open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gisle Fenne

**Gisle Fenne** rođen 9. juna 1963. u Vossu u Norveškoj je nekadašnji norveški biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Fenne je nastupio dva puta na olimpijskim igrama i to na: ZOI 1988. i ZOI 1992, ali nije osvajao medalje. Najbolji rezultat ostvario je ZOI 1992. osvajanjem devetog mjesta u utrci na 20&nbsp;km s jednim promašajem i sa zaostatkom od 58.5&nbsp;s u odnosu na Jevgenija Redkina, koji je nastupio za selekciju Ujedinjenog tima. U štafeti na ZOI 1992. osvajanjem petog mjesta s Geirom Einangom, Frodeom Løbergom i Eirikom Kvalfossom u  štafeti zaostavši 1:48.9&nbsp;min iza njemačke štafete u sastavu: Ricco Groß, Jens Steinigen, Mark Kirchner i Fritz Fischer.

### Svjetsko prvenstvo 
Gisle Fenne je od SP 1989. do SP 1993. nastupio sedam puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je dvije srebrne i dvije bronzane medalje. Prvu srebrnu medalje osvojio je na SP 1989. u utrci na 20&nbsp;km, kada je bez promašaja i zaostatkom od 2:48&nbsp;min bio sporiji od Eirika Kvalfossa, a prvu bronzanu pet dana kasnije u štafeti s Sylfestom Glimsdalom, Geirom Einangom i Eirikom Kvalfossom; drugu bronzanu na SP 1991. u štafeti s Eirikom Kvalfossom, Jonom Ågeom Tyldumom i Geirom Einangom. Drugu srebrnu medalju osvojio je na SP 1992. u u ekipnoj utrci s Jonom Ågeom Tyldumom, Sylfestom Glimsdalom i Frodeom Løbergom. 
### Svjetski kup 
Prvi nastup Fennea u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1983/84. u Ruhpoldingu 22. januara 1984. u utrci štafete s Johnny Rognstad, Thov Løvstuen i Svein Engen, kada su osvojli šesto mjesto. U sezoni 1987/88. u Holmenkollenu je 11. marta 1988. pobijedio u utrci na 20&nbsp;km, u štafeti je pobijedio dva puta, a u ekipnim utrkama jedanput.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1994.

## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1963.
Kategorija:Biografije, Voss
Kategorija:Norveški biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Norveški olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Sylfest Glimsdal

**Sylfest Glimsdal** rođen 9. oktobra 1966. u Fagernesu u Norveškoj je nekadašnji norveški biatlonac i svjetski prvak u biatlonu.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Glimsdal je nastupio tri puta na olimpijskim igrama i to na: ZOI 1988, ZOI 1992. i ZOI 1994, ali nije osvajao medalje. Najbolji rezultat ostvario je ZOI 1994. osvajanjem devetog mjesta u utrci na 20&nbsp;km s tri promašaja i sa zaostatkom od 2:17.1&nbsp;min u odnosu na pobjednika ruskog biatlonca Sergeja Tarasova. U štafeti nije nastupao.

### Svjetsko prvenstvo 
Sylfest Glimsdal je od SP 1989. do SP 1993. nastupio osam puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je jednu zlatnu, jednu srebrnu i  bronzane medalju. Prvu srebrnu medalje  u utrci na 20&nbsp;km, kada je bez promašaja i zaostatkom od 2:48&nbsp;min bio sporiji od Eirika Kvalfossa. Prvu medalju, bronzanu osvojio je na SP 1989. u štafeti s Gisleom Fenneom, Geirom Einangom i Eirikom Kvalfossom; srebrnu medalju osvojio na SP 1992. u ekipnoj utrci s Jonom Ågeom Tyldumom, Gisleom Fenneom i Frodeom Løbergom. Zlatnu medalju osvojio je na SP 1998. u ekipnoj utrci s Egilom Gjellandom, Halvardom Hanevoldom i Oleom Einarom Bjørndalenom.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Glimsdala u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1987/87. u Antholzu 23. januara 1988. u utrci na 20&nbsp;km. kada je osvojio 12-o mjesto. U pojedinačnim utrkama je pobijedio tri puta, a u ekipnim utrkama jedanput.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 2000.

## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1966.
Kategorija:Biografije, Fagernes
Kategorija:Norveški biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1994.
Kategorija:Norveški olimpijci u biatlonu
Kategorija:Svjetski prvaci u biatlonu
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Sverre Istad

**Sverre Istad** rođen 3. januara 1965. u Vossu u Norveškoj je nekadašnji norveški biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Istad je nastupio samo jednom na olimpijskim igrama i to na: ZOI 1988, ali nije osvajao medalje. Najbolji rezultat ostvario je ZOI 1988. osvajanjem 30-og mjesta u utrci na 10&nbsp;km s pet promašaja i sa zaostatkom od 2:26.2&nbsp;min u odnosu na pobjednika istočnonjemačkog biatlonca Franka-Peter Roetscha. U štafeti nije nastupao.

### Svjetsko prvenstvo 
Sverre Istad je od SP 1987. do SP 1991. nastupio tri puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je jednu srebrnu medalju na SP 1991. u ekipnoj utrci s Jonom Ågeom Tyldumom, Ivarom Ulekleivom i Frodeom Løbergom. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji ostvario je na istom prvenstvu u utrci na 10&nbsp;km, kada je osvojio deveto mjesto s dva promašaja ia zaostatkom od 1:01.0&nbsp;min u odnosu na pobjednika Marka Kirchnera.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Istada u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1983/84. u Holmenkollenu 8. marta 1984. u utrci na 10&nbsp;km kada je osvojio 57-o mjesto. U pojedinačnim utrkama mu je najbolji rezultat treće mjesto u sezoni 1990/91. 21. decembra 1991. u Hochfilzenu u utrci na 10&nbsp;km, a u ekipnim utrkama drugo mjesto u istoj sezoni u Les Saisiesu 16. decembra 1990 u štafetio s Geirom Einangom, Jonom Ågeom Tyldumom i Gisleom Fenneom.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1992.

## Nagrade 
## Privatni život 
Sin je nekadašnjeeg norveškog biatlonca Jona Istada i sestrić je bivše norveške biatlonke  biatlonki Gro Marit Istad Kristiansen.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1965.
Kategorija:Biografije, Voss
Kategorija:Norveški biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Norveški olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Adem Kastrati

**Adem Kastrati** (1933–2000) bio je kosovsko-albanski slikar, poznat po svojoj jedinstvenoj tehnici slikanja glinom i zemljanim bojama. Rođen je u selu Karačevo u gornjem dijelu Kamenice, Kosovo. Pripadao je prvoj generaciji slikara nakon Drugog svjetskog rata, a njegovo ime zauzima značajno mjesto među figurativnim umjetnicima bivše Jugoslavije. Živio je i stvarao u Sjevernoj Makedoniji, ostavljajući iza sebe značajna umjetnička djela.

