Lijevi transept donje bazilike u Assisiju

**Lijevi transept donje bazilike svetog Franje Asiškog u Assisiju** predstavlja važan ciklus fresaka s pričama o Isusovim mukama Pietra Lorenzettija urađenih u periodu između 1310-1319. Ovaj obimni fresko ciklus jedno je od najznačajnijih djela predstavnika sijenske škole izvan sáme Siene u kojem je umjetnik eksperimentisanjem sa trodimenzionalnim i prostornim rasporedima nagovijestio ranu renesansu u italijanskom slikarstvu.

## Historija 
Giorgio Vasari je freske lijevog transepta pogrešno pripisao Giottu, Pucciju Capanni i Pietru Cavalliniju, što je bilo opšteprihvaćeno mišljene u naredna tri vijeka, sve dok umjetnički kritičar Giovanni Battista Cavalcaselle 1865. nije spomenuo ime Pietra Lorenzettija, što je potom potvrđeno svim kasnijim kritikama.

Postojale su različite hipoteze u vezi sa datumom izrade fresaka, ali na kraju se čini da 1319. označava datum do kojeg je ciklus morao biti okončan, prije prevrata koji je doveo do protjerivanja Gvelfa iz Assisija i uspostavljanja nasilne vladavine Gibelina na čelu s Mucciom di ser Francescom da Bolognom. Upravo to je bio razlog za obustavljanje papinih narudžbi za izradu freski za Baziliku svetog Franje Asiškog.
Dubinskim proučavanjem žbuke potvrđeno je kako je lijevi transept oslikan freskama ubrzo nakon desnog transepta, čije freske potječu iz 1311.

## Freske 
thumb|300px|desno|Ciklus fresaka u lijevom transeptu Bazilike svetog Franje Asiškog 
Ciklus fresaka o Isusovom životu (Pasije) u lijevom transeptu donje crkve u Bazilici svetog Franje  Asiškog predstavljaju vrhunac u Lorenzettijevoj slikarskoj karijeri i vjerovatno je najambicioznije njegovo djelo. Sastoji se od 17 dobro očuvanih fresaka koje predstavljaju vrhunac njegove rane karijere i pokazuju utjecaj Giottove monumentalnosti, impuls Nicole Pisana, ekspresionizam iz 13. vijeka kao i učenja Duccia. Uslovi za izvođenje fresaka sigurno su bili teški zbog vrlo malo dostupnog prirodnog svjetla u donjoj crkvi ove bazilike. Noviji tehnički i stilski dokazi koje je predstavio profesor Maginnis Hayden s kanadskog McMaster Univerziteta predstavljaju snažne argumente u prilog tome da je Lorenzettijev ciklus Pasija završen u jednoj kampanji između 1316. ili 1317-19.
Međutim, jedno od najranijih djela za masivni projekat fresko dekoracija u ovoj bazilici nalazi se u kapeli posvećenoj svetom Jovanu Krstitelju, koji nikada nisu završeni. Pietro Lorenzetti (ili njegova radionica) izveli su fresko triptih "Madona s Djetetom sa svetima Jovanom Krstiteljem i Franjom (pogledati galeriju).

