open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Biatlon na Zimskim olimpijskim igrama 2022 – potjera (žene)

**Takmičenje u potjeri u ženskoj konkurenciji** na Zimskim olimpijskim igrama 2022. u Pekingu održalo se u biatlonskom kompleksu Centar za nordijsko skijanje i biatlon Kuyangshu u gradu Zhangjiakou, okrugu Chongli, koji se nalazi u kineskoj pokrajini Hebei 13. februara 2022.

## Pravila takmičenja
## Zemlje učesnice 
Učestvovale su 57 takmičarki iz 25 zemalja.

## Rezultati 
## Osvojene medalje 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Biatlon na Zimskim olimpijskim igrama 2022.
Tajgeta (mitologija)

**Tajgeta** () bila je jedna od sedam Plejada, kćeri Atlasa i Plejone, jedna od Plejada prema Biblioteci (3.10.1) i Artemidina pratilja, u njenoj arhaičnoj ulozi potnia theron, "Gospodarice životinja", s vjerovatnim korijenima u prahistoriji. Planina Tajget u Lakoniji, posvećena boginji, bila je njeno utočište.

Planina Tajget na Peloponezu dobila je ime po njoj.

## Mitologija 
Dok je savladavao svaku od lokalnih nimfi jednu po jednu, olimpijski Zeus je progonio Tajgetu, koja je prizivala svoju zaštitnicu Artemidu. Boginja je pretvorila Tajgetu u košutu sa zlatnim rogovima, svaka razlika između Titani ceu njenom ljudskom obliku i u njenom obliku košute je zamagljena: nimfa koja je lovila košutu u društvu Artemide je sama košuta. Kako je Pindar zamislio mitski element u svojoj trećoj Olimpijskoj odi, "košuta sa zlatnim rogovima, koju je Tajgeta nekada upisala kao svetu posvetu Artemidi Ortosiji", ("pravog uma" Artemida) bila je upravo ona cerinejska košuta koju je Heraklo kasnije progonio. Za pjesnika, transformacija je bila nepotpuna, a oblik košute postao je žrtva. Pindar, koji je bio vrlo upućen mitograf, nagovještava da mitska košuta, čak i kada je ubijena i ponuđena Artemidi, također nastavlja postojati, da bi je Heraklo ponovo ulovio (iako ne i ubio) kasnije. Karl Kerenyi ističe (Grčki heroji) "Nije lako razlikovati božansku zvijer, heroinu i boginju".

Prema Pauzaniji (3.1.2, itd) Tajgeta je začela Lakedemona, mitskog osnivača Sparte, preko Zeusa i Eurota. Pauzanija je u Amikleji primijetio da je otmica Tajgeta prikazana na prijestolju.

Prema Pseudo-Plutarhu, Tajgeta je bila supruga Lakedemona, ponekad nazivanog Sparta, čije je ime dato gradu Sparti. Njihov sin se zvao Himer.

U rijetkoj varijanti mita, Tajgeta je nazivana Agenorovom kćerkom.

## Reference 
## Dodatna literatura 
* Ruck, Carl A.P., and Danny Staples, 1994. *The World of Classical Myth* (Carolina Academic Press)
* Harry Thurston Peck, *Harpers Dictionary of Classical Antiquities*, 1898. Online version at the Perseus Digital Library: "Taygete"
* Robbins, Emmet. "Heracles, the Hyperboreans, and the Hind: Pindar, "OL. 3", *Phoenix* **36**.4 (Winter 1982), pp.&nbsp;295–305.

## Vanjski linkovi 
*

Kategorija:Grčka mitologija
Kategorija:Plejade
Madama Butterfly

**Madama Butterfly** je opera u tri čina italijanskog kompozitora Giacoma Puccinija, za koju su libreto napisali Luigi Illica i Giuseppe Giacosa. Temelji se na kratkoj priči Johna Luthera Longa i drami Davida Belasca.

Smatra se jednim od najvažnijih djela u opernom repertoaru i nalazi se na listi najčešće izvođenih opera u svijetu. Njena najpoznatija arija je "Un bel dì, vedremo" (Jednog lijepog dana ćemo vidjeti), koju izvodi naslovna junakinja u drugom činu.

Praizvedba je održana u Milanu 1904. i isprva je doživjela neuspjeh, ali je nakon prerade postala globalni hit.

## Lica 
## Sadržaj 
Radnja se odvija u Nagasakiju, Japan, početkom 20. vijeka.

### Prvi čin 
Američki mornarički oficer B. F. Pinkerton iznajmljuje kuću na brežuljku i priprema se za vjenčanje s mladom gejšom Cio-Cio-San, poznatom kao Butterfly. Iako Pinkerton brak smatra privremenom avanturom dok ne pronađe "pravu" američku ženu, Butterfly to shvata ozbiljno. Ona zbog njega prelazi na kršćanstvo, zbog čega je se njen ujak Bonzo i rodbina odriču tokom svadbene ceremonije. Čin završava strastvenim ljubavnim duetom.

### Drugi čin 
Tri godine kasnije, Butterfly još uvijek čeka Pinkertona koji je otišao ubrzo nakon vjenčanja. Iako joj služavka Suzuki i konzul Sharpless pokušavaju objasniti da se on neće vratiti, ona odbija povjerovati. Odbija bogatog prosca Yamadorija i pokazuje Sharplessu svog sina, vjerujući da će to vratiti njenog muža.

### Treći čin 
Pinkertonov brod uplovljava u luku. On dolazi u kuću s Sharplessom i svojom novom američkom suprugom Kate, s namjerom da preuzme dijete. Shvativši istinu i ne želeći živjeti bez časti, Butterfly se oprašta od sina i izvršava ritualno samoubistvo (seppuku) očevim nožem, dok Pinkerton ulijeće u sobu prekasno dozivajući njeno ime.