## Stil i teme 
U djelima Adema Kastratija dominiraju društvene teme obogaćene etno-folklornim elementima ruralnog života. Svakodnevni život prikazuje se kroz isprepletanje prirode i figure običnog čovjeka, opisano socio-antropološkim lirizmom pod albanskim seoskim nebom. Ljudska figura ima snažan socijalni i psihički identitet, često inspirisana kosovsko-albanskim okruženjem.

Kastrati je počeo slikanje tehnikom uljanih boja, a kasnije je posvetio posebnu pažnju tehnici slikanja glinom i zemljanim bojama. Među njegovim najpoznatijim djelima su *Magja* (1989), *Dasmorët* (1989) i *Darka* (1977). Posebna vrijednost njegovih radova je u originalnoj kombinaciji boja i materijala, koja odražava njegovu povezanost s djetinjstvom i životom u ruralnom okruženju.

### Obrazovanje 
Nakon završetka srednje škole, 1954/55. godine, Kastrati je primljen na Akademiju crtanja u klasu profesora Vangela Koxhomana, od kojeg je naučio tehnike slikanja. Odatle započinje bogat period njegove kreativnosti koji traje do kraja života.

### Inspiracija i motivi 
Kastratijeva umjetnost uveliko je inspirisana njegovim rodnim krajem. Prikazuje kako teške životne okolnosti, poput siromaštva i ratova, tako i idilične prizore djetinjstva, život s porodicom, te nezaboravne boje i mirise sela. Poseban naglasak stavlja na figuru majke, koja predstavlja čuvaricu doma i simbol ljubavi, dobrote i nježnosti. Muškarci su obično prikazani ozbiljno, u skladu s tradicijom i radnim obavezama.

Njegov rad je bogat folklornim motivima, što ga trajno izdvaja među umjetnicima regije. Tehnika višebojne zemlje i glina dodatno naglašava jedinstvenost njegovih djela.

### Izložbe i priznanja 
Adem Kastrati je imao brojne samostalne izložbe u gradovima kao što su Skoplje, Ferizaj, Priština, Beograd, Tirana, Gnjilane, Pariz, Ženeva i Minhen. Također je učestvovao u grupnim izložbama u Ljubljani, Zagrebu, Dubrovniku, Nišu, Palermu, Tirani, Parizu i Arhisu (Danska).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Rođeni 1933.
Kategorija:Umrli 2000.
Kategorija:Kosovski slikari
Anaplazija

**Anaplazija** (grč.*ἀνά* (ana) - unazad *πλάσις* (plasis) =formacija) je stanje ćelija sa slabom ćelijskom diferencijacijom, gubitkom morfoloških karakteristika zrelih ćelija i njihove orijentacije u odnosu jedne na drugu i na endotelne ćelije. Termin se također odnosi na grupu morfoloških promjena u ćeliji (jedarni pleomorfizam, izmijenjeni jedarno-citoplazmatski odnos, prisustvo jedarcadi, visok indeks proliferacije koje ukazuju na moguću malignu transformaciju.

Takav gubitak strukturne diferencijacije posebno se vidi kod većine, ali ne kod svih, malignih neoplazmi. Ponekad, termin također uključuje povećanu sposobnost za umnožavanje. Nedostatak diferencijacije se smatra obilježjem agresivnih maligniteta (naprimjer, razlikuje leiomiosarkome od leiomioma). Termin "anaplazija" doslovno znači "formirati se unatrag". Implicira dediferencijaciju ili gubitak strukturne i funkcionalne diferencijacije normalnih ćelija. Međutim, sada je poznato da barem neki karcinomi nastaju iz matičnih ćelija u tkivima; kod ovih tumora, neuspjeh diferencijacije, a ne dediferencijacija specijaliziranih ćelija, objašnjava nediferencirane tumore.

Anaplazijske ćelije pokazuju izražen pleomorfizam (citologija) (varijabilnost). Jedra ćelije su karakteristično izuzetno hiperhromatična (tamno obojena) i velika. Odnos jedarnih ćelija i citoplazme može se približiti 1:1 umjesto normalnih 1:4 ili 1:6. Mogu se formirati gigantske ćelije koje su znatno veće od svojih susjeda i posjedovati ili jedno ogromno nukleus ili nekoliko jedara (sincicij). Anaplazijska jedra su varijabilne i bizarne veličine i oblika. Hromatin je grub i zgrudvan, a nukleoli mogu biti zapanjujuće veličine. Što je još važnije, mitoze su često brojne i izrazito atipske; mogu se vidjeti anarhična višestruka vretena koja se ponekad pojavljuju kao tripolarni ili kvadripolarni oblici. Također, anaplazijske ćelije obično ne uspijevaju razviti prepoznatljive obrasce orijentacije jedna prema drugoj (tj. gube normalnu polarnost). |Mogu rasti u slojevima, s potpunim gubitkom zajedničkih struktura, kao što je formacija žlijezda ili stratificirana skvamozna arhitektura. Anaplazija je najekstremniji poremećaj u rastu ćelija koji se susreće u spektru ćelijskih proliferacija.

## Također pogledajte
*Pleomorfizam
* Lista poremećaja biološkog razvoja

## Reference
Kategorija:Onkologija
Kategorija:Indukovane matične ćelije
Supena kašika

thumb|upright=1.2|Zapadnjačka kašika za supu
**Supena kašika** je vrsta kašike sa velikom ili zaobljenom posudom, koja se koristi za konzumiranje supe. Termin se može odnositi na britansku kašiku za supu ili na kinesku kašiku. Okrugle kašike za supu bile su izum viktorijanskog doba. Setovi pribora za jelo napravljeni prije otprilike 1900. godine nemaju okrugle kašike za supu; korištena je supena kašika (i još uvijek se koristi u nekim britanskim kućama gdje srebro datira iz perioda prije 1900. godine).

## Zapadnjački stil
Britanska supena kašika je dužine desertne kašike (tj. manja je od supene kašike), ali sa dubljom, kružnijom posudom za držanje tečnosti. Moderne kašike za supu su obično od nehrđajućeg čelika ili posrebrene, ali u prošlosti su drvene i kašike od roga bile češće. Ideja o uključivanju zasebne kašike za supu u postavku stola nastala je u osamnaestom stoljeću, kada su se oblici zdjela uveliko razlikovali, duboki ili plitki, ovalni, šiljasti, jajoliki ili okrugli. Oblici kašika postali su standardiziraniji u srebrenom posuđu devetnaestog stoljeća.

Zaobljeni oblik kašike za supu se uglavnom ne koristi u kontinentalnoj Evropi, gdje se tradicionalno koristi kašika ovalnog oblika.

## Kineski
thumb|Tipske kineske kašike za supu
Kineska kašika za supu, obično keramička i prepoznatljivog oblika, može varirati u veličini od normalne veličine kašike za supu do veličine gotovog tanjira.

## Reference
Kategorija:Pribor za pripremu hrane
Kategorija:Pribor za serviranje
Kategorija:Kašike
Kategorija:Supe
Telal viče / Prošetala Suljagina Fata

**Telal viče / Prošetala Suljagina Fata** jest šesta singl ploča doajena bosanskohercegovačke sevdalinke Himze Polovine. Objavila ju je 1963. u okviru muzičke serije "Pjesme iz Bosne" izdavačka kuća Jugoton.