thumb|300px|lijevo|"Ulazak u Jerusalim"
Lorenzettijev ciklus fresaka počinje sa scenom **"Ulazak u Jerusalim"**, koja se nalazi na bačvastom dijelu svoda bazilike. Prilikom predstavljanja Isusa, umjetnik je koristio tradicionalnu ikonografiju, ali je obnavljajući vrlo učinkovitim izumima. Isus u raskošnom plavom ogrtaču obrubljenom zlatom jaše na magarcu napredujući s lijeva na desno, praćen apostolima. Istovremeno, on blagosilja ljude Jerusalima koji ga susreću na izlasku iz grada na suprotnoj strani bacajući lovorove grančice i postavljajući platno ispred njegovih nogu dok prolazi. Dvije grupe figura uklapaju se duž rubova slike, stvarajući široko razdvojeni tupi ugao, koji ima svoj vrh u liku Isusa, u prvom planu blizu posmatrača. 
U ovom uglu figura uklinjena je druga, sa paralelnim stranama, koju čine zidine Jerusalima, gradska vrata i monumentalne građevine koje s svojim izgledom daju osjećaj perspektive, ali bez povezanosti ni sa jednom tačkom nestajanja. Kompozicioni efekat ostvaren je ekstremno proširenom prostornom trodimenzionalnošću. Cijela scena je puna sitnih i dragocjenih detalja kao naprimjer, oblici i ukrasi građevina (rotunda s letećim kontraforima, palača s medaljonima, držači baklji, viseći heraldički štitovi, balkon sa stupom na koji se prostire ručnik i unutrašnje drvene ljestve, gradska vrata s ukrasnim umetcima urađenim u maniru rimskih dekorativnih mozaičara Cosmatija, svodom sa ukrštenim zvijezdama i lažnim mozaikom s dvije jednobojne figure na zlatnoj pozadini), gdje se na oslikavanju često prikazuju tanki odsjaji neba ili poze s vijugavom i elegantnom odjećom grupe građana s desne strane, koja u pojedinim detaljima anticipira djela Ambroggia Lorenzettija koji je odavde crpio inspiraciju za svoje djelo "Alegorija dobre i loše vladavine". Ovdje je jasno vidljiv Giottov utjecaj kroz tok linija, koje su na lijevoj strani trezvenije kao i figure apostola modelirane kroz volumene draperija dajući fini chiaroscuro u intenzivnijim nijansama. Ova polovina djela je suštinski gotička. Apostoli su uhvaćeni u svojoj individualnosti uz bogatstvo boja u cijeloj sceni. Ovaj sklad nježnih boja i niza smeđih koje, uz plavo nebo u ultramarin plavoj boji, posebno ističu zlatne detalje, što svjedoči o raskoši postignutoj dekoracijom bazilike iz tog perioda.

thumb|300px|lijevo|"Pranje stopala"
U narednoj fresci prikazana je scena **"Pranja stopala"** gdje slikar vješto koristi poteškoću koju predstavlja prisustvo luka vrata na trgu (predviđenom za pranje nogu) umjetnik je razriješio oslikavanjem terase s desne strane na koju se ležerno naslanjaju neki apostoli, razgovarajući dok čekaju svoj red. Na taj način stvorio je scenu podijeljenu na dva nivoa.
Stvarna scena pranja stopala odvija se na lijevoj strani, gdje Isus kleči ispred svetog Petra, koji drži jednu ruku na glavi kako bi zamolio Isusa da mu opere glavu kao i stopala, dok drugom drži bosu nogu. Dijagonala prelazi preko ruke apostola i prolazi preko Isusove glave, do ramena apostola koji sjedi iza.

thumb|300px|desno|"Hvatanje Isusa"
U sceni **"Hvatanja Isusa"** događaji se brzo razvijaju i kompozicija dobija grčevitiji ritam. Izvan grada Jerusalima, na koji aludira dio gradskih zidain s malom kulom na lijevoj strani, Isus se sprema da bude uhvaćen po Kajfinom naređenju. Brojne figure koje se često mogu prepoznati samo po dijelu glave, po odjeći ili drugim predmetima koji se pojavljuju iznad, izmjenjuju se na sceni kružnim pokretima, koji ulaze iza stijena s lijeve i izlaze iza onih s desne strane. Kretanje masa i prisustvo kamenite pozadine u pozadini podsjećaju na sakralne pozorišne predstave. Vojnici koji još nisu uhvatili Isusa, nose oklope s metalnim umetcima i čine kompaktnu pozadinu grupi oko Hrista, gdje se ritam usporava. Juda je umotan u veoma veliki crveni ogrtač, prilazi da poljubi Isusa koji se povlači, a ipak blagosilja gest koji ga vezuje za njegovu tragičnu i neizbježnu sudbinu, dok sa desne strane sveti Petar odsijeca uho vojniku Malhu. Isusova glava se tako nalazi na vrhu hipotetičkog trougla koji je formiran zakrivljenjem dvije figure obučene u crveno/ružičasto s obje strane. Proširujući ovaj trougao na lijevoj strani, nastavlja se u Malhusvoj glavi, te u profilu stijene iza koje se apostoli u strahu udaljavaju.
Dramatičnost scene je naglašena suspenzijom trenutka prije zarobljavanja, s vojnicima koji se naziru. U ovoj sceni nije predstavljen tradicionalni Judin poljubac, već napuštanje apostola koji bježe kao neorganizirano stado, preklapajući se jedni s drugima skrivajući lica iza kamenite pozadine.