Kritika je ovu izvedbu pohvalila zbog vizualnog identiteta i spoja japanske tradicije s modernim scenskim rješenjima.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Opere
Kategorija:Djela Giacoma Puccinija
Kategorija:Italijanske opere
Epsteinovi dokumenti

**Epsteinovi dokumenti** (poznati i kao **Epsteinova lista**) naziv je za zbirku sudskih spisa otpečaćenih i objavljenih početkom 2024. godine, koji se odnose na tužbu za klevetu koju je Virginia Giuffre podnijela protiv Ghislaine Maxwell, bivše partnerice finansijera i osuđenog seksualnog prestupnika Jeffreyja Epsteina.

Dokumenti su otkrili imena više od 150 osoba povezanih s Epsteinom, uključujući bivše predsjednike SAD-a, britanske kraljevske članove, poznate glumce i naučnike. Objavljivanje je naredila američka sutkinja Loretta Preska u decembru 2023.

## Pozadina 
Slučaj proizlazi iz građanske parnice koju je 2015. pokrenula Virginia Giuffre, jedna od glavnih žrtava Epsteinovog lanca trgovine ljudima. Iako je parnica riješena vansudskom nagodbom 2017., dokumenti su ostali zapečaćeni.

Sutkinja Okružnog suda SAD-a, Loretta Preska, odlučila je da javni interes za ovaj slučaj nadmašuje pravo na privatnost većine spomenutih osoba, od kojih su mnoge već javno povezane s Epsteinom putem medijskih izvještaja.

## Sadržaj dokumenata 
Dokumenti sadrže izjave svjedoka, e-mailove i pravne podneske. Među spomenutim imenima nalaze se:
* **Bill Clinton**: Bivši predsjednik SAD-a, koji se spominje u kontekstu putovanja Epsteinovim avionom, ali bez optužbi za nezakonite radnje.
* **Donald Trump**: Predsjednik SAD-a (u vrijeme objavljivanja dokumenata bivši predsjednik), spomenut je u spisima, ali bez optužbi za seksualne prijestupe u ovom slučaju. Svjedokinja Johanna Sjoberg izjavila je pod zakletvom da nikada nije masirala Trumpa, iako je potvrdila da su jednom prilikom posjetili njegov kasino u Atlantic Cityju.
* **Princ Andrew**: Vojvoda od Yorka, kojeg je Giuffre direktno optužila za seksualno zlostavljanje (što on negira).
* **Stephen Hawking**, **Michael Jackson** i **David Copperfield**: Spominju se u različitim kontekstima, često kao gosti na događajima ili predmet razgovora, a ne nužno kao sudionici u kriminalnim radnjama.

Važno je napomenuti da prisustvo imena u dokumentima ne znači automatski krivicu ili sudjelovanje u trgovini ljudima; mnogi su spomenuti samo kao poznanici, zaposlenici ili putnici u njegovim avionima.

## Reakcije u regiji 
Objavljivanje dokumenata izazvalo je veliku pažnju medija u Bosni i Hercegovini i regiji bivše Jugoslavije. Slučaj je detaljno praćen zbog globalnog utjecaja umiješanih aktera. Analitičari u regiji isticali su ovaj slučaj kao primjer sistemske korupcije i zaštite moćnika unutar zapadnog pravosudnog sistema prije nego što je istina izašla na vidjelo. 

## Također pogledajte 
* Me Too pokret
* Trgovina ljudima

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Sudski procesi u SAD-u
Kategorija:Seksualni skandali
Kategorija:Događaji 2024.
Benita Peiffer

**Benita Peiffer**, rođena 29. septembra 2000. u  Vancouveru, Britanska Kolumbija, Kanada je kanadska biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Benita Peiffer je nastupila na samo jednim Olimpijskim igrama i to na ZOI 2026. U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat bilo 56-o mjesto na ZOI 2026. u utrci na 7,5&nbsp;km, kada je s jednim promašajem i zaostatkom od 2:27.7&nbsp;min bila sporija od pobjednice norveške biatlonke Maren Kirkeeide.

### Svjetska prvenstva 
Peiffer je nastupila na dva Svjetska prvenstva od SP 2024. do SP 2025, ali nije osvojila ni jednu medalju. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji joj je 56-o mjesto na SP 2024. kada je u utrci na 15&nbsp;km s tri promašaja i zaostatkom od 6:57.1&nbsp;min bila sporija od pobjednice italijanske biatlonke Lise Vittozzi, koja je završila utrku bez promašaja. U ekipnim disciplinama najbolji joj je plasman 11-o mjesto na SP 2023. u štafeti s Nadijom Moser, Emily Dickson i Emmom Lunder.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Peiffer u Svjetskom kupu bio je u sezoni 2021/22. u švedskomn Östersundu 27. novembra 2021. u utrci na 15&nbsp;km, kada je osvojila 104-o mjesto s pet promašaja i zaostatkom od 9:37.5&nbsp;min iza češke biatlonke Markéte Davidove. Najbolji plasman u pojedinačnoj konkurenciji joj je 22-o mjesto u sezoni 2023/24. u Ruhpoldingu 14. januara 2024. u utrci potjere na 10&nbsp;km kada je bez promašaja i zaostatkom od 1:55.6&nbsp;min bila sporija od italijanske biatlonke Lise Vittozzi. U ekipnim disciplinama najbolji rezultat joj je osmo mjesto u sezoni 2022/23. u italijanskom Antholzu 22. januara 2023. s Nadijom Moser, Emmom Lunder i Emily Dickson.