A-stranu otvara sevdalinka "Telal viče", koju je Polovina preuzeo iz zbirke Hamida Dizdara "Ljubavne narodne pjesme iz Bosne i Hercegovine." 
            
Na B-strani je narodna pjesma iz Hercegovine, "Prošetala Suljagina Fata", a kao i u prethodnoj pjesmi, pjevanje Himze Polovine pratio je Narodni Sekstet AKUD "Slobodan Princip-Seljo".
Zanimljivost je da su pored Polovine, kasnije tokom svoje karijere Nedžad Salković i Nedeljko Bilkić veoma kvalitetno otpjevali ovu pjesmu i na taj način podvlačeći njenu važnost i popularnost kod bosanskohercegovačkog naroda. Obje pjesme na ovoj singl ploči pripadaju kategoriji antologijskih ostvarenja bosanskohercegovačke sevdalinke, koje su postale standardni dio repertoara ove vrste muzike. Ubrzo nakon njihovog objavljivanja naišle su na dobar prijem kod publike i kritičara s područja bivše Jugoslavije. I ovim muzičkim ostarenjem Himzo Polovina je uspješno predstavio mali dio muzičkog blaga Bosne i Hercegovine, istovremeno nastavljajući da sakuplja i izvodi stare sevdalinke.

## Muzički primjeri 
* "Telal viče"
* "Prošetala Suljagina Fata"

## Reference 
Kategorija:Singlovi iz 1963.
Kategorija:Singlovi Himze Polovine
Kategorija:Singlovi u izdanju Jugotona
Lesula

**Lesula** (***Cercopithecus lomamiensis***) je vrsta majmuna Starog svijeta koja pripada rodu *Cercopithecus*, a nalazi se u slivu rijeke Lomami u Kongu. Iako je bila poznata lokalnom stanovništvu, međunarodna naučna zajednica nije znala za ovu vrstu sve dok nije otkrivena 2007. godine, a potvrđena u publikaciji iz 2012. godine. Lesula je druga nova vrsta afričkog majmuna otkrivena nakon 1984. godine. Ovaj majmun se opisuje kao vrsta sa očima koje podsjećaju na ljudske i plavim zadnjim dijelom tijela „...i odrasli mužjaci imaju veliki, goli dio kože na stražnjici, testisima i perianalnom području“, rekao je John A. Hart, istraživač koji je opisao ovu vrstu. „Boja je jarko plava, zaista prilično spektakularna.“

Vrsta je uvrštena među Top 10 novih vrsta za 2013. godinu, otkrivenih 2012. godine, prema izboru Međunarodnog instituta za istraživanje vrsta na Državnom univerzitetu Arizone, od preko 140 nominovanih vrsta. Njene posebne karakteristike su oči nalik ljudskim, genitalno područje i glasni zov u zoru. Ovaj izbor je objavljen 22. maja 2013. godine.

## Distribucija 
Lesula živi u tropskim kišnim šumama Demokratske Republike Kongo, pri čemu je primjerak iz 2007. godine pronađen u zatvorenom prostoru u selu Opala. Od tog zapažanja, lesula je također viđena i u divljini. Njen areal kretanja nalazi se između rijeka Lomami i Tshuapa, u centralnom dijelu zemlje. Zaštita ove vrste može biti izazovna, jer vrste s tako malim arealom mogu u roku od nekoliko godina prijeći iz statusa ranjive u ozbiljno ugroženu. Rasprostranjenost lesule nalazi se unutar područja očuvanja Tshuapa–Lomami–Lualaba, a Nacionalni park Lomami je predložen kako bi se zaštitila ova i druge vrste u regiji

## Ponašanje 
Lesule istraživači uglavnom opisuju kao tihe i plašljive životinje. One obično žive u malim porodičnim grupama od oko pet članova ili manje. Njihovi dani sastoje se od opuštenih aktivnosti poput traženja voća i bilja, čišćenja krzna i odmora.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Ugrožene vrste
Kategorija:Fauna Afrike
Kategorija:Sisari
Škoda 8Tr

**Škoda 8Tr** je tip čehoslovačkog trolejbusa. Proizvodila ga je od sredine 1950-ih do ranih 1960-ih kompanija *Závody Vladimíra Iljiče Lenina* u Plzeňu, a kasnije od 1960. u Ostrovu nad Ohří.

## Konstrukcija 
Trolejbus 8Tr je konstrukcijski izveden iz prethodnog tipa 7Tr. Mehanički, bio je praktično identičan svom prethodniku, razlike su bile uglavnom u električnom dijelu vozila. Dakle, bio je to dvoosovinski trolejbus sa samonosećom karoserijom. Karoserija u cijelosti od metala bila je izvana od lima, a unutrašnjost je bila obložena šperpločom. Putnicima su služila dvoja (samo kod nekih vozila namijenjenih izvozu) ili troja četverokrilna preklopna vrata na desnoj strani karoserije. Za razliku od tipa 7Tr, trolejbusi 8Tr su u unutrašnjosti imali samo poprečno postavljena sjedišta.

Vozila 8Tr su pokretala jedan vučni motor (prve dvije proizvodne serije dobile su isti motor kao i tip 7Tr, od 3. serije u trolejbuse je ugrađen inovirani motor). Razlika u odnosu na vozila 7Tr sastojala se uglavnom u privremenom napuštanju poluautomatskog električnog upravljanja vučnim krugovima prilikom pokretanja i električnog kočenja.

Krajem 1950-ih, u radionicama varšavskog saobraćajnog preduzeća izgrađena su tri četveroosovinska zglobna trolejbusa s karoserijom 8Tr. Vozila su trebala riješiti problem velikog broja putnika. Međutim, zglobni 8Tr nisu bili baš okretni i daljnja proizvodnja je zaustavljena.

## Prototip 
Prototip trolejbusa 8Tr proizveden je 1956. godine. Nakon završetka, prvi put je izložen u Kairu (zbog toga je imao posebno ojačanu toplotnu izolaciju). Nakon toga, 1956. i 1957. godine, učestvovao je u uporednim testovima dvoosnih i troosnih trolejbusa u Pragu. Godine 1957. prebačen je u Mariánské Lázně, gdje je pušten u redovni saobraćaj (dobio je registarski broj 7). Tamo je saobraćao do 1975. godine, kada je prodat Plzeňu. Tamo je saobraćao pod registarskim brojem 99/II do 1978. godine. Zatim je deaktiviran i prodat Boru u Tachovi. U drugoj polovini 1980-ih premješten je u selo Racov, a 2000. godine je rashodovan.