Lorenzetti je bio jedan od prvih umjetnika koji je skrenuo pažnju gledatelja na prolazak vremena. Za razliku od prethodne scene ("Posljednja večera"), mjesec je u stvari na zalasku sunca, iza kamenog vrha, dok je u prethodnoj sceni mjesec rastao ulijevo. Nebo prekriva i pljusak zvijezda padalica.
thumb|200px|lijevo|"Obješeni Juda"
**"Obješeni Juda"** je vrlo rijetka scena, a zapravo je pojašnjena natpisom "Iscariotas", jedinstvenim u ciklusu. Samo se u evanđelju po Mateju (27, 5) ukratko pominje Judino vješanje nakon izdaje, dok se u djelima apostolskim jasnije govori o tome kako se apostol izdajnik (nakon što je za novac koji je dobio kupio farmu), "isjekao nožem po stomaku pri čemu se sva utroba izlila". Ovakav Judin kraj vezan je za vjerovanje među narodima antike da su demoni nastanjeni u stomaku opsjednute osobe, koji je u trenutku smrti prsnuo natjeravši demone da pobjegnu.
Scena je vjerovatno odabrana zbog svoje raznovrsnosti u prilagođavanju uskom prostoru na vrhu prozora u kojem je prikazana scena "Pranje stopala". Lorenzetti je spojio te dvije tradicije, oslanjajući se i na apokrifno evanđelje po Nikodemu, koje predstavlja obješenog čovjeka sa razderanim trbuhom, u kojem se može vidjeti njegova iznutrica. Umjesto da ga po tradiciji prikaže obješenog o drvo smokve, naslikao ga je kako visi na kućnoj gredi (po Nikodemovoj verziji) u realizmu koji do tada nije bio predstavljen: vrat je zapravo slomljen, što je umjetnik svakako primijetio u stvarnom životu, možda kod jednog od zločinaca koji su često visili izvan gradskih zidina kao upozorenje.
Zanimljiva je i postavka ispod iluzornog lučnog dijela svoda, vješto skraćena zbog boljeg pogleda prema središtu svoda.

thumb|300px|desno|"Bičevanje Isusa"
Scena **"Bičevanja Isusa"** poznata je po složenoj arhitektonskoj artikulaciji i živosti detalja. U nekoliko prethodnih scena umjetnik je pokazao veliko interesovanje za prikaz protoka vremena. Za razliku od prethodnih scena, "Bičevanja Isusa" se dešava danju pa je zbog toga primjetan izostanak zvijezda na noćnom nebu. 
Na podignutoj platformi ukrašenoj mozaicima (urađenim u stilu Cosmatija) u Pilatovoj sobi, oslonjenoj na tanke stubove i otvorenoj prema vani, odvija se bičevanje Isusa. Pilat, okružen dvojicom vojnika u blistavim oklopima, započinje Isusovo mučenje vlastoljubivim gestom. Isus se strpljivo podvrgava bičevanju, koje izvode dvojica nasilnika, dok s lijeva, s vrata, scenu posmatra mala gomila, često naslonjena na balustre grleći ugaoni stub.
Gornji dio freske prikazuje bogatu arhitektonsku dekoraciju, koju čine lukovi ukrašeni malim volutama i statuama koji kao da gotovo oživljavaju scenu u kojoj su prikazani različito postavljeni lavovi i keruvimi, od kojih jedan drži hrta, drugi trubi u rog, a treći gleda kako pas juri za zecom. Desno je mala i za to vrijeme vrlo rijetka žanrovska scena sa osvijetljenim prozorom, gdje dijete, koje majka mirno posmatra, drži majmunčića na uzici, koji se upušta na nazubljeni vijenac. I u ovoj sceni Lorenzetti je pokazao fasciniranost svakodnevnim životom, ubacujući detalje i u druge scene iz ovog ciklusa, kao što se dogodilo u "Posljednjoj večeri", gdje sluga donosi psu ostatke hrane.