## Privatni život 
U srodstvu je s njemačkim biatloncem Arndom Peifferom.

## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Kanadski biatlonci
Kategorija:Biografije, Vancouver
Kategorija:Rođeni 2000.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2026.
Kategorija:Kanadski olimpijci u biatlonu
Baptizam

**Baptizam** (od grčkog *baptiz* - uroniti) je kršćanski protestantski pokret koji smatra da je krštenje valjano samo ako se vrši nad odraslim vjernicima koji su svjesno ispovjedili svoju vjeru, i to potpunim uranjanjem u vodu. Baptisti odbacuju krštenje djece (pedobaptizam), ističući da je vjera stvar ličnog izbora.

Pokret je nastao početkom 17. vijeka među engleskim separatistima u Amsterdamu, a danas predstavlja jednu od najvećih protestantskih denominacija u svijetu. Baptistički svjetski savez okuplja oko 53 miliona krštenih članova, dok se ukupna zajednica (uključujući djecu) procjenjuje na oko 100 miliona.

## Osnovna vjerovanja 
Baptisti nemaju centralnu crkvenu vlast ili obavezujuće vjerovanje (credo) koje važi za sve, ali dijele zajednička uvjerenja:
* Autoritet Svetog pisma: Biblija je jedini autoritet za vjeru i praksu.
* Krštenje vjernika: Samo osobe koje su svjesno prihvatile Isusa Krista mogu biti krštene.
* Autonomija lokalne crkve: Svaka lokalna zajednica je nezavisna i sama odlučuje o svojim pitanjima.
* Svećenstvo svih vjernika: Svaki vjernik ima direktan pristup Bogu bez posrednika.
* Odvajanje crkve i države: Država se ne smije miješati u vjerska pitanja.

## Organizacija 
Baptističke crkve su organizirane kongregacionalistički. To znači da svaka lokalna crkva sama bira svoje pastore (đakone) i upravlja svojim finansijama. Crkve se dobrovoljno udružuju u saveze radi saradnje na misijskim projektima, obrazovanju i humanitarnom radu.

U svijetu su najbrojniji u Sjedinjenim Američkim Državama (posebno na jugu), Brazilu, Nigeriji i Indiji.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Protestantizam
Kategorija:Kršćanske denominacije
Kategorija:Religija u Bosni i Hercegovini
Biatlon na Zimskim olimpijskim igrama 2026 – štafeta (muškarci)

Utrka u **biatlonu** u utrci štafete u muškoj konkurenciji na Zimskim olimpijskim igrama 2026. održala se u biatlonskom kompleksu Südtirol Arena u Antholzu 17. februara 2026. s početkom u 14:30 sati po lokalnom vremenu.

## Pravila takmičenja
## Rezultati 
## Osvojene medalje 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
## Reference 
Kategorija:Biatlon na Zimskim olimpijskim igrama 2026.
Steropa

U grčkoj mitologiji **Steropa** (, 'munja') također zvana **Asteropa** (() bila je jedna od sedam Plejada, kćeri Atlasa i Plejone.

## Biografija 
Steropa je bila kćerka Atlasa i Plejone, rođena im na planini Killini u Arkadiji. Bila je supruga kralja Enomaja iz Pize, ili prema nekim izvorima, njegova majka s Aresom ili Hiperohom.

## Reference 
## Dodatna literatura 
* Lucius Mestrius Plutarchus, *Moralia* with an English Translation by Frank Cole Babbitt. Cambridge, MA. Harvard University Press. London. William Heinemann Ltd. 1936. Online version at the Perseus Digital Library. Greek text available from the same website.
* Pausanias, *Description of Greece* with an English Translation by W.H.S. Jones, Litt.D, and H.A. Ormerod, M.A, in 4 Volumes. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1918. Online version at the Perseus Digital Library
* Pausanias, *Graeciae Descriptio.* *3 vols*. Leipzig, Teubner. 1903. Greek text available at the Perseus Digital Library.
* Apollodorus, *Apollodorus, The Library, with an English Translation by Sir James George Frazer, F.B.A, F.R.S. in 2 Volumes.* Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1921. . Online version at the Perseus Digital Library.

Kategorija:Grčka mitologija
Kategorija:Plejade
Viktor Emanuel II

**Viktor Emanuel II** (punim imenom *Vittorio Emanuele Maria Alberto Eugenio Ferdinando Tommaso*; 14. mart 1820 – 9. januar 1878) bio je sardinski kralj od 1849. do 1861. godine i prvi kralj ujedinjene Italije od 1861. do svoje smrti. Bio je prvi vladar nakon 6. vijeka koji je vladao čitavom Italijom, zbog čega je proglašen „Ocem domovine" (italijanski: *Padre della Patria*).

## Biografija 
### Sardinski kralj 
Rođen je u Torinu kao sin Karla Alberta iz dinastije Savoja i Marije Terezije od Austrije. Nakon očeve abdikacije 1849. godine, uslijed poraza u bici kod Novare, Viktor Emanuel II je preuzeo prijestolje. Prihvatio je liberalni ustav (*Statuto Albertino*) iz 1848. godine i usmjerio svoje djelovanje na ujedinjenje Italije, u čemu mu je ključnu podršku pružio premijer grof Camillo Cavour.

Na vanjskopolitičkom planu, učestvovao je u Krimskom ratu (1854–1856) na strani saveza Velike Britanije i Francuske protiv Rusije. Godine 1859. pobijedio je Austriju u bitkama kod Magente i Solferina, čime je dobio Lombardiju. U zamjenu za Nicu i porodičnu djedovinu Savoju, od Francuza je dobio podršku za pripajanje srednjoitalijanskih država (Toskana, Parma, Modena). Uz pomoć revolucionara Giuseppea Garibaldija, tokom 1860. i 1861. godine, srušio je vlast u Kraljevini Dviju Sicilija i pripojio veći dio Papinske države.

### Italijanski kralj 
Dana 17. marta 1861. godine proglašen je prvim kraljem Italije. Nakon pobjede u ratu protiv Austrije 1866. godine, proširio je teritoriju na Veneciju. Konačno, 1870. godine italijanske trupe su ušle u Rim, čime je Papinska država prestala postojati, a Rim proglašen prijestolnicom ujedinjene kraljevine. Iste godine, njegov mlađi sin Amadeo I izabran je za kralja Španije.

Viktor Emanuel II je umro 1878. godine, a naslijedio ga je stariji sin, kralj Umberto I.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Viktor Emanuel II na enciklopediji Britannica (na engleskom)

Kategorija:Biografije
Kategorija:Italijanski kraljevi
Kategorija:Dinastija Savoja
Kategorija:Kraljevi Sardinije
Kategorija:Historija Italije
Kelena (nimfa)

U grčkoj mitologiji **Kelena** (, 'mračna') bila je jedna od sedam Plejada, kćeri Atlasa i Plejone ili Etre. Kaže se da je Posejdonu rodila brojnu djecu, uključujući: Lika i Nikteja; kralja Euripila (ili Eurita) iz Cirene i Likaona.

## Mitologija 
U grčkoj mitologiji, Plejade se u pojedinim predajama navode kao djevičanske pratilje boginje Artemida, sestre blizanke boga Apolona i kćeri Lete i Zeusa. Artemida je bila zaštitnica lovaca i divljih životinja, a Plejade su u tom kontekstu opisivane kao nimfe. Zajedno sa svojim polusestrama Hijadama nazivane su i Atlantide, Modonode ili Nisijade. Prema nekim verzijama mita, bile su i čuvarice malog Dionisa.

Prema jednoj od najpoznatijih predaja, divovski lovac Orion zaljubio se u Plejade i počeo ih progoniti zbog njihove ljepote i gracioznosti. Artemida je, želeći ih zaštititi, zamolila Zeusa da interveniše, te ih je on pretvorio u zvijezde. U nekim verzijama mita, Artemida je potom zatražila od Apolona da pošalje divovskog škorpiona koji će usmrtiti Oriona. Nakon njegove smrti, Zeus je i njega postavio na nebo kao sazviježđe, osuđujući ga da vječno progoni Plejade.

Druga legenda navodi da je Zeus pretvorio sestre u zvijezde nakon što ih je Orion bezuspješno pokušavao osvojiti tokom dvanaest godina. U toj verziji mita, Plejade su se najprije pretvorile u golubice, a zatim, zajedno s Orionom, u zvijezde, čime je njihov progon prenesen na nebeski svod.

U obje tradicije, Plejade su smještene među zvijezde, gdje zajedno sa svojim polusestrama Hijadama — koje su, prema mitu, umrle od tuge za bratom Hijasom — čine dio sazviježđa Bik.

## Reference 
## Dodatna literatura 
* Apollodorus, *The Library* with an English Translation by Sir James George Frazer, F.B.A., F.R.S. in 2 Volumes, Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1921. Online version at the Perseus Digital Library. Greek text available from the same website.

Kategorija:Grčka mitologija
Kategorija:Plejade
Azurna obala

mini|Mapa Azurne obale
mini|Jedan od zaljeva na obali

**Azurna obala** ili **Francuska rivijera** (fr. *Côte d’Azur*) dio je francuske obale Sredozemnog mora. Naziv je kovanica pisca Stéphena Liégearda, koji je 1887. godine objavio knjigu pod naslovom „Azurna obala“. Inspiraciju za naziv dobio je gledajući u more, upoređujući ga sa svojom rodnom regijom Côte-d'Or (Zlatna obala), pri čemu „azur“ označava izrazito plavu boju mediteranskog neba i mora.

mini|lijevo|Zaljev u blizini Gigaroa

Azurna obala obuhvata obalu između mjesta Cassis i mjesta Menton na italijanskoj granici. U nekim izvorima se kao zapadna granica obale spominju Toulon ili Saint-Tropez. Regija pripada administrativnom regionu Provence-Alpes-Côte d'Azur i obuhvata i Kneževinu Monako. Poznata turistička mjesta na Azurnoj obali su: Saint-Tropez, Antibes, Cannes, Nica, Monako i Menton. 

## Geografija 
Obala je okružena strmim obroncima Primorskih Alpa. Na ovom području vlada blaga mediteranska klima sa više od 300 sunčanih dana godišnje. Stijene na zapadnom dijelu Azurne obale karakteristične su po svojoj crvenoj boji, dok se na istoku Alpi obrušavaju direktno prema moru.

## Historija i turizam 
Na Azurnoj obali živi veliki broj poznatih i bogatih ličnosti, što je nastavak tradicije luksuznog turizma koja je započela u 18. vijeku dolaskom britanske i ruske aristokratije. Isprva je regija bila popularna kao zimovalište, a tek kasnije se razvila u vodeću ljetnu destinaciju.

U velikom zemljotresu koji je pogodio ovu regiju 23. februara 1887. godine, stradalo je oko 2.000 ljudi.

## Vanjski linkovi 
## Reference 
Kategorija:Geografija Francuske
Kategorija:Azurna obala
Kategorija:Sredozemno more
Car Japana

Japana je simbol države i jedinstva japanskog naroda. On je poglavar japanske carske porodice i najviši autoritet šintoističke religije. Prema važećem Ustavu iz 1947. godine, car je "simbol države i jedinstva naroda", ali nema suverenu moć, već ceremonijalnu ulogu u okviru ustavne monarhije.

Carska kuća Japana predstavlja najstariju kontinuiranu nasljednu monarhiju na svijetu. Prema Nihon Shokiju, knjizi japanske historije dovršenoj u 8. vijeku, Japansko Carstvo je osnovano 660. godine p.n.e. od strane cara Jimmua. Trenutni car je Njegovo Carsko Veličanstvo Naruhito, koji je stupio na Prijestolje krizantema 1. maja 2019. godine, nakon abdikacije svog oca, cara Akihita.

Uloga japanskog cara se kroz historiju mijenjala od najvišeg duhovnika s uglavnom simboličkim ovlastima do stvarnog carskog vladara. Nasuprot zapadnim monarsima, stvarna politička moć rijetko je bila u rukama cara otkako je ustanovljen prvi šogunat u 12. vijeku. Od sredine 19. vijeka, carska palača, poznata kao *Kōkyo* (皇居), smještena je na lokaciji bivšeg zamka Edo u središtu Tokija, nakon što je car preselio prijestolnicu iz Kjota 1869. godine.

## Ustavna uloga 
### Meiji ustav 
Pod Meiji ustavom (1889–1947), car je bio suvereni vladar, vrhovni komandant vojske i mornarice, te nosilac izvršne, zakonodavne i sudske vlasti, koje je vršio uz pomoć ministara.

### Ustav iz 1947. 
Nakon Drugog svjetskog rata, donesen je novi Ustav (na snazi od 3. maja 1947.), kojim je uloga cara drastično promijenjena. Član 1. Ustava definira cara isključivo kao "simbol države", čija pozicija proizlazi iz volje naroda, koji je nosilac suvereniteta.

Sve odluke koje donosi car moraju biti prethodno odobrene od strane Kabineta ministara koji snosi odgovornost za njih (Član 3). Car nema ovlaštenja u vezi sa državnom upravom (Član 4). On imenuje premijera Japana na prijedlog Parlamenta i glavnog sudiju Vrhovnog suda na prijedlog Kabineta (Član 6).

Car vrši sljedeća ceremonijalna ovlaštenja prema "savjetu i odobrenju" Kabineta (Član 7):
* proglašava ustavne amandmane, zakone, vladine ukaze i međunarodne ugovore;
* saziva Parlament;
* raspušta Predstavnički dom;
* raspisuje opće parlamentarne izbore;
* potvrđuje imenovanja i ostavke državnih ministara i drugih dužnosnika prema zakonu;
* potvrđuje amnestije, pomilovanja i ublaživanje kazni;
* dodjeljuje počasti i odlikovanja;
* prima strane ambasadore i ministre;
* obavlja ceremonijalne funkcije.

## Također pogledajte 
* Spisak japanskih careva
* Premijer Japana
* Historija Japana

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Agencija carskog dvora (Imperial Household Agency)
* Car Japana na Britannici

Kategorija:Carevi Japana
Kategorija:Japansko plemstvo
Kategorija:Politika Japana
Pascale Paradis (biatlonka)

**Pascale Paradis**, rođena 4. marta 2004. u  Calgaryu, Alberta, Kanada je kanadska biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Pascale Paradis je nastupila na samo jednim Olimpijskim igrama i to na ZOI 2026. U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat 24-o mjesto na ZOI 2026. u utrci utrci na 15&nbsp;km, kada je s dva promašaja zaostala 3:14.9&nbsp;min iza pobjednice francuske biatlonke Julia Simon, koja je završila utrku s jednim promašajem. U ekipnim utrkama najbolji joj je plasman u mješovitoj štafetnoj utrci s Adamom Runnallsom, Jasperom Flemingom i Nadijom Moser, kada su osvojili 17-o mjesto sa zaostatkom od 4:21.6&nbsp;min u odnosu na francusku štafetu u sastavu: Éric Perrot, Quentin Fillon Maillet, Lou Jeanmonnot i Julia Simon.

### Svjetska prvenstva 
Paradis je nastupila na jednom Svjetskom prvenstvu i to na SP 2025, ali nije osvojila ni jednu medalju. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji joj je 38-o mjesto na SP 2024. kada je u utrci na 7,5&nbsp;km s jednim promašajem i zaostatkom od 2:13.2&nbsp;min bila sporija od pobjednice francuske biatlonke Justine Braisaz-Bouchet, koja je završila utrku s jednim promašajem. U ekipnim disciplinama najbolji joj je plasman 20-o mjesto na istom prvenstvu u štafeti s Shilo Rousseau, Nadijom Moser i Emmom Lunder; kao i u mješovitoj štafeti s Emmom Lunder, Loganom Pletzom i Zacharyjem Connellyjem. U obje utrke su pretečeni za jedan krug.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Paradis u Svjetskom kupu bio je u sezoni 2024/25. u finskom Kontiolahtiju 30. novembra 2024. u utrci mješovite štafete kada je s Nadijom Moser, Haldan Borglum i Daniel Gilfillan osvojila 16-o mjesto. Najbolji plasman u pojedinačnoj konkurenciji joj je 34-o mjesto u sezoni 2024/25. u Kontiolahtiju 4. decembra 2024. u pojedinačnoj utrci na 12,5&nbsp;km kada je s dva promašaja i zaostatkom od 3:29.2&nbsp;min bila sporija od francuske biatlonke Lou Jeanmonnot. U ekipnim disciplinama najbolji rezultat joj je deveto mjesto u štafeti u sezoni 2024/25. u njemačkom Ruhpoldingu 18. januara 2023. s Nadijom Moser, Emmom Lunder i Shilom Rousseau.

## Privatni život 
## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Kanadski biatlonci
Kategorija:Biografije, Calgary
Kategorija:Rođeni 2004.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2026.
Kategorija:Kanadski olimpijci u biatlonu
Maya Cloetens

**Maya Cloetens**, rođena 8. januara 2002. u Grenoblu, je francuska i od 2002. belgijska biatlonka.

## Karijera 
Maya Cloeten je prve međunarodne utrke imala na Evropskom zimskom olimpijskom festivalu mladih 2019. u Sarajevu, gdje je za selekciju Francuske s Noémie Remonnay, Mathieu Garcia i Éricom Perrotom osvojila srebrnu medalju u mješovitoj štafeti.

### Olimpijske igre 
Maya Cloetens je samo jednom nastupila na Zimskim olimpijskim igrama i to na  ZOI 2026.
U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat bilo 26-o mjesto na ZOI 2026. u utrci na 7,5&nbsp;km, kada je bez promašaja i zaostatkom od 1:37.0&nbsp;min bila sporija od pobjednice norveške biatlonke Maren Kirkeeide. Najbolji rezultat u štafetnim utrkama je 13-o mjesto na ZOI 2026. u štafeti s Lotte Lie, Evom Bouvard i Marisom Emonts, kada su sa zaostatkom od 4:43.8&nbsp;min bili sporiji od pobjedničke francuske štafete u sastavu: Camille Bened, Océane Michelon, Lou Jeanmonnot i Julia Simon.

### Svjetska prvenstva 
Maya Cloetens je nastupila na tri Svjetska prvenstva od SP 2023. do SP 2025. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo joj je osmo mjesto na SP 2025. u švicarskom Lenzerheide u utrci na 7,5&nbsp;km, kada je bez promašaja i zaostatkom od 50.4&nbsp;s bila sporija od pobjednice Justine Braisaz-Bouchet, koja je završila utrku s jednim promašajem. U ekipnim disciplinama najbolji joj je plasman bilo osvajanje osmog mjesta na SP 2024. u mješovitoj štafeti s Florentom Claudeom, Thierryjem Langerom i Lotte Lie s 3:10.0&nbsp;min zaostatka iza pobjedničke francuske štafete u sastavu: Éric Perrot, Quentin Fillon Maillet, Justine Braisaz-Bouchet i Julia Simon.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Cloetens u Svjetskom kupu bio je u sezoni 2022/23. Na prvom nastupu na slovenskoj Pokljuki 5. januara 2023. u utrci na 7,5&nbsp;km osvojila je 43-o mjesto s dva promašaja i zaostatkom od 1:59.2&nbsp;min u odnosu na pobjednicu Elviru Öberg. Najbolji rezultat joj je šesto mjesto 2. decembra 2025. u utrci na 15&nbsp;km u sezoni 2025/26, u Östersundu. U ekipnim utrkama najbolji rezultati su joj dva 13-a mjesta: u 1. decembra 2025. u sezoni 2025/26. u Kontiolahtiju u štafeti s Lotte Lie, Eve Bouvard i Rieke de Maeyer; te u istoj sezoni 13. decembra 2025. u Hochfilzenu u štafeti s Lotte Lie, Eve Bouvard i Marisa Emonts.

## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

## Reference 
Kategorija:Rođeni 2002.
Kategorija:Biografije, Grenoble
Kategorija:Francuski biatlonci
Kategorija:Belgijski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2026.
Kategorija:Belgijski olimpijci u biatlonu
Lotte Lie

**Lotte Lie**, rođena 6. septembra 1995. u Levangeru, je norveška i od 2019. belgijska biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Lotte Lie je dva puta nastupila na Zimskim olimpijskim igrama: na ZOI 2022. i ZOI 2026. U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat 19-o mjesto na ZOI 2026. u utrci utrci na 15&nbsp;km, kada je s jednim promašajem zaostala 2:57.2&nbsp;min iza pobjednice francuske biatlonke Julia Simon, koja je završila utrku s jednim promašajem. Najbolji rezultat u štafetnim utrkama je 13-o mjesto na ZOI 2026. u štafeti s Mayom Cloetens, Evom Bouvard i Marisom Emonts, kada su sa zaostatkom od 4:43.8&nbsp;min bili sporiji od pobjedničke francuske štafete u sastavu: Camille Bened, Océane Michelon, Lou Jeanmonnot i Julia Simon.

### Svjetska prvenstva 
Lotte Lie je nastupila na pet Svjetskih prvenstava od SP 2020. do SP 2025. Najbolji plasmani u pojedinačnim utrkama su joj dva 14-a mjesto na SP 2025. u švicarskom Lenzerheide: u utrci na 15&nbsp;km, kada je s jednim promašajem i zaostatkom od 2:34.8&nbsp;min bila sporija od pobjednice Julije Simon, koja je završila utrku s jednim promašajem; te u utrci potjere, kada je bez promašaja i zaostatkom od 2:25.0&nbsp;min bila sporija od pobjednice Franziske Preuß, koja je završila utrku bez promašaja. U ekipnim disciplinama najbolji joj je plasman bilo osvajanje osmog mjesta na SP 2024. u mješovitoj štafeti s Florentom Claudeom, Thierryjem Langerom i Mayom Cloetens s 3:10.0&nbsp;min zaostatka iza pobjedničke francuske štafete u sastavu: Éric Perrot, Quentin Fillon Maillet, Justine Braisaz-Bouchet i Julia Simon.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Lie u Svjetskom kupu bio je u sezoni 2019/20. Na prvom nastupu na slovenskoj Pokljuki 24. januara 2020. u utrci na 45&nbsp;km osvojila je 53-o mjesto  bez promašaja i zaostatkom od 6:38.9&nbsp;min u odnosu na pobjednicu Denise Herrmann-Wick. Najbolji rezultat joj je deveto mjesto 25. januara 2025. u utrci potjere na 10&nbsp;km u sezoni 2024/25, u Antholzu. U ekipnim utrkama najbolji rezultati su joj dva 13-a mjesta: u 1. decembra 2025. u sezoni 2025/26. u Kontiolahtiju u štafeti s Mayom Cloetens, Eve Bouvard i Rieke de Maeyer; te u istoj sezoni 13. decembra 2025. u Hochfilzenu u štafeti s Mayom Cloetens, Eve Bouvard i Marisa Emonts.

## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1995.
Kategorija:Biografije, Levanger
Kategorija:Norveški biatlonci
Kategorija:Belgijski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2022.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2026.
Kategorija:Belgijski olimpijci u biatlonu
Darcie Morton

**Darcie Morton**, rođena 24. decembra 1999. u Whitehorse Cityju, Victoria, Australija je australijska biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Darcie Morton je nastupila na samo jednim Olimpijskim igrama i to na ZOI 2026. U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat 87-o mjesto na ZOI 2026. u utrci utrci na 7,5&nbsp;km, kada je s tri promašaja i zaostatkom od 4:29.0&nbsp;min bila sporija od pobjednice norveške biatlonke Maren Kirkeeide. U ekipnim utrkama nije nastupila. 

### Svjetska prvenstva 
Morton je nastupila tri puta na Svjetskim prvenstvima od SP 2023. do SP 2025, ali nije osvojila ni jednu medalju. U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat bilo 71-o mjesto na SP 2024. u utrci na 7,5&nbsp;km U ekipnim disciplinama najbolji su joj plasmani dva zadnja 27-a mjesta: na SP 2024. u pojedinačnoj štafeti s Noahom Bradfordom, te na SP 2025. u pojedinačnoj štafeti s Phoenixom Sparkeom. U obje trke su pretečeni za jedan krug. 

### Svjetski kup 
Prvi nastup Morton u Svjetskom kupu bio je u sezoni 2021/22. u švedskom Östersundju 27. novembra 2021. u utrci naq 15&nbsp;km, ali utrku nije završila. Najbolji plasman u pojedinačnoj konkurenciji su joj dva 56-a mjesto: u sezoni 2023/24. u Oberhofu 5. januara 2024. u utrci na 7,5&nbsp;km kada je s jednim promašajem i zaostatkom od 2:42.0&nbsp;min bila sporija od francuske biatlonke Justine Braisaz-Bouchet; te u sezoni 2025/26. u Kontiolahtiju 7. decembra 2025. u utrci na 7,5&nbsp;km kada je s jednim promašajem i zaostatkom od 1:50.0&nbsp;min bila sporija od češke biatlonke Markéte Davidove. U ekipnim disciplinama nije nastupala.

## Privatni život 
Njen brat Damon, kao i otac  sowie Cameron bili su profesionalni australijski biatlonci.

## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Australski biatlonci
Kategorija:Biografije, Whitehorse City
Kategorija:Rođeni 1999.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2026.
Kategorija:Australski olimpijci u biatlonu
Shawna Pendry

**Shawna Pendry**, rođena 5. aprila 2002. u Derbyju, Engleska, Ujedinjeno Kraljevstvo je britanska biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Shawna Pendry je nastupila na samo jednim Olimpijskim igrama i to na ZOI 2026. U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat 88-o mjesto na ZOI 2026. u utrci utrci na 15&nbsp;km, kada je sa sedam promašaja zaostala 12:50.4&nbsp;min iza pobjednice francuske biatlonke Julia Simon, koja je završila utrku s jednim promašajem. U ekipnim utrkama nije nastupila.  

### Svjetska prvenstva 
Pendry je nastupila samo jednom na Svjetskom prvenstvu  i to na SP 2025, ali nije osvojila ni jednu medalju. U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat bilo 72-o mjesto na SP 2025. u utrci na 45&nbsp;km. U ekipnim disciplinama najbolji joj plasman zadnje 24-o mjesto na SP 2025. u mješovitoj štafeti s Chloe Dupont, Matthewom Chronicleom i Seanom Bensonom U utrci su pretečeni za jedan krug. 

### Svjetski kup 
Prvi nastup Pendry u Svjetskom kupu bio je u sezoni 2024/25, u češkom Novém Městu na Moravě 7. marta 2025. u utrci na 7,5&nbsp;km, kada je osvojila 94-o mjesto s tri promašaja i zaostatkom od 3:34.8&nbsp;min bila sporija od norveške biatlonke Ingrid Landmark Tandrevold. Najbolji plasman u pojedinačnoj konkurenciji joj je 62-o mjesto u sezoni 2025/26. u Hochfilzenu 12. decembra 2025. u utrci na 7,5&nbsp;km kada je bez promašaja i zaostatkom od 2:19.20&nbsp;min bila sporija od francuske biatlonke Lou Jeanmonnot. U ekipnim disciplinama nije nastupala. 

## Privatni život 
## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Britanski biatlonci
Kategorija:Biografije, Derby
Kategorija:Rođeni 2002.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2026.
Kategorija:Britanski olimpijci u biatlonu
Fonograf

mini|desno|Fonograf koji je bilježio zapis na cilindar (valjak).

**Fonograf** (od grč. *phōnē* — „zvuk, glas“ i *gráphein* — „pisati“) je uređaj za snimanje i reprodukciju glasa i zvuka, prvobitno na rotirajućem cilindru (valjku). Zvuk se bilježio tako što su vibracije iz zraka (preko lijevka i membrane) mehanički prenošene na iglu koja je urezivala/utiskivala trag u podlogu na valjku, a pri reprodukciji je igla pratila te tragove i ponovo pobuđivala membranu. Prvi uspješan fonograf razvio je Thomas A. Edison 1877. godine.

Fonograf se često navodi kao nasljednik fonoautografa i prethodnik gramofona.

U ranoj fazi Edison je eksperimentisao s bilježenjem vibracija i na parafinskom papiru, a zatim je razvio varijantu s valjkom obloženim tankom metalnom folijom (staniolom), na koji se zapis mehanički utiskivao. Zbog ograničenja medija i mehanike, snimci na cilindru su u praksi trajali tek nekoliko minuta (u literaturi se često navodi 2–4 minute).

Fonograf je u početku zamišljen i kao praktičan uređaj za poslovnu komunikaciju (npr. diktiranje), odnosno kao „mašina“ koja može snimati izgovorene riječi umjesto stenografa.

Da bi se zvuk snimio, operater bi govorio (ili vikao) u lijevak nalik megafonu i istovremeno okretao ručicu. Vibracije bi se prenosile preko membrane i igle na foliju/medij na valjku u vidu niza sitnih tragova. Prilikom reprodukcije, igla je pratila već urezane/utisnute tragove i prenijela vibracije nazad na membranu, čime se zvuk ponovo pretvarao u akustične valove.

## Zvučni zapisi (primjeri) 
* *Mary had a little lamb* — Edisonova rana demonstracija zvučnog zapisa (1878).
* *Au clair de la lune* — jedan od najstarijih poznatih razumljivih snimaka ljudskog glasa (1860).

## Tolstojev glas na fonografu 
mini|lijevo|Fonograf (detalj).

Tolstojev glas snimljen je 1908. godine, dok je čitao pismo Tatjani Kumizinskoj u fonograf koji mu je poklonio Thomas Edison. Poklanjajući mu primjerak svog izuma, Edison je Tolstoju poslao i pismo (prema navodima iz izvora):

## Prvi razumljivi snimak glasa (1860) 
Najstariji poznati razumljivi snimak ljudskog glasa vezuje se za francusku pjesmu *Au clair de la lune*, zabilježenu 9. aprila 1860. godine zahvaljujući francuskom izumitelju Édouard-Léon Scottu de Martinvilleu i njegovom fonoautografu. Iako je snimak nastao 17 godina prije Edisonovog fonografa, Edison se često pamti kao ključna figura u razvoju snimanja zvuka zbog praktične izrade uređaja i njegove kasnije komercijalizacije.

## Historijski redoslijed nastanka uređaja za bilježenje zvuka 
# Fonoautograf (Édouard-Léon Scott de Martinville, 1857)
# Paleofon (nije patentiran) (Šarl Kros, 1877)
# Fonograf (Thomas A. Edison, 1877)
# Grafofon (Charles Sumner Tainter i Chichester Bell, 1886)
# Gramofon (Emil Berliner, 1887)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* The Phonograph – Stranica Nacionalnog parka Thomas Edison (engleski)
* Historija zvučnog zapisa – Austrijska medijateka (njemački)

Kategorija:Zvuk
Kategorija:Akustika
Kategorija:Muzička terminologija
Inka Hämäläinen

**Inka Hämäläinen** rođena 17. decembra 2005. u Joensuu je finska biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Inka Hämäläinen je nastupila samo jednom na olimpijskim igarama i to na ZOI 2026, ali nije osvajala medalje. U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat 56-o mjesto na ZOI 2026. u utrci utrci na 15&nbsp;km, kada je s tri promašaja zaostala 5:33.9&nbsp;min iza pobjednice francuske biatlonke Julia Simon, koja je završila utrku s jednim promašajem. Najbolji rezultat u štafetnim utrkama je šesto mjesto na ZOI 2026. u mješovitoj štafeti s Ollijem Hiidensalom, Terom Seppäläom i Suvi Minkkinen, kada su sa zaostatkom od 1:57&nbsp;min bili sporiji od pobjedničke francuske štafete u sastavu: Éric Perrot, Quentin Fillon Maillet, Lou Jeanmonnot i Julia Simon; kao i sedmo mjesto u štafeti s Sonjom Leinamo, Venlom Lehtonen i Suvi Minkkinen, kada su sa zaostatkom od 2:28.7&nbsp;min bili sporiji od pobjedničke francuske štafete u sastavu: Camille Bened, Océane Michelon, Lou Jeanmonnot i Julia Simon.

### Svjetska prvenstva 
Nastupila je na jednom Svjetskom prvenstvu i to na SP 2025, ali nije osvajala medalje. Najbolji rezultat joj je bilo 62-o mjesto na SP 2025. u utrci na 7,5&nbsp;km, kada je s četiri promašaja i 2:54.5&nbsp;min zaostatka bila iza pobjednice Justine Braisaz-Bouchet. U ekipnim utrkama najbolji joj je rezultat 15-o mjesto na istom prvenstvu u štafeti s Sonjom Leinamo, Noorom Kaisom Keränen i Suvi Minkkinen.

### Svjetski kup 
Prvi nastup u Svjetskom kupu imala je 26. novembra 2023. u sezoni 2023/24 u švedskom Östersundu u utrci na 15&nbsp;km kada je osvojila 75-o mjesto s četiri promašaja i zaostatkom od 7:13.9&nbsp;min iza pobjednice, italijanske biatlonke Lise Vittozzi. Najbolji nastup u karijeri joj je dvanaesto mjesto u utrci sprinta na 7,5&nbsp;km u sezoni 2025/26. u švedskom Östersundu 5. decembra 2025, a u štafeti dva četvrta mjesta u sezoni 2025/26: u Hochfilzenu 13. decembra 2025. sa Sonjom Leinamo, Venlom Lehtonen i Suvi Minkkinen; te u Oberhofu 10. januara 2026. u istom sastavu.

### Finska prvenstva 
## Prestanak karijere 
## Privatni život 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Rođeni 2005.
Kategorija:Biografije, Joensuu
Kategorija:Finski biatlonci
Kategorija:Finski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2026.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Aktivni biatlonci
Rob Reiner

**Robert Norman Reiner** (New York, 6. mart 1947 – Los Angeles, 14. decembar 2025) bio je američki glumac, filmski režiser, producent i scenarist. Kao glumac, Reiner je postao poznat ulogom liberalnog zeta Michaela "Meatheada" Stivica u humorističkoj seriji *Sve u porodici* (*All in the Family*), za koju je dobio dvije nagrade Emmy tokom 1970-ih. Kao režiser, bio je nominovan od strane Udruženja režisera Amerike (DGA) za rad na filmovima *Ostani uz mene*, *Kad je Harry sreo Sally...* i *Malo dobrih ljudