video titlovani u 33 jezika)

Kategorija:Državne himne
Kategorija:Mađarska
Balaguša džamija

mini|desno|Čaršijska džamija u Livnu
**Džamija Bali-age Ljubunčića**, **Balaguša džamija** ili **Čaršijska džamija** se nalazi u starom dijelu grada Livna, na Staroj čaršiji, po kojoj je i dobila svoje kolokvijalno ime. Jedna je od nekoliko potkupolnih džamija u Livnu, za koju se smatra da je podignuta nakon 1530. i prije 1550. godine. Nacionalni je spomenik kulture Bosne i Hercegovine od 2005. i od tada je pod zaštitom države.

Balaguša džamija, kao i sve livanjske potkupolne džamije, pripadaju osmanlijskom tipu jednoprostorne džamije sa trijemom potkrivenim sa tri male kupolice. Zidovi su zidani od pritesanog lomljenog kamena krečnjaka kao zidovi sa dva lica u krečnom malteru. Ulazni trijem čine dva okrugla stupa sa bazama i kapitelima od sitnozrnatog kamena krečnjaka vrhunske klesarske izvedbe. Visoka kupola, koja se nalazi u visini šerefe, nizak tambur i nizak minaret sa niskom krovnom konstrukcijom. Trijem nadsvođuju preko sfernih trouglova tri male kupole od sedre. U središnjem polju nalazi se ulaz u džamiju. Portal je dekoriran dekoracijom klesanom u kamenu i bojenom dekoracijom. Ulazna vrata novije su izvedbe sa jačim kamenim pragom i dovratnicima i segmentnim lučnim nadvratnikom. Unutrašnjost džamije raskošno je dekorirana, a svi elementi enterijera džamije izvedeni su od kamena tenelije. Sve navedene karakteristike ovog sakralnog objekta svrstavaju ga u livanjske potkupolne džamije, koje se mogu izdvojiti u posebnu grupu bosanskohercegovačkih džamija. Po konstrukciji podsjećaju na potkupolne džamije iz 14. vijeka u Izniku (Nikeji). 

Teško čitljiv natpis na Balaguša džamiji glasi:

*Neka Allah sa čašću i plemenitosti oprosti Dobrotvoru i ostalim vjernicima, i Dobrotvoru neka podijeli obilnu nagradu. Postavismo kronogram sa zlatnim perom.*

## Reference 
Kategorija:Džamije u Livnu
Kategorija:Arhitektura u 16. vijeku
Kategorija:Nacionalni spomenici u Livnu
Mihovil Sučić

**Dr. Fra Mihovil Sučić** (1820.-1865.) je bio bosanski katolički svećenik, liječnik i hirurg. Djelić historije grada Livna u 19. vijeku napisao je upravo i fra Mihovil Sučić, svećenik, liječnik i hirurg. Rodio se u Livnu 1820. Teologiju je završio 1845. god. u Veneciji, a hirurgiju 1850. u Padovi. Jedan je od prvih hirurga u Bosni i Hercegovini. Desetak godina živio je u Fojnici, te kao liječnik djelovao po srednjoj Bosni. U vremenu od  1860. do 1864. ponovno je u Italiji. Poslije toga dolazi u Samostan Goricu u Livnu. Pomažući pri porodu jednoj (muslimanskoj) ženi u Šuici, mjestu nadomak Livna, vraćajući se kući, prehladio se i preminuo je 3. marta 1865.
Pokopan je na katoličkom groblju Gorica u Livnu.

U muzeju na Gorici čuva se fra Mijina ostavština od izuzetne kulturne vrijednosti. Tu su njegova stručne knjige, preko stotinu svezaka iz prve polovine 19. vijeka, kao i ljekarnička vaga, hirurški i zubarski instrumenti i ostalo. Danas se po njemu zove kantonalna bolnica u Livnu.

Kategorija:Rođeni 1820.
Kategorija:Umrli 1865.
Kategorija:Biografije, Livno
Kategorija:Franjevci (svećenici)
Kategorija:Katoličanstvo u Bosni i Hercegovini
Surinam

**Surinam** (bivša Holandska Gvajana) jeste zemlja na sjeveru Južne Amerike. Nalazi se između Gvajane i Francuske Gvajane. Na jugu ima granicu s Brazilom, a na sjeveru izlaz na Atlantski okean.

## Historija 
Pošetkom 16. vijeka španski, engleski i francuski istraživači posjetili su ovo područje. Poslije tog perioda počinje osnivanje kolonija u dolinama rijeka, a najstarija dokumentirana kolonija zove se Marshall Creek. Englezi su ga potom naselili sredinom 17. vijeka. Surinam je postao holandska kolonija 1667. Sa ukidanjem afričkog ropstva 1863, radnici su dovedeni iz Indije i Jave. Holandija je koloniji dala nezavisnost 1975, a pet godina kasnije, civilnu vladu je zamijenio vojni režim koji je ubrzo proglasio Surinam socijalističkom republikom. Nastavila je da vrši kontrolu kroz niz nominalno civilnih administracija sve do 1987, kada je međunarodni pritisak konačno prisilio na demokratske izbore. Vojska je 1990. zbacila civilno rukovodstvo, ali demokratski izabrana vlada—četvorostranačka koalicija—vratila se na vlast 1991.

## Vlada 
## Političke podjele 
## Geografija 
Surinam je najmanja nezavisna država u Južnoj Americi. Smještena na Gvajanskom štitu, jedinstvenoj geološkoj formaciji, zemlja se može podijeliti u dvije glavne geografske regije: Sjeverno, ravničarsko priobalno područje (otprilike iznad linije Albina-Paranam-Wageningen) je kultivisano i ovdje živi većina stanovništva. Južni dio se sastoji od tropske prašume i rijetko naseljene savane duž granice s Brazilom, koja pokriva oko 80% kopnene površine Surinama.

## Privreda 
Glavni izvozni proizvod je boksit, koji donosi preko 70% prihoda od izvoza. Pored toga, značajni su proizvodi banane, riža i škampi.

## Stanovništvo 
Prema popisu iz 2004, zemlja ima 492.829 stanovnika.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Vlada Republike Surinam
* Surinam  na CIA World Factbook

*
Kategorija:Države svijeta
Kategorija:Države i teritorije osnovane 1975.
Paragvaj

**Paragvaj** (španski: *República del Paraguay*), službeno **Republika Paragvaj**, jest država u centralnom dijelu Južne Amerike. Kontinentalna je država, bez izlaza na more i uz Boliviju je jedina takva južnoamerička država i općenito jedna od dvije takve države izvan Afroevroazije. Najmanja je kontinentalna država Amerike. Graniči sa Argentinom na jugu i jugozapadu, Brazilom na istoku i sjeveroistoku i s Bolivijom na sjeverozapadu.

Leži na obje obale rijeke Paragvaj, koja teče centralnim dijelom države, od sjevera ka jugu. S obzirom na to da leži u centralnom dijelu Južne Amerike, često se naziva *Srce Južne Amerike* (*Corazón de Sudamérica*).

## Historija 
Prije dolaska Španaca Paragvaj je bio naseljen raznim indijanskim plemenima. Postao je nezavisan od 1811 godine. Od 1864-1870 ratovali su protiv Brazila, Argentine, Urugvaja. Poslije početnih pobjeda rat su izgubili, te je nastalo katastrofalno stanje u državi. Oko 2/3 muškog stanovništva je izgubljeno, nastala je teška socijalna i finansijska situacija. Tadašnji diktator Francisco Solano je mislio ovim ratom stvoriti svjetsku velesilu. I sam je izgubio život u džungli. 1932. Paragvaj je ratovao protiv Bolivije, te je dobio gornju granicu. U unutrašnju situaciju često su se miješale SAD-e.

## Geografija 
Rijeka Paragvaj dijeli zemlju na dva dijela: na sjeverozapadu je ravni i rijetko naseljeni Gran Chaco, dok je istok reljefno raznolikiji (na jugoistoku se nalazi najviši vrh, Cerro Pero, visok 842 m) i naseljeniji (u njemu živi 95% paragvajskog stanovništva).

## Vlada 
2012. je Fernando Lugo impičmentom uklonjen sa mjesta predsjednika. Naslijedio ga je Federico Franco.
## Političke podjele 
Paragvaj se administrativno dijeli na 17 departmana i Distrikt glavnog grada, što predstavlja prvi nivo administrativne podjele. Departmani se dalje dijele na distrikte kojih je ukupno 261.

## Privreda 
Paragvaj ima tržišnu privredu s velikim sektorom sive ekonomije zbog tradicionalno nižih cijena nego u susjednom Brazilu i Argentini. Značajan je izvoz poljoprivrednih dobara te električne energije koja se proizvodi u golemoj hidroelektrani Itaipu, najvećoj na svijetu po instaliranoj snazi, koja se nalazi na rijeci Parani na granici s Brazilom, i također velikoj elektrani Yaciretá na granici s Argentinom.

## Stanovništvo 
## Kultura 
## Također pogledajte 
* Guayakí

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Paragvaj  na CIA World Factbook

*
Kategorija:Države i teritorije osnovane 1811.
Kategorija:Države svijeta
Kategorija:Kontinentalne države
Trinidad i Tobago

**Trinidad i Tobago** je država u južnom dijelu Karipskog mora, uz obalu Venecuele. Sastoji se od dva ostrva, Trinidad (4828&nbsp;km2) i Tobago (300&nbsp;km2).

## Historija 
Ostrvo Trinidad otkrio je Kristofor Kolumbo 31. jula 1498. Tobago je također otkrio Kolumbo 1498. Isprva se zvao *Bella Forma*, a kasnije je preimenovan u Tobago. Za razliku od Trinidada, Tobago je konstantno mijenjao vlasnika u ratovima između Francuske, Holandije i Engleske. Pariskim mirom 1763, Tobago je Francuska ustupila Velikoj Britaniji. Od 1814 (Pariski mir) Tobago je u stalnom britanskom posjedu.

Nakon pobjede Britanaca nad udruženom francusko-španskom flotom, u bitki kod Sao Vicentea, 14. februara 1797, Britanci su okupirali Trinidad. Francuzi su se odrekli Trinidada 1802 (Amienski mir).

Od 1889 *Trinidad i Tobago* je zajedničko ime kolonije u vlasništvu Velike Britanije. 1958 Trinidad i Tobago postaje član Zapadnoindijske Federacije, a 1962 je proglasio samostalnost. Stranka People's National Movement, PNM, je pobijedila na izborima a njen čelnik Eric Eustace Williams, postao prvi premijer 1962-1981. Trinidad i Tobago je 1962 pristupio Commonwealthu.

## Vlada 
## Političke podjele 
## Geografija 
Trinidad i Tobago je naziv za skupinu otoka koji pripadaju jugoistočnim Antilima. Trinidad i Tobago je najmanje udaljen od Venecuele, svega 11&nbsp;km.

## Privreda 
Na ostrvu Trinidad razvile su se velike plantaže šećerne trske.

## Stanovništvo 
Dobna struktura:
* 0-14 godina: 25% (muški 151,736; žene 146,135)
* 15-64 godina: 68% (muški 410,668; žene 389,303)
* 65 godina i više: 7% (muški 34,559; žene 43,122) (2000, procjena)
* Prirodni prirast: -0.49% (2000, procjena)
* Etničke skupine: Istočni indijci (emigranti iz istočne Indije) 40,3%, potomci afričkih crnaca-robova 39,5%, mješanci 18,5%, bijelci 0,6%, ostali 1,2% ( to su Kinezi i potomci starosjedioca (Karibi))
* Religije: Rimokatolička crkva 29,4%, hinduizam 23,8%, Anglikanska crkva 10,9%, muslimani 5,8%, prezbiterijanci 3,4%, ostali 26,7%

Uz službeni engleski jezik, govori se i hindski jezik, španski jezik,
francuski jezik i kineski jezik.

**Historijsko stanovništvo**
Starosjedioci na ostrvu su bila indijanska plemena Arawak i Karibi. Od 1532 Španci su počeli indijance zarobljavati, pretvarati u robove i odvoditi na rad na druga ostrva u Karipskom moru. Od 1592 Španci su trajno prisutni na ostrvu. Antonio de Berrio je iste godine ostrvo Trinidad službeno proglasio posjedom Španije. Većinu stanovnika ostrva su činili uglavnom domaći robovi i crnci iz Afrike. Nakon ukidanja ropstva na ostrvu 1843, došlo je do uvoza jeftine radne snage iz Indije.

## Kultura 
## Također pogledajte 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
*  Vlade Trinidada i Tobaga
* 
* Trinidad i Tobago na BBC News

*
Kategorija:Države svijeta
Kategorija:Ostrva u Karipskom moru
Kategorija:Ostrvske države
Kategorija:Države i teritorije osnovane 1962.
.ca

**.ca** je najviši Internet domen za Kanadu.

## Također pogledajte 
* Spisak ostalih najviših internetskih domena

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Spisak najviših domena, na *iana.org*.

Kategorija:Najviši državni domeni
Kategorija:Kanada
Kalcij

**Kalcij** () jest hemijski element koji se označava simbolom **Ca**, a ima atomski broj 20. Spada u metale II glavne grupe. Elementarni kalcij sjajni je, srebrenasti metal. Na Zemlji se nalazi samo u obliku svojih spojeva i kao sastavni dio minerala. U kalcijeve minerale, između ostalih, spadaju kreda, krečnjak (kao kalcit ili mramor) i gips. Osim toga, kalcij igra vrlo važnu ulogu u organizmu životinja i čovjeka jer ulazi u sastav kostiju. Gradi 2+ ione.

## Historija 
thumb|lijevo|Kristali kalcija u zaštitnoj atmosferi
[thumb|lijevo|[Humphry Davy je prvi otkrio elementarni kalcij]]
Naziv *kalcij* izveden je iz latinskog naziva *calx*. Tim pojmom su Rimljani označavali krečnjak i kredu te i iz njih načinjen malter. Elementarni kalcij prvi je put dobio Humphry Davy 1808. putem isparavanja žive iz elektrolitički dobijenog kalcij-amalgama.

## Osobine 
thumb|lijevo|Djelomično oksidirani kalcij
Kalcij je mehak kao olovo, ali se ne može rezati nožem. Elementarni kalcij u prisustvu zraka vrlo brzo oksidira. Sa vodom reagira vrlo burno gradeći kalcij-hidroksid i vodik. Sagorijeva u prisustvu kisika iz zraka do kalcij-oksida, te u mnogo manjoj mjeri kalcij-nitrida. Ukoliko se usitni u prah, kalcij se može zapaliti sam od sebe. Spojevi kalcija se javljaju i u vodi, i prouzrokuju njenu tvrdoću. Kalcijevi sulfati i hloridi čine stalnu tvrdoću vode koja se kuhanjem ne može otkloniti. Tvrda voda je nepogodna za korištenje (za kuhanje, pranje i industriju). Kationi Ca2+ spadaju u IV analitičku grupu kationa.

Kalcij spada u zemnoalkalne metale. U gotovo svim hemijskim spojevima, kalcij se javlja sa oksidacijskim brojem +2. Tek 2009. godine, naučnicima sa Univerziteta Friedrich-Schiller u njemačkom gradu Jena uspjelo je dobiti stabilni kalcij(I) kompleks, u kojem se kalcij nalazi stabilan u dotad nepoznatom oksidacijskom stanju +1. Međutim, taj spoj je vrlo osjetljiv na prisustvo vode i zraka.

}}

## Vanjski linkovi 
* Kalcij na *EnvironmentalChemistry.com*
* Lijek kalcij na *Phytodocu*
* Izračun kalcija
* Kalcij na *Laborlexikonu*


Kategorija:Hemijski elementi
Kategorija:Zemnoalkalni metali
Kategorija:Dijetetski minerali
Kategorija:Dodaci prehrani
Kategorija:Reducensi
Kategorija:Blokatori natrijevog kanala
Kategorija:Esencijalni lijekovi Svjetske zdravstvene organizacije
Ivan Bosco

**Ivan Bosco**, sin Margarite i Franje, rođen je 16. august 1815. u selu Becchi kod Castelnuovo d'Asti (danas Castelnuovo don Bosco) blizu Torina. Roditelji su mu bili siromašni zemljoradnici. Kad je imao dvije godine, umro mu je otac. Njegova mati Margarita odgojila ga je uz velike napore, ali s ljubavlju. Učeći kako se obrađuje zemlja, Ivan je od nje naučio promatrati Božiju veličinu u zvjezdanom nebu, u bogatstvu plodova i u tuči koja je znala uništiti vinograde. Jedan tajanstveni san u devetoj godini naznačio je njegov životni put. Godine koje su slijedile nosile su pečat toga sna. Majka i sin naslućivali su novi put. Margarita je podnijela velike žrtve i učinila sve što je mogla da joj sin postane svećenik.

Imao je 26 godina kad je 1841. godine, kao istom zaređeni svećenik, došao u Torino. "Pođi gradom i dobro promatraj život!" - bio je savjet njegova duhovnog vođe. Najviše ga se dojmio susret s maloljetnim delikventima u zatvoru. Tada je odlučio: "Moram na svaki način spriječiti ovu tragediju mladih!" Na blagdan Bezgrešne, 8. decembra 1841. godine, približio se mladom doseljeniku, dječaku Bartolomeu Garelliju iz Astija. Tri dana kasnije imao je devet takvih sirotana. Broj se stalno povećavao. U ljeto 1842. bilo ih je osamdeset. Tako nastaje oratorij. Među dječacima kojima je don Bosco bio otac i učitelj našlo se i onih koji su ga željeli nasljedovati. Tako je nastala Salezijanska družba - Družba svetog Franje Saleškog.

Najveće djelo koje je don Bosco ostavio Crkvi jest njegov "preventivni sistem" u odgoju djece i mladih. Kad bi ga zapitali za tajnu uspješne "prisutnosti među mladima", koja je velike zavode pretvarala u "obitelji" gdje se svi vole, odgovarao je s tri riječi: razum, vjera, ljubaznost. Kad nema prijetnji, nego se urazumljuje odgajanika, kad je Bog "domaćin kuće", kad nema straha jer vlada ljubav, onda je to prava obitelj.
Don Bosco je umro u zoru 31. januara 1888. godine. Salezijancima koji su bdjeli uz njegov krevet šaptao je posljednjim snagama: "Volite se kao braća. Činite dobro svima, zlo nikome ... Recite mojim dečkima da ih sve čekam u nebu."

Kategorija:Katolički svećenici
Kategorija:Sveci
Kategorija:Biografije, Colle don Bosco
Kategorija:Rođeni 1815.
Kategorija:Umrli 1888.
Interkontinentalni kup (nogomet)

**Interkontinentalni kup** je bilo nogometno takmičenje u organizaciji FIFA-e na kojem su učestvovali klubovi pobjednici kontinentalnih prvenstava Evrope i Južne Amerike. Prvi turnir održan je u 1960. a posljednji 2004. godine.

## Također pogledajte 
* Copa Libertadores
* UEFA Liga prvaka

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Intercontinental Club Cup, RSSSF.com 

*
FIFA

**FIFA** ili **Fédération Internationale de Football Association** je svjetska nogometna organizacija. Osnovana je 21. maja 1904. u Parizu.
Prvo svjetsko prvenstvo u nogometu, organizovano od strane ove organizacije, je održano 1930. godine u Montevideu, glavnom gradu Urugvaja.

Sa sjedištem u švicarskom gradu Zürichu, u svom okrilju okuplja 211 nacionalnih nogometnih saveza.

FIFA je organizator sljedećih takmičenja:
* Svjetsko prvenstvo u nogometu,
* FIFA Svjetsko klupsko prvenstvo,
* Svjetsko prvenstvo u nogometu za žene,
* Nogomet na Olimpijskim igrama.

## Predsjednici FIFA-e 
* Gianni Infantino, Švicarska  (2016–)
* Issa Hayatou (2015–2016)
* Sepp Blatter, Švicarska (1998–2015)
* João Havelange, Brazil (1974–1998)
* Stanley Rous, Engleska (1961–1974)
* Arthur Drewry, Engleska (1955–1961)
* Rodolphe William Seeldrayers, Belgija (1954–1955)
* Jules Rimet, Francuska (1921–1954)
* Daniel Burley Woolfall, Engleska (1906–1918)
* Robert Guérin, Francuska (1904–1906)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* FIFA.com

Kategorija:Nogomet
*
Kategorija:Međunarodne sportske organizacije
*
Sintisajzer

mini|desno|300px|Yamaha CS1x sintisajzer
**Sintisajzer** () je muzički instrument koji sintetičkim putem proizvodi razne zvukove. Obično se sastoji od zvučnika i kontrolnog panela, najčešće klavijature. Sintisajzeri koji nemaju kontrolni panel se obično nazivaju *synthmodul-ima*.

Postoje dvije vrste sintisajzera, analogni i digitalni:

* Analogni sintisajzeri su prvenstveno sastavljeni od analognih komponenti kao što su tranzistori i diode.
* Digitalni sintisajzeri uglavnom koriste mikroprocesore za proizvodnju i manipulaciju zvukova. Ovi sintisajzeri također mogu koristiti MIDI za komunikaciju sa drugim sintisajzerima, kompjuterima i ostalim komponentama.

## Historija 
Šezdesetih godina prošlog stoljeća počeli su se pojavljivati prvi prepoznatljivi „moderni“ sintisajzeri. Međutim, elektronski instrumenti postoje mnogo duže od toga. *Telharmonium* je bio električni orgulj koji je patentiran davne 1897. godine. Prve Hammond orgulje su puštene u prodaju sredinom tridesetih godina prošlog stoljeća. Theremin je fascinantan instrument kojim izvođač upravlja bez fizičkog kontakta. Patentiran je 1928. godine, a njegov zvuk je  dobro poznat jer se od tada počeo često koristiti u naučnofantastičnim i horor filmovima. "*Moog"* sintisajzer se pojavio 1964. godine, i to je zapravo bio početak doba sinteze. Rani Moogovi su bili veliki, modularni sintisajzeri (bili su izgrađeni od brojnih komponenti ili modula koji su bili povezani takozvanim patch kablovima). Minimoog je predstavljen 1970. godine i sintisajzeri su od tada postali mnogo pristupačniji.

Od 1990-ih, kada se muzička produkcija počela prilagođavati digitalnom svijetu, virtuelni analogni sintisajzeri i softverski sintisajzeri koji se mogu pokrenuti na računarima postali su neophodni alati u arsenalu muzičkih producenata. Kako je vrijeme odmicalo, sintisajzeri su postali sve dostupniji, nudeći mnogobrojne mogućnosti muzičarima i producentima svih nivoa.

## Reference 
## Također pogledajte 
* Muzički instrumenti
* MIDI
* Elektronska muzika
## Vanjski linkovi 
* https://en.wikibooks.org/wiki/Sound_Synthesis_Theory
* http://www.acoustics.salford.ac.uk/acoustics_info/sound_synthesis/?content=index 

Kategorija:Instrumenti sa tipkama
Jules Rimet

mini|215x215px|Jules Rimet
**Jules Rimet** (*fon: Žil Rime*; Theuley-les-Lavoncourt, 24. oktobar 1873 - Pariz, 16. oktobar 1956), Francuz koji je bio predsjednik svjetske nogometne federacije (FIFA) u periodu 1921 – 1954.

Kao jedan od glavnih osnivača i zagovornika prvog svjetskog prenstva u nogometu 1930. godine, po njemu je nazvan pobjednički pehar koji se dodjeljivao šampionima od 1950. do 1970. kada je došao u trajno vlasništvo reprezentacije Brazila kao prvim trostrukim osvajačima. 1983. pehar je ukraden i do danas nije pronađen.

## Reference
## Vanjski linkovi 
Rimet, Jules
Rimet, Jules
Rimet, Jules
Rimet, Jules
Sepp Blatter

[250px|mini|Sepp Blatter, [2015. godine]]
**Joseph "Sepp" Blatter** (10. mart 1936.) jeste bivši švicarski nogometni administrator i nekadašnji predsjednik FIFA-e, osmi po redu na toj funkciji. Za predsjednika je izabran 8. juna 1998. godine, naslijedivši Dr. João Havelangea iz Brazila. Blater je 29. maja 2015. godine na predsjedničkim izborima u FIFA-i dobio svoj peti mandat, ali je četiri dana kasnije podnio ostavku zbog velikog pritiska javnosti poslije hapšenja nekolicine visokih zvaničnika FIFA-e u istrazi američkih vlasti o korupciji u svjetskom fudbalu.

## Biografija 
Sepp Blatter je rođen u Vispu u kantonu Valaisu, Švicarska, a diplomirao je u Švicarskoj prije dobijanja bakalaureata u "HEC Lausanne-u", udruženoj poslovnoj školi Univerziteta Lausanne.

Njegova duga i razna povijest uključuje položaje poput glavnog člana Odnosa s javnošću turističke agencije Valaisan u Švicarskoj, i glavnog tajnika Švicarskog saveza hokeja na ledu. Uz to, bio je i upravitelj sportskog vremena i odnosa s javnošću kompanije Longines S.A., te bio uključen u organizaciju Olimpijskih igrara 1972. i 1976. godine. Ranih 1970ih, Blatter je izabran za predsjednika Svjetskog društva prijatelja remena, organizacije koja je pokušavala spriječiti žene da mijenjaju obješene pojase sa ženskim čarapama.

Od 1975. godine, Blatter je radio u FIFA-i, najprije kao tehnički upravnik (1975.-1981.), zatim kao glavni sekretar (1981.-1998.), a nakon toga i predsjednik FIFA-e od 1998. godine. Ponovo je izabran za predsjednika 2002. godine, pobijedivši Issa Hayatoua u izborima, kao i 31. maja 2007. godine, iako ga je nominiralo samo 66 od 207 člana FIFA-e. Ovo je možda i učvrstilo tvrdnje o nogometnoj korupciji koja je stalno povezana s njim za vrijeme predsjedanja FIFA-om.

Sepp Blatter je 2007. godine uvršten u englesku nogometnu Kuću slavnih, u posebnu kategoriju nogometnih ambasadora. 29. aprila 2009. godine, japanska vlada je najavila da će Blattera nagraditi velikim kordonom Reda izlaska sunca (eng. *Order of the Rising Sun*; jap. 旭日章, *Kyokujitsu shō*).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* FIFA - predsjednik , FIFA.com

Blatter, Sepp
Kategorija:Nogomet u Švicarskoj
Kategorija:Predsjednici FIFA-e
Kategorija:Članovi MOK-a
Stanley Rous

mini|desno|Sir Stanley Rous
**Sir Stanley Rous** (25. april, 1895 – 18. juli, 1986) je bio engleski nogometni arbitar i predsjednik FIFA-e u periodu 1961 – 1974. godine.

Po zanimanju učitelj, Rous je igrao nogomet na amaterskom nivou kao golman, radeći istovremeno posao nogometnog sudije. Nakon aktivne karijere radio je kao sekretar u engleskom nogometnom savezu, od 1934. do 1962., zatim kao predsjednik FIFA-e.

## Reference
Kategorija:Rođeni 1895.
Kategorija:Umrli 1986.
Kategorija:Engleske nogometne sudije
Kategorija:Predsjednici FIFA-e
Anto Pervan

**Anto Pervan** je bosanskohercegovački akademski slikar i restaurator. Rođen je u pitoresknom selu Lopatinac kraj Livna. Školu za dekorativnu umjetnost i industrijsko oblikovanje završio je u Splitu. Diplomirao na Akademiji likovnih umjetnosti u Pragu na restauratorskom odsjeku, gdje završava i postdiplomski studij.

Restaurirao je slikarska djela domaćih i inozemnih majstora. Od domaćih slikara restaurirao je 54 slikarska djela Gabrijela Jurkića, akademskog slikara iz Livna, za stalnu postavku Galeriji Franjevačkog samostana Gorica u Livnu. Pored portreta, slika pejsaže i mrtvu prirodu. Član je asocijacije restauratora Česke Republike i Hrvatskog društva likovnih umjetnika u Zagrebu. Živi u Žabljaku kraj Livna. Izlagao je samostalno i na brojnijm skupnim izložbama.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://federalna.ba/izlozba-livanjskih-slikara-okupljenih-u-li-art-eooms

Pervan, Anto
Pervan, Anto
João Havelange

'''Jean-Marie 'João' Faustin Goedefroid de Havelange'''bio je brazilski advokat i biznismen, sedmi predsjednik svjetske nogometne federacije (FIFA) u periodu 1974–1998. Od 1963, član Međunarodnog olimpijskog komiteta (IOK). Olimpijski reprezentativac Brazila, učestvovao na dvije Olimpijade: 1936. u Berlinu se takmičio u plivanju, dok je 1952. u Helsinkiju bio član vaterpolo tima.

U julu 2012., izvještaj švicarskog tužioca otkrio je da su, tokom svog mandata u Izvršnom odboru FIFA-e, on i njegov zet Ricardo Teixeira primili više od 41 milion švicarskih franaka mita u vezi s dodjelom marketinških prava za Svjetsko prvenstvo.

Živio je u Rio de Janeiro-u u Brazilu. Po zanimanju je bio advokat.

## Reference
Kategorija:Rođeni 1916.
Kategorija:Umrli 2016.
Kategorija:Biografije, Rio de Janeiro
Kategorija:Brazilski plivači
Kategorija:Brazilski vaterpolisti
Kategorija:Plivači na Ljetnim olimpijskim igrama 1936.
Kategorija:Vaterpolisti na Olimpijskim igrama 1952.
Kategorija:Predsjednici FIFA-e
Kategorija:Članovi MOK-a
Kategorija:Stogodišnjaci
Gabela

**Gabela** je naseljeno mjesto u gradu Čapljini, Bosna i Hercegovina.

## Geografija 
Gabela je područje na desnom plovnom dijelu Neretve, 5&nbsp;km južno od Čapljine.

## Historija 
Gabela je imala veliki ekonomski i odbrambeni značaj u srednjem vijeku i kasnije u doba Osmanlija kada se odomaćio današnji naziv. U području oko Gabele, smješta se poznati trgovački centar, trg Drijeva, i ovaj kraj postaje poprište sukoba različitih političkih interesa. U osmanskom periodu, zahvaljujući prirodnom i strateškom položaju, riječnoj komunikaciji i blizini mora Gabela je bila najznačajniji odbrambeni centar donje Neretve, mjesto čestih sukoba između Osmanlija i Mlečana, koji su vođeni između 16. i 18. stoljeća.

Smješten je na manjem uzvišenju, na 68 m n/v, koje svojim strateškim položajem dominira okolinomom. Prostor grada unutar bedema i tornjeva zauzima površinu od 28.042 m2. U osnovi, grad je višeugaonik nepravilnog oblika, prilagođen konfiguraciji terena na kome se nalazi. Sastoji se od dva grada. Stari grad  u Gabeli podigli su Mlečani 1452. godine što se zaključuje po obliku i prema obliku tornjeva.  Sigurni podaci postoje tek od polovine 16. stoljeća (1559. godine). Novi grad  je sagrađen između 1660. i 1665, kada je Ali-paša Čengić prvi puta postao hercegovački sandžak-beg.

Područje Grada nije oštećeno, i nije izloženo nikakvim specifičnim rizicima. Objekat se ne održava. Proglašen je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.

Za nacionalni spomenik proglašena je i graditeljska cjelina crkve Uspenija Presvete Bogorodice. Nacionalni spomenik čine Hram Uspenja Presvete Bogorodice i pravoslavno groblje sa 155 krstača i porodičnih grobnica, te ikonostas sa dvanaest ikona.

## Stanovništvo 
## Sport 
* GOŠK

## Također pogledajte 
* Crkva Uspenja Presvete Bogorodice

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt grada Čapljine
Piramida muzeja Louvre

mini|250px|La Pyramide
**Piramida muzeja Louvre** je piramida izgrađena od stakla i metala smještena ispred pariskog muzeja Louvre i služi kao glavni ulaz u muzej. Piramidu je dizajnirao američki arhitekta rođen u Kini, I.M. Pei, a izgradnju je naručio pokojni francuski predsjednik François Mitterrand. Izgadnja piramide je završena 1989. godine. Pored velike piramide nalaze se i tri manje.

Na trgu ispred Louvre-a nalazi se staklena piramida arhitekte Leoh Ming Pei-a, oblikovana kao one iz antičkog Egipta, što daje intimnost masovnoj obnovi, koja ide uz ove značajne upade u historijsku građu važnog kompleksa kakav je Louvre.
Staklena elegancija građevine, uvijek živo opisivana kao „super-“ ili „ultra-moderna“, je u svjesnom kontrastu sa baroknom težinom Louvre-a.
Dramatična promjena je bila zahtijevana, kao i kontinuitet. Louvre je trebao postati moderni muzej, 800 godina stara palača kraljeva je trebala postati kuća za narod. A istovremeno je građevina trebala ostati ono što jeste: spomenik slavne Francuske. I tako je mirni kinesko-američki arhitekta Ieoh Ming Pei prihvatio osni barokni projekt i izabrao oblik piramide, koji se smatrao geometrijskim simbolom grandioznosti još od vremena antičkih Egipćana. Ali kako je mogao ponovno posvetiti spomenik kraljeva, dizajniran da čuva ljude na distanci, da postane simbol demokratije? Pei je izabrao da napravi piramidu od stakla. Posjetilac ide kroz nju u pomoćne sobe ispod zemlje, a odatle u jedan od najvažnijih muzeja svijeta.

## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:1. arondisman (Pariz)
I. M. Pei

thumb|Ieoh Ming Pei 2006. godine
[mini|250p|desno|[Njemački historijski muzej, Berlin]]
**Ieoh Ming Pei** (26. april 1917 – 16. maj 2019) bio je kinesko-američki arhitekt, dobitnik Pritzkerove nagrade, poznat i kao jedan od posljednjih majstora visokog modernog arhitektonskog stila. Uglavnom je radio s apstraktnim formama, koristeći kamen, beton, staklo i čelik. Smatra se jednim od najuspješnijih arhitekata 20. stoljeća mada je njegov rad imao malo utjecaja na arhitektonsku teoriju.

## Izabrani radovi 

Datoteka:Pei_1a.jpg
Datoteka:Placevillemarie.jpg
Datoteka:John_Hancock_Tower%2C_200_Clarendon.jpg
Datoteka:Toronto_Pei_Commerce_Court.JPG

## Vanjski linkovi 
* *Pei Cobb Freed & Partners* (en.)
:* Službena biografija sa stranice *Pei Cobb Freed & Partners* (en)
:* Oficijelni spisak projekata sa stranice *Pei Cobb Freed & Partners (en)*
* Intervju sa I.M. Peiom (jun 2004) (en) 
* Slike arhitekture New Yorka - *Pei, Cobb, Freed* (en)

Kategorija:Rođeni 1917.
Kategorija:Umrli 2019.
Kategorija:Američki arhitekti
Kategorija:Stogodišnjaci
Kategorija:Dobitnici Pritzkerove nagrade
Kategorija:Biografije, Guangzhou