## Nabave trolejbusa 
Ukupno 742 trolejbusa proizvedeno je u dvanaest proizvodnih serija između 1956. i 1961. godine.

## Reference 
## Literatura 
* HARÁK, Martin. České trolejbusy. 1. vyd. Praha: Grada Publishing, 2015. 50 s. .

Kategorija:Trolejbusi Škoda
Vozačka dozvola Bosne i Hercegovine

**Vozačka dozvola Bosne i Hercegovine** jest identifikacioni dokument, odnosno javna isprava kojom se dokazuje pravo vlasnika da upravlja određenim kategorijama ili vrstama vozila. Vozačka dozvola se izdaje u skladu sa odredbama Zakona o osnovama sigurnosti saobraćaja na putevima u Bosni i Hercegovini (“Službeni glasnik BiH”, broj. 6/06).

## O dokumentu 
Pravo podnošenja zahtjeva za izdavanje vozačke dozvole imaju svi državljani Bosne i Hercegovine koji ispunjavaju sljedeće uslove:
*  - priznata i omogućena zamjena B kategorije bez polaganja vozačkog ispita;
*  - uzajamno priznanje i omogućena zamjena A1, A i B kategorije bez polaganja vozačkog ispita. Trenutno su radi na proširenju na sve kategorije;
*  - BiH je inicirala zaključivanje bilateralnih sporazuma o uzajamnom priznavanju i zamjeni vozačkih dozvola, međutim bez odgovora.

### Priznavanje u Australiji i Okeaniji 
Vozačka dozvola Bosne i Hercegovine priznata je u sljedećim državama Australije i Okeanije:

* 

## Također pogledajte 
* Državljanstvo Bosne i Hercegovine
* Pasoš Bosne i Hercegovine
* Lična karta Bosne i Hercegovine

## Reference 
Kategorija:Politika Bosne i Hercegovine
Bosna i Hercegovina
Hernán Carazo

**Hernán Carazo** rođen 16. augusta 1955. u San Joséu, je nekadašnji kostarikanski biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Carazo je u biatlonskim takmičenjima nastupio samo jednom na olimpijskim igrama i to na ZOI 1984, ali nije osvojio ni jednu medalju. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji mu je bilo zadnje 61-o mjesto u utrci na 20&nbsp;km, kada je s 13 promašaja i 73:02.2&nbsp;min zaostatka, bio iza zapadnonjemačkog biatlonca Petera Angerera. U štafeti nije nastupio.

### Svjetsko prvenstvo 
Carazo nije nastupao na Svjetskim prvenstvima.

### Svjetski kup 
Carazo nije nastupao u Svjetskom kupu.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1984.

## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Rođeni 1955.
Kategorija:Biografije, San José (Kostarika)
Kategorija:Kostarikanski biatlonci
Kategorija:Kostarikanski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Holger Wick

** Holger Wick** rođen 12. septembra 1962. u Gothiu u Istočnoj Njemačkoj (danas Njemačka) je nekadašnji istočnonjemački biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Wick je samo jednom nastupio na olimpijskim igrama i to na ZOI 1984, ali nije osvajoo medalje. najbolji plasman u pojedinačnoj konkurenciji bilo mu je 29-o mjesto u utrci na 20 km s devet promašaja i zaostatkom od 9:26.4&nbsp;min u odnosu na pobjednika zapadnonjemačkog biatlonca Petera Angerera, koji je utrku završio s dva promašaja. Na istim igrama u štafeti, ostvario je najbolji plasman s Matthiasom Jacobom, Frank-Peterom Roetschom i Frankom Ullrichom, osvajanjem četvrtog mjesta sa zaostatkom od 1:13.0&nbsp;min iza sovjetske u sastavu:  Dmitrij Vasiljev, Jurij Kaškarov, Algimantas Šalna i Sergej Buligin.

### Svjetsko prvenstvo 
Wick nije nastupao na Svjetskim prvenstvima.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Wicka u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1981/82. u Egg am Etzelu 17. januara 1982. u utrci štafete s Frankom Lohseom, Remom Krugom i Ralfom Göthelom, kada su osvojili treće mjesto. U pojedinačnim disciplinama mu je najbolji rezultat treće mjesto 1983/84. u Pontresini 12. januara 1984. kada je osvojio treće mjesto. U štafeti je u istoj sezoni u Ruhpoldingu 22. januara 1984. pobijedio s Frank-Peter Roetsch, Matthiasom Jacobom i Frankom Ullrichom.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1985.

## Nagrade 
## Privatni život 
Ima dva sina, Roberta i Thomasa, s bivšom skijašicom-trkačicom Susann Kuhfittig, koja se također natjecala u natjecateljskim sportovima. Olimpijska i svjetska prvakinja u biatlonu Denise Herrmann-Wick je njegova snaha.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1962.
Kategorija:Biografije, Gotha
Kategorija:Istočnonjemački biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Istočnonjemački olimpijci u biatlonu
Ludwig Wilhelm Gilbert

**Ludwig Wilhelm Gilbert** bio je njemački (pruski) fizičar i hemičar.

## Biografija 
Roditelji su mu bili sudski advokat Johann Ludwig Dietrich Gilbert i Dorothea Sophia, rođ. Jäner. Imao je petero braće i sestara. Njegov djed po ocu porijeklom je iz hugenotske porodice i bio je upravnik pošte u Fehrbellinu te nasljedni gospodar Cantowa.

Studirao je u Halleu od 1786, uglavnom matematiku i geografiju, a doktorirao je 1794. Dobio je stipendiju i objavio *Priručnik za putnike kroz Njemačku*. Zatim je radio kao predavač matematike u Halleu. Godine 1795. postao je vanredni profesor i posmatrač na lokalnoj opservatoriji. Od 1798. također je držao predavanja iz fizike i postao pomoćni bibliotekar u Halleu. Godine 1801. postao je redovni profesor fizike i hemije, naslijedivši Friedricha Albrechta Carla Grena, nakon čije je smrti dovršio *Anale fizike*, koje je Gren počeo pisati. Godine 1805. izabran je za dopisnog člana Akademije nauka u Göttingenu. Tri godine kasnije Univerzitet u Greifswaldu dodijelio mu je doktorat iz medicine. Iste godine postao je dopisni član Bavarske akademije nauka. Godine 1811. Univerzitet u Leipzigu imenovao ga je profesorom fizike. Od 1812. bio je dopisni član Pruske akademije nauka. Godine 1809. primljen je kao dopisni član u Rusku akademiju nauka u Sankt Peterburgu, a 1816. u Kraljevsku nizozemsku akademiju nauka.

Primljen je u masonsku ložu "Zu den drei Degen" u Halleu 1797.

## Djela 
* *Priručnik za putnike kroz Njemačku: s razglednicom*
** Prvi dio sadrži prvo poglavlje i početak drugog, austrijske i pruske posjede u Njemačkoj: uz razglednicu Njemačke; "Schwickert", Leipzig, 1791. (digitalni primjerak u Njemačkoj digitalnoj biblioteci)
** Drugi dio: Falačka, Bavarska i Saksonski elektorat, "Schwickert", Leipzig, 1792. Digitalisat

## Reference 
## Literatura 
* Eugen Lommel, "Gilbert, Ludwig Wilhelm" u: *Allgemeine Deutsche Biographie* (ADB), tom 9, "Duncker & Humblot", Leipzig, 1879, str. 168.
* Hans Schimank, "Gilbert, Ludwig Wilhelm" u *Neue Deutsche Biographie* (NDB), tom 6, "Duncker & Humblot", Berlin, 1964, str. 391; ISBN 3-428-00187-7 (Digitalisat)

## Vanjski linkovi 
* Spisak Gilbertovih i radova o njemu u katalogu Nacionalne biblioteke Njemačke
* "Ludwig Wilhelm Gilbert", *Catalogus Professorum Halensis*
* Pregled kurseva Ludwiga Wilhelma Gilberta na Univerzitetu u Leipzigu (od zimskog semestra 1814. do zimskog semestra 1823)
* Martin Schneider, ["Ludwig Wilhelm Gilbert (1769–1824)"](https://saebi.isgv.de/biografie/Ludwig_Wilhelm_Gilbert_(1769-1824)) u: *Sächsische Biografie*, Institut za saksonsku historiju i folklor

Kategorija:Rođeni 1769.
Kategorija:Umrli 1824.
Kategorija:Biografije, Berlin
Kategorija:Njemački fizičari
Kategorija:Njemački hemičari
Beat Meier

**Beat Meier** rođen 7. marta 1959. u Churu bio je švicarski biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Meier je nastupio samo jednom na olimpijskim igrama i to na ZOI 1984. Najbolji rezultat u pojedinačnoj disciplini ostvario je u utrci na 20&nbsp;km, kada je osvojio 31-o mjesto sa sedam promašaja i zaostatkom od 9:31.7&nbsp;min u odnosu na zapadnonjemačkog biatlonca Petera Angerera, koji je utrku završio s dva promašaja. U štafeti nije nastupio.

### Svjetsko prvenstvo 
Beat Meier je nastupio četiri puta na Svjetskom prvenstvu. Najbolji mu je rezultat bio u utrci na SP 1985. u 20&nbsp;km s jednim promašajem i zaostatkom od 5:25.7&nbsp;min na sovjetskog biatlonca Jurij Kaškarov kada je osvojio 19-o mjesto. U ekipnim utrkama mu je najbolji reultat 12-o mjesto na SP 1982. u štafetnoj utrci s Rolandom Burnom, Fredyjem Wengerom i Ursom Brechbühlom.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Meiera u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1981/82. u Egg am Etzelu 14. januara 1982. u utrci na 20&nbsp;km kada je sa 6 promašaja i zaostatkom od 6:06.5&nbsp;min bio sporiji od Sveina Engena, osvojivši 34-o mjesto. Najbolji rezultat u pojedinačnim utrkama mu je 14-o mjesto u sezoni 1984/84. u Oberhofu u utrci na 20&nbsp;km. kada je osvojio 14-o mjesto, a u ekipnim utrkama nije nastupao.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1985.

## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1959.
Kategorija:Umrli 2016.
Kategorija:Švicarski biatlonci
Kategorija:Švicarski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Andrew Paul (biatlonac)

**Andrew Paul** rođen 15. augusta 1961. u Alexandri, Australija,  je nekadašnji australski biatlonac. Prvi je australski biatlonac koji je nastupio na Zimskim olimpijskim igrama.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Paul je dva puta nastupio na Zimskim olimpijskim igrama: ZOI 1984. i ZOI 1988, ali nije osvajao medalje. Najbolji rezultati u pojedinačnoj konkurenciji bilo mu je 47-o mjesto na ZOI 1984. u utrci na 20&nbsp;km kada je s pet promašaja i zaostatkom od 14:46.0&nbsp;min bio sporiji od pobjednika Nijemca Petera Angerera. U štafetnim utrkama nije nastupao.

### Svjetska prvenstva 
Paul je nastupio na deset Svjetskih prvenstava od SP 1978. do SP 1991, ali nije osvojio ni jednu medalju. Najbolji rezultati bilo mu je 54-o mjesto na SP 1983. u utrci na 10&nbsp;km, kada je s jednim promašajem i zaostatkom od 5:46.2&nbsp;min bio sporiji od pobjednika Eirika Kvalfossa. U ekipnim utrkama mu je najbolji rezultat 18-o mjesto na SP 1986. u štafeti s Peterom Tonkinom, Deanom Wildom i Evanom Butlerom.

### Svjetski kup 
Prvi nastup u takmičenjima Svjetskog kupa u biatlonu, Paul je imao u sezoni SK 1983/84, 6. januara 1984. u švedskom Falunu u utrci na 20&nbsp;km, kada je osvojio 50-o mjesto. Najbolji rezultat bilo mu je 41-o mjesto 24. januara 1985. u Antholzu u sezoni 1984/85. u utrci na 20&nbsp;km, kada je s četiri promašaja i zaostatkom od 19:34.6&nbsp;min bio sporiji od pobjednika Frank-Petera Roetscha. U ekipnim utrkama mu je najbolji rezultat 12-o mjesto u sezoni 1989/90., 4. februara 1990. u Walchseeu. kada je s Lindsayom Bridgfordom, Roderickom Williamsom i Mathewom Alexanderom osvojio predzadnje 12-o mjesto u utrci štafete.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1991.

## Privatni život 
Oženjen je za nekadašnju australijsku biatlonku Sandru Paintin-Paul.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

Kategorija:Australski biatlonci
Kategorija:Australski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Rođeni 1961.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Biografije, Alexandra (Australija)
Kategorija:Živi ljudi
Pinkove zvezde

***Pinkove zvezde*** je srpsko muzičko reality takmičenje koje je stvorio Željko Mitrović. Organizaciju takmičenja sprovodi City Records.

Stručni žiri *Pinkovih zvezda* čine Desingerica, Dragan Stojković Bosanac, Zorica Brunclik, Viki Miljković i Jelena Karleuša.

U Bosni i Hercegovini takmičenje emituje Pink BH.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanična stranica

Kategorija:Srbijanske TV-serije iz 2010-ih
Kategorija:Srbijanske TV-serije iz 2020-ih
Kategorija:Muzička takmičenja
Jan Matouš

**Jan Matouš** rođen 30. maja 1961. u Vrchlabí, Čehoslovačka (danas Češka) nekadašnji je čehoslovački biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Matouš je nastupio dva puta na olimpijskim igrama: na ZOI 1984. i ZOI 1988. U pojedinačnim utrkama najbolji mu je rezultat bilo deveto mjesto na ZOI 1984. u utrci na 10&nbsp;km, kada je s tri promašaja i zaostatkom od 1:16.7&nbsp;min bio sporiji od pobjednika norveškog biatlonca Eirika Kvalfossa. U ekipnim utrkama je na ZOI 1984. u štafeti s Jaromírom Šimůnekom, Peterom Zelinkom i Zdeněkom Hákom osvojio šesto mjesto iza sovjetske štafete u sastavu: Dmitrij Vasiljev, Jurij Kaškarov, Algimantas Šalna i Sergej Buligin, što mu je i najbolji rezultat.

### Svjetsko prvenstvo 
Jan Matouš je od SP 1983. do SP 1991. nastupio sedam puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je jednu srebrnu i jednu bronzanu medalju. Bronzanu medalju je osvojio na SP 1987. u utrci na 20&nbsp;km bez promašaja i zaostatkom od 1:14.9&nbsp;min u odnosu na istočnonjemačkog biatlonca Frank-Petera Roetscha; a srebrnu na SP 1990. u ekipnoj utrci s Tomášom Kosom, Ivanom Masaříkom i Jiříjem Holubecom.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Matouša u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1982/83. u Ruhpoldingu 27. januara 1983. u utrci na 20&nbsp;km, kada je osvojio peto mjesto iza pobjednika zapadnonjemačkog biatlonca Petera Angerera. Najbolji rezultat ostvario je s dvije pobjede u Borovcu u sezoni 1986/87. i sezoni 1988/89; a u ekipnim disciplinama je u štafeti 31. januara 1988. u sezoni 1987/88. u Ruhpoldingu s Jaromírom Šimůnekom, Františekom Chládekom i Jiříjem Holubecom osvojio drugo mjesto; kao i ekipnoj utrci u Les Saisiesu 18. decembra 1988. u sezoni 1988/89. s Tomášom Kosom, Martinom Ryplijem i Jaroslavom Pincom.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1992.

## Nagrade 
## Privatni život 
## Reference 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1961.
Kategorija:Biografije, Vrchlabí
Kategorija:Čehoslovački biatlonci
Kategorija:Čehoslovački olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Malaksalost nakon napora

**Postnaporna malaksalost** (**PEM**), ponekad se naziva **pogoršanje simptoma nakon napora** (**PESE**) ili **postnaporna neuroimunska iscrpljenost (PENE)**, je pogoršanje simptoma koje se javlja nakon minimalnog napora. To je karakteristični simptom mijalgičnog encefalomijelitisa/sindroma hroničnog umora (ME/CFS) i čest je kod dugotrajnog COVID-a i fibromialgije. PEM je često dovoljno ozbiljan da izazove invalidnost, a izazivaju ga obične aktivnosti koje zdrave osobe tolerišu. Obično počinje 12-48 sati nakon aktivnosti koja ga izaziva i traje danima, ali to je vrlo varijabilno i može trajati mnogo duže. Liječenje PEM-a zasniva se na simptomima, a pacijentima se preporučuje da prilagode tempo svojih aktivnosti kako bi izbjegli pokretanje PEM-a.

## Historija i terminologija 
Jedna od prvih definicija ME/CFS-a, Holmesovi kriteriji objavljeni 1988. godine, ne koristi termin *malakost nakon napora* već opisuje produženi umor nakon vježbanja kao simptom. Termin je kasnije korišten u pregledu iz 1991. godine koji je sumirao simptome ME/CFS-a. Nakon toga, Kanadski kriteriji konsenzusa iz 2003. i Međunarodni kriteriji konsenzusa iz 2011.

## Opis 
340px|thumb|left|Početak PEM-a je obično unutar dva dana. Vrhunac PEM-a se javlja unutar sedam, dok oporavak može potrajati mjesecima. Tipski vremenski okviri malaksalosti nakon napora nakon normalnih dnevnih aktivnosti, 2020 
right|thumb|340px|Linijski grafikon nivoa simptoma nekoliko osoba, koji pokazuje odgođeno povećanje nakon aktivnosti: Teški simptomi izazvani dvodnevnim CPET-om kod osoba sa ME/CFS, 2023

### Simptomi
Umor je često istaknut u simptomima PEM-a, ali je "više od umora nakon stresora". 
PEM uključuje pogoršanje simptoma ili pojavu novih, koji su često dovoljno ozbiljni da utiču na funkcionisanje osobe.

### Okidači
PEM se aktivira "minimalnim"

### Varijabilnost
Nivo aktivnosti koji pokreće PEM, kao i simptomi, variraju od osobe do osobe i unutar pojedinaca tokom vremena.
Međutim, njegovo prisustvo može biti teško procijeniti jer pacijenti i ljekari možda nisu upoznati s njim. Ipak, potrebna su daljnja istraživanja o razvoju dijagnostičkog testa.

## Epidemiologija 
PEM se smatra kardinalnim simptomom ME/CFS-a prema modernim dijagnostičkim kriterijima: Međunarodni konsenzusni kriteriji, i NICE-ova definicija ME/CFS S druge strane, stariji Oxfordski kriteriji ne spominju PEM, i Fukuda kriteriji smatraju ga opcionim. Ovisno o korištenoj definiciji ME/CFS-a, PEM je prisutan kod 60 do 100% pacijenata sa ME/CFS-om.

Fizioterapija za osobe s dugim COVID-om mora se modificirati kako bi se izbjeglo pokretanje PEM-a kod osjetljivih pacijenata.

## Reference
Kategorija:Mijalgični encefalomijelitis/sindrom hroničnog umora
Kategorija:Simptomi
Kategorija:Dugi COVID
Broj čestica

U termodinamici, **broj čestica** (simbol ) termodinamičkog sistema je broj konstitutivnih čestica u tom sistemu. Broj čestica je fundamentalno termodinamičko svojstvo koje je konjugirano sa hemijskim potencijalom. Za razliku od većine fizičkih veličina, broj čestica je bezdimenzionalna veličina, tačnije prebrojiva veličina. To je ekstenzivno svojstvo, jer je direktno proporcionalno veličini sistema koji se razmatra i stoga ima značaj samo za zatvorene sisteme.

**Konstitutivna čestica** je ona koja se ne može razbiti na manje dijelove na skali energije  uključene u proces (gdje je  Boltzmannova konstanta, a  je temperatura). Naprimjer, u termodinamičkom sistemu koji se sastoji od klipa koji sadrži vodenu paru, broj čestica je broj molekula vode u sistemu. Značenje sastavnih čestica, a time i broja čestica, stoga zavisi od temperature.

## Određivanje broja čestica
Koncept broja čestica ima glavnu ulogu u teorijskim razmatranjima. U situacijama kada treba odrediti stvarni broj čestica datog termodinamičkog sistema, uglavnom u hemiji, nije praktično moguće direktno ga izmjeriti brojanjem čestica. Ako je materijal homogen i ima poznatu *količinu supstance* n, izraženu u *molovima*, broj čestica *N* može se pronaći relacijom: N = nN_A,
gdje *NA* ie Avogadrova lonstanta. U kvantnoj teoriji polja, operator broja čestica (vidi Fockovo stanje) je konjugiran s fazom *klasičnog* vala (vidi koherentno stanje).

## U kvalitetu zraka
Jedna mjera zagađenja zraka koja se koristi u standardima kvaliteta zraka je atmosferska koncentracija čestica. Ova mjera se obično izražava u μg/m3 (mikrograma po kubnom metru). U trenutnim normama emisije EU za automobile, kombije i kamione i u nadolazećoj normi emisije EU za necestovne mobilne mašine, definirana su mjerenja i ograničenja broja čestica, obično nazvana *PN*, s jedinicama [#/km] ili [#/kWh]. U ovom slučaju, PN izražava količinu čestica po jedinici udaljenosti (ili rada).

## Reference
## Vanjeki linkovi
Kategorija:Termodinamika
Kategorija:Bezdimenzionalni brojevi termodinamike
Kategorija:Prebrojive veličine
Kategorija:Funkcije stanja
Palestinci

desno|mini|250x250piksel| Palestinska porodica iz Ramallaha fotografisana 1905.

**Palestinci** ( arapski : الفلستينيون‎, *el-filastinijun*), ponekad nazivani i *palestinskim Arapima* (arapski : العرب الفلستينيون‎, *3l-`Arab el-filastinijun*), naziv je koji je danas uobičajen za autohtono stanovništvo čiji su korijeni u Palestini i koji govore arapskim jezikom .

*Palestinci* su termin koji često ima više značenja, ponekad potpuno kontradiktorna. Historijski gledano, to je bio naziv (do 20. stoljeća) za sve stanovnike i osobe porijeklom iz Palestine, koja danas uključuje Izrael, palestinske teritorije i Jordan. Od 20. stoljeća, kada je započela sve veća imigracija Jevreja u Palestinu (a kasnije i stvaranje države Izrael), naziv *Palestinci* počeo se koristiti isključivo za nejevrejsko, odnosno arapsko stanovništvo Palestine .

Ukupan broj *Palestinaca* danas se procjenjuje na 10 do 11 miliona ljudi, od kojih polovina nema državljanstvo i živi kao izbjeglice u raznim zemljama.

Prva široko rasprostranjena upotreba naziva Palestinci kao endonim za lokalno arapsko stanovništvo Palestine dogodila se na Sirijsko-palestinskom kongresu  21 Septembra 1921.

Palestinci su pretežno muslimani (suniti), ali postoji kršćanska manjina i neke manje vjerske grupe. Gotovo polovina Palestinaca živi unutar Države Izrael, na Zapadnoj obali, u Pojasu Gaze i Istočnom Jerusalemu. Druga polovina, većinom izbjeglice, živi širom svijeta, uglavnom u arapskim zemljama.

Nakon arapsko-izraelskih sporazuma iz Osla, uspostavljen je oblik prelazne vlasti - Palestinska nacionalna uprava, koja danas upravlja područjima Zapadne obale i Pojasa Gaze.

## Reference 
Kategorija:Semitski narodi
Kategorija:Arapi
Kategorija:Palestinci
Cecilio Fernández

**	 Cecilio Fernández Grado**, rođen 27. jula 1959. u Mijasu, nekadašnji je španski biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Cecilio Garcia je nastupio samo jednom olimpijskim igarama i to na ZOI 1984. Najbolji rezultat ostvario je u utrci sprinta, kada je osvojio 55-o mjesto s dva promašaja i zaostatkom od 8:33.7&nbsp;min bio sporiji od pobjednika norveškog biatlonca Eirika Kvalfossa. U štafetnim utrkama nije nastupio.

### Svjetska prvenstva 
Nastupio je na tri Svjetska prvenstva od SP 1981. do SP 1983, ali nije osvojio ni jednu medalju. Najbolji rezultat mu je 61-o mjesto na SP 1982. u utrci na 20&nbsp;km, kada je s osam promašaja i 26:08.4&nbsp;min zaostataka bio iza pobjednika Franka Ullricha; a u ekipnim utrkama 15-o mjesto na SP 1982. u štafeti s Joséom Vega, Franciscom Garcíjom i Manuelom Garcíjom.

### Svjetski kup 
U prvom nastupu u sezoni SK 1981/82. u Svjetskom kupu, Garcia je 14. januara 1982. u švicarskom Egg am Etzelu, u utrci na 20&nbsp;km osvojio je predzadnje 79-o mjesto, s 11 promašaja i zaostatkom od 22:46.1&nbsp;min iza pobjednika Sveina Engena, što mu je i jedini rezultat. U ekipnim utrkama nije nastupao.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1984.

## Nagrade 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Španski biatlonci
Kategorija:Rođeni 1959.
Kategorija:Biografije, Mijas
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Španski olimpijci u biatlonu
Ergela Đakovo

**Ergela Đakovo** je državna konjogojska farma smještena u gradu Đakovu, Osječko-baranjska županija, Hrvatska, koja vuče porijeklo od 1506. Ukupno obuhvata oko 320 hektara površine, a bavi se gajenjem konja lipicanske rase.

## Historija
Gajenje konja u Đakovu prvi put se pominje već 1239. kada je Koloman, mlađi brat hrvatsko-ugarskog kralja Bele IV. (III.) i krunisani kralj Galicije te herceg *"čitave Slavonije"*, poklonio zemlju na tom području bosansko-srijemskim biskupima, što je kasnije, 1244, potvrdio i Bela IV. Biskupi su kontinuisano gajili konje, što potvrđuje dokument iz 1374. koji je izdan prilikom vjenčavanja bosanskog bana (kasnijeg kralja) Tvrtka Kotromanića sa bugarskom princezom Dorotejom koje je održano u Đakovu ili njegovoj okolini.

Za godinu osnivanja uzima se 1506, kada je prvi put pomenuto ime „ergela“. Tada je biskup Mijo Mesarić imao 90 arapskih konja, a već 1524. njihov broj je uvećan na 130. Većina tih konja izginula je zajedno sa biskupom Jurjem Palinom u bitki na Mohačkom polju 1526. Ubrzo nakon toga Osmanlije su uspjele da zauzmu ergelu i cijelo područje Đakova.

Za vrijeme velikog turskog rata ergela je oslobođena 1687. te obnovljena dvadesetak godina kasnije. Biskup Juraj Patačić je 1706. kupio nove pastuhe i kobile arapske rase, sa namjerom da se gaje konji za vojne potrebe u pograničnom području. Već 1719. u Đakovu je bilo 375 konja, jer je te godine biskup Petar Bakić kupio novih 30 arapskih grla.

Početkom 19. vijeka počelo je u ergeli uvođenje lipicanera. Zbog Napoleonovih ratovanja u Italiji, konji iz slovenskog pograničnog mjesta Lipica prebačeni su 1806. na bezbjednije mjesto u Đakovo. Polovinom 19. vijeka, kada je Josip Juraj Strossmayer postao đakovački biskup, konji lipicanske rase su prevladavali u Đakovu, a zatim postali jedina rasa koja se gajila u ergeli.

Godine 1900. broj konja je iznosio 288, a 1912. biskup Ivan Krapac je dao da se izgradi pomoćna ergela u Ivandvoru, nekoliko kilometara udaljenom od grada. Nakon Drugog svjetskog rata ergela je postala dio „Poljoprivredno-industrijskog kombinata (PIK) Đakovo“ i bila u njegovom sastavu dugi niz godina. Osamostaljivanjem Republike Hrvatske 1991. ona se izdvojila iz PIK-a i formirala kao državna ergela, a 2010. administrativno je spojena sa ergelom Lipik, gdje se isto nalaze lipicaneri.

## Osnovni pastusi i kobile
U ergeli Đakovo postoji sedam muških lipicanskih konjogojskih linija: Pluto (osnovana 1765.), Conversano (1767.), Neapolitano (1770.), Maestoso (1773.), Favory (1779.), Siglavy (1810.) i Tulipan (1860).

Linije kobila u ergeli su: Allegra, Batosta, Gaetana, Krabbe, Mara, Mima, Montenegra, Munja, Santa, Slavonia, Toplica, Trofetta i Zenta.

## Slike 
## Također pogledajte 
* Ergela međimurskog konja, Žabnik
* Ergela Lipik
* Stočarstvo

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Ergela Đakovo obilježila 513. godišnjicu osnutka i 213 godina uzgoja lipicanaca
* Upravno vijeće i direktor ergele
* Organizaciona struktura

Kategorija:Građevine i strukture u Hrvatskoj
Kategorija:Turističke atrakcije u Hrvatskoj
Kategorija:Ðakovo
Samir Avdić

**Samir Avdić** (Sarajevo, 21. mart 1967) jest bosanskohercegovački političar i bivši profesionalni košarkaš koji trenutno obavlja funkciju 41. gradonačelnika Sarajeva od 16. jula 2025. Prethodno je obavljao funkciju zamjenika gradonačelnika Sarajeva od 2023. do 2024. i funkciju ministra kulture i sporta Kantona Sarajevo od 2021. do 2023.

Tokom svoje profesionalne košarkaške karijere, Avdić je igrao kao krilni bek, predstavljajući i SFR Jugoslaviju, a kasnije i reprezentaciju Bosne i Hercegovine, koju je također predvodio kao kapiten. Jedan je od najboljih strijelaca bosanskohercegovačke reprezentacije svih vremena.

## Biografija 
### Rani život i obrazovanje 
Rođen je 21. marta 1967 u Sarajevu, SR Bosna i Hercegovina,SFR Jugoslavija. Ima diplomu prvog i drugog stepena iz sportskog menadžmenta sa Univerziteta u Sarajevu.

### Košarkaška karijera 
Prošao je kroz omladinski sistem bivšeg evropskog prvaka KK Bosne, gdje je počeo profesionalnu karijeru. Kasnije je igrao u Španiji za Unicaju i u Turskoj za Tofaş i Tuborg Izmir.

Predstavljao je Jugoslaviju na omladinskim nivoima, osvojivši balkanska, evropska i svjetska prvenstva, uključujući i FIBA ​​Svjetsko prvenstvo U-19 1987. Nakon nezavisnosti Bosne i Hercegovine postao je kapiten košarkaške reprezentacije te zemlje. Nakon penzionisanja obavljao je funkciju sportskog direktora bosanskohercegovačke reprezentacije. Pridružio se stranci Narod i pravda (NiP) 2018, a obavljao je funkciju ministra kulture i sporta Kantona Sarajevo od 5. januara 2021. do 24. marta 2023. Imenovan je za zamjenika gradonačelnika Sarajeva 26. jula 2023, a na toj funkciji bio je do 18. novembra 2024.

U novembru 2024. Socijaldemokratska partija nominirala je Predraga Puharića za gradonačelnika Sarajeva, nakon što je njegova prethodnica Benjamina Karić izabrana za načelnicu općine Novo Sarajevo mjesec dana ranije na lokalnim izborima 2024. Gradsko vijeće Grada Sarajeva imenovalo ga je za gradonačelnika 29. novembra do formiranja novog saziva Gradskog vijeća i imenovanja novog gradonačelnika. Nakon dugih koalicijskih pregovora NiP je nominirao Avdića, koga je Gradsko vijeće na kraju izabralo za gradonačelnika 16. jula 2025. Po imenovanju Avdić je izjavio da "mandat ne doživljava kao političku funkciju već kao poziv da služi građanima Sarajeva."

### Privatni život 
Oženjen je i ima dva sina. Osim maternjeg bosanskog jezika, govori i engleski, španski i turski jezik.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* FIBA-profil

Kategorija:Rođeni 1967.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Bosanskohercegovački košarkaši
Kategorija:Jugoslavenski košarkaši
Kategorija:Sportisti iz Sarajeva
Kategorija:Krilni bekovi
Kategorija:Košarkaši KK Bosne
Kategorija:Bosanskohercegovački političari
Kategorija:Političari iz Sarajeva
Kategorija:Političari Stranke demokratske akcije
Kategorija:Političari Naroda i pravde
Kategorija:Bivši studenti Univerziteta u Sarajevu
Kategorija:Bosanskohercegovački košarkaši u Španiji
Kategorija:Bosanskohercegovački košarkaši u Turskoj
Kategorija:Bosanskohercegovački sportisti 20. vijeka
Škoda 7Tr

**Škoda 7Tr** je tip čehoslovačkog trolejbusa proizvedenog u prvoj polovini 1950-ih u kompaniji Škoda u Plzeňu (od 1952. do 1959. godine, *Závody Vladimíra Iljiče Lenina*).

## Konstrukcija 
Trolejbus 7Tr je sličan svom prethodniku – tipu 6Tr – od kojeg se razlikovao samo po manjim promjenama na karoseriji i električnoj opremi. Bio je to dvoosovinski trolejbus sa samonosećom karoserijom. Karoserija je bila potpuno metalna, okvir je bio zavaren od specijalnih presovanih čeličnih profila. Trolejbus je izvana bio od lima, a iznutra su zidovi bili obloženi šperpločom. Putnici su mogli ulaziti i izlaziti preko troja četverokrilna preklopna vrata (upravljana elektropneumatski) na desnoj strani karoserije. Trolejbusi druge proizvodne serije (označeni kao 7Tr2) imali su uzdužni raspored sjedišta u unutrašnjosti, dok su u ostalim serijama sjedišta već bila raspoređena poprečno.

Trolejbus je pokretao jedan vučni motor. Zanimljivo je da Škoda u početku nije imala kapacitete za proizvodnju električnih dijelova za vozila (uključujući vučne motore), pa su neki od trolejbusa druge proizvodne serije bili opremljeni električnom opremom iz ČKD Praha.

Većina vozila 7Tr koja su bila u upotrebi nakon 1968. godine prošla je kroz rekonstrukciju električne opreme, koja je nakon ove modifikacije bila gotovo identična trolejbusima 8Tr. Vozila modifikovana na ovaj način označena su kao 8Tr12.

## Prototip 
Prototip trolejbusa Škoda 7Tr proizveden je 1950. godine. Iste godine isporučen je u Děčín, gdje je dobio broj 5. Bio je u upotrebi do 1964. godine, kada je povučen iz upotrebe, a kasnije vjerovatno i odbačen.

## Nabave trolejbusa 
Ukupno 173 trolejbusa je proizvedeno u šest proizvodnih serija između 1950. i 1955. godine.

## Literatura 
* HARÁK, Martin. České trolejbusy. 1. vyd. Praha: Grada Publishing, 2015. 48 s. .

Kategorija:Trolejbusi Škoda