thumb|300px|desno|"Put na Golgotu"
Scena **"Put na Golgotu"** smještena je ispred zidina Jerusalima. Kroz monumentalna lučna vrata, gledano s prednje strane, procesija koja prati Isusa do izlaza na Kalvariju, postavljena je kružnim ritmom koji je već korišten u drugim scenama. Na vrhu se nekoliko vitezova kreće nesređeno, a jedan od njih se okreće i mačem pokazuje na Isusa koji nosi krst u sredini. Ovim detaljem umjetnik usmjerava pažnju gledaoca ka protagonisti scene. Krst se čini istaknutim zahvaljujući podebljanom precrtavanju. Lijevo pored konjanika, dva polugola lopova, pod oružanom pratnjom idu pješice i vezanih ruku, u pozama koje podsjećaju na one bičevanja u koloni.
Iza njih Isus hoda pogrbljen u sredini, a prate ga dva vojnika s prekrasno ukrašenim oklopom i štitovima, što je još jedan način da se zaokupi pogled gledaoca na tom dijelu freske. Slijede dva vojnika koji drže pod kontrolom grupu ožalošćenih žena (sveta Marija, koja drži ruku na grlu i Magdalena na čelu, potonja se vuče za kosu u očaju) i apostola. Ova grupa prolazi ulicom mijenjajući tipičan obrazac povorke. Na ovom prostoru se mijenja i pločnik, počevši od terakote gradske ulice do zemljanog puta u neplodnom zemljištu. Kao i u drugim scenama ciklusa, pogled na grad je fantazmagoričan sa zgradama u pastelnim bojama koje su skraćene iz različitih uglova, što cjelini daje bajkovit ton.

thumb|300px|desno|"Raspeće"
Najveća freska u ovom ciklusu je **"Raspeće"**, koja zauzima prostor četiri normalna panela u podnožju svoda na lijevom zidu.
Po obimu naracije nadmašuje sve druge scene i sve prethodne slike na istu temu. Kao što je tipično za ikonografiju, scena je podijeljena na dvije polovine. U gornjoj polovini dominira plavetnilo neba na kojem se u sredini ističe Isusov krst, dok u donjoj polovini je predstavljen ovozemaljski događaj s okupljenom gomilom. 
Likovi u sceni nemaju obaveznu frontalnost, a neki od njih okrenuti su leđima gledaocu.
Istovremeno, Lorenzetti je iskoristio brežuljkasto okruženje Golgote kako bi rasporedio likove kao da su postepeno stizali s više strana, pješice i na konju. Umjetnik je ovakvim organizovanjem gomile postigao učinak da svaka podgrupa i svaki lik uspijevaju održati svoju individualnost. Gomila vojnika posebno je haotična na desnoj strani praveći nasilne gestove naglašene upotrebom nasilno isprekidanih linija. Konjanici, za svaki slučaj, okružuju narod okupljen oko krsta, među kojima je ožalošćena i oslabljena sveta Marija. Raznolika gomila okružuje krst, a anđeli lete u nebesima iznad njega. Donji dio "Raspeća" je oštećen u 17. vijeku zbog izgradnje nove oltarske kompozicije.
Lorenzetti je stavljajući nasuprot dvije najveće freske "Raspeće" i "Stigma svetog Franje" htio da skrene pažnju na paralele između života Isusa i svetog Franje. 
Istovremeno, Lorenzetti je slikarskom vještinom uspješno kombinovao dramski intenzitet sa melodičnim linearnim ritmom.
"Judino samoubistvo" je naslikano na prednjem zidu, na uglu između ulaza u transept na vrhu stepenica, gdje je naslikano kao dio arhitekture transepta. Ovo je jedina freska s natpisom ("iscariotas").
Ispred "Raspeća" je scena "Stigma svetog Franje. U naosu crkve pojavljuje se prikaz života svetog Franje, sugerirajući paralelu između Isusova i Franjinog života. Lorenzetti nastavlja ideju stavljajući svetog Franju pored Hristovog zarobljavanja, zamjenjujući "Agoniju u vrtu" iz originalne priče o mukama Isusovim sa scenom sveca.
Gornje scene na istom zidu i posljednje dvije priče ciklusa Stradanja (Pasija), "Silazak Hristov u limbo" i "Uskrsnuće" su u obliku roga u malom prostoru. Dvije scene predstavljaju primjere sličnih stilova kao i prvih šest scena, posebno lice Isusa.
thumb|200px|lijesvo|Madonna dei Tramonti ("Madona sa zalaskom sunca")
Madonna dei Tramonti ("Madona sa zalaskom sunca") ispod Raspeća u oslikanom okviru prikazuje Bogorodicu s Djetetom, Svetog Jovana Evanđelistu i Svetog Franju. Marija ima jedinstven gest, držeći palac gore upućujući na svetog Franju, podižući njegovu ruku da prihvati njegov poziv.

Posljednja slika iz Lozenzettijevih asiških fresaka su portreti svetih Rufina Asiškog, Katarine Aleksandrijske, Klare Asiške i Margarete Bogorodice, koje se pojavljuju iznad naslikane prazne klupe s umjetničkom iluzijom, djelujući trodimenzionalno. 
thumb|300px|lijevo|"Oslikana arhitektura sa prikazima svetaca i prazne klupe"
Kráj klupe baca sjenku prateći formu oslikane lajsne. Postoji samo jedan izvor svjetlosti i čini se da je naslikana sjena nastala od iste te svjetlosti. Kao i u drugim svojim radovima, umjetnik je obratio pažnju na to kako svjetlost pada na naslone za ruke. 
Radi se o eksperimentu iluzornog prikazivanja stvarnosti koji je bio izuzetno napredan u 14. vijeku i dugo nedostižan, mnogo napredniji od "coretti" Giotta i Taddea Gaddija. 
Oslikana niša tada se nalazila u blizini zidne ostave, gdje je bio pohranjen liturgijski namještaj. Svi ovi oslikani elementi zajedno sa lažnim oltarom koji je danas teško uočiti, morali su dati ideju o pravoj kapeli, umnožavajući prostor i možda sugerirajući liturgijsko okruženje posvećeno donatorima.

Važno je napomenuti da su Giotto, Simone Martini i Pietro Cavallini zajedno sa svojim pomoćnicima već završili većinu radova na freskama u Donjoj crkvi. Na Lorenzettiju je bilo da
pronađe kreativni način da idejno spoji sva ta djela sa svojim radom na fresko ciklusu Isusovih muka istovremeno noseći emociju koja odgovara uvjerenjima i željama franjevačkog reda. 
Također, Lorenzetti je naslikao nove interpretacije biblijskih scena koje do tada nisu viđene. Njegovo prikazivanje Jude u scenama ovog fresko ciklusa urađeni su u svrhu udovoljavanja željama
franjevačkog reda, a ovim izborom umjetnik je govorio i široj publici izazivajući
niz vjerskih hodočašća i na kraju uvažavanja ljubitelja umjetnosti koji posjećuju
Donju crkvu Bazilike svetog Franje u Asissiju.

## Galerija 

Datoteka:Assisi frescoes detail pietro lorenzetti 2.jpg|"Nošenje Isusa na krstu (detalj)
Datoteka:Pietro lorenzetti, sepoltura di cristo, basilia inferiore di assisi 1310-1329.jpg|"Isusova sahrana"
Datoteka:Pietro Lorenzetti - Descent into Limbo - WGA13520.jpg|"Silazak u limbo"
Datoteka:Pietro Lorenzetti - Resurrection - WGA13521.jpg|"Uskrsnuće"
Datoteka:Pietro Lorenzetti - Stigmata of St Francis - WGA13527.jpg|"Stigma (rana) svetog Franje"
Datoteka:Pietro Lorenzetti - Madonna and Child with St Francis and St John the Baptist - WGA13526.jpg|"Madona sa Djetetom i svetima Franjom i Jovanom Krstiteljem"
Datoteka:

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Painting of the 14th and 15th centuries in Siena III. Pietro and Ambrogio Lorenzetti, Sassetta.

Kategorija:Djela Pietra Lorenzettija
Kategorija:Sijensko slikarstvo