Američko-britanska konferencija (ABC-1)

**Konferencija američkog i britanskog vojnog osoblja** bila je niz tajnih rasprava između članova vojnog osoblja Sjedinjenih Američkih Država i Velike Britanije o američkoj, britanskoj i kanadskoj (ABC) vojnoj koordinaciji u slučaju ulaska SAD-a u Drugi svjetski rat. Konferencija je održana u Washingtonu, D.C. od 29. januara do 27. marta 1941. i zaključena je izvještajem pod naslovom "ABC-1" koji je dva dana kasnije prešutno odobrio predsjednik Franklin D. Roosevelt.

## Dogovori postignuti na konferenciji 
Sjedinjene Američke Države su pristale na tajne razgovore osoblja sa Ujedinjenim Kraljevstvom i Kanadom 1940., ali su ih odgodile sve do predsjedničkih izbora u Sjedinjenim Američkim Državama 1940. zbog obećanja Franklina D. Roosevelta u kampanji protiv direktnog uplitanja SAD-a u Drugi svjetski rat. Nakon što je Roosevelt odnio uvjerljivu pobjedu protiv Wendella Willkieja, dogovoreno je da oni počnu ubrzo nakon njegove treće inauguracije u januaru 1941. godine.

Izvještaj o Konferenciji američkog i britanskog štaba iz 1941. utvrdio je opšte vojne principe, resurse i strategije raspoređivanja za zajedničku vojnu strategiju saveznika. Sjedinjene Američke Države su svoje prijedloge zasnivale na ''Plan-Dog-Memorandumu Harolda R. Starka u kojem se zagovara brzi poraz nacističke Njemačke, koji je postavio temelje za veliku strategiju "Evropa na prvom mjestu". Britanski pristup nacističkom problemu razlikovao se od prvobitnog američkog plana. Britanci su u početku pozivali na Sun Tzu pristup napada na bokove i periferiju nacističkih interesa (Sjeverna Afrika, Bliski istok, itd.). Nasuprot tome, SAD su, slijedeći pristup zasnovan na idejama švicarskog generala i vojnog teoretičara iz 18. vijeka Antoinea-Henrija Jominija, tražile su masovni udar u masovnoj borbi s Wehrmachtom. Plan je pretpostavljao da će, ako SAD krenu u rat s nacističkom Njemačkom, vjerovatno ući u rat i sa fašističkom Italijom i carskim Japanom. U općim principima sporazuma je navedeno da:

* Teritorijalni interes Amerike bio je u zapadnoj hemisferi;
* Sigurnost Britanskog Commonwealtha mora se održavati u svim okolnostima, uključujući zadržavanje pozicije na Dalekom istoku;
* Sigurnost pomorskih komunikacija između savezničkih sila bila je od suštinskog značaja.

Ofanzivne politike su uključivale:

* "Ranu eliminaciju" fašističke Italije kao partnera Sila Osovine;
* Podrška neutralnim silama i pokreti otpora Silama Osovine;
* Trajne zračne ofanzive za uništavanje vojne moći Sila Osovine;
* Povećanje snaga za eventualnu ofanzivu na Njemačku i zauzimanje položaja sa kojih će se pokrenuti ofanziva;
* Atlantski i evropski prostori bili su "odlučujuće poprište" i kao takvi će biti primarni fokus američkih vojnih napora, iako je uočen "veliki značaj" Bliskog istoka i Afrike.

Konačno, ako bi Japan ušao u rat, vojna strategija na Dalekom istoku bi bila odbrambena. Iako sporazum s Konferencije američkog i britanskog vojnog osoblja ("ABC-1") nije bio vojni savez, on je ipak značio da se Sjedinjene Američke Države spremaju ući u rat na strani savezničkih sila, da će Sjedinjene Američke Države uložiti sve napore da održe sigurnost Britanskog Commonwealtha, i da je vojska Sjedinjenih Američkih Država izmijenila postojeće ratne planove (npr. Raznobojno označeni ratni planovi Sjedinjenih Američkih Država) kako bi ostvarila vojnu integraciju i saradnju s drugim nacijama.

## Reference 
Kategorija:Konferencije u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Diplomatske konferencije u SAD-u
Kategorija:Konferencije iz 1941.
Kategorija:1941. u međunarodnim odnosima
Kategorija:Američko-britanski odnosi
Kategorija:Washington D.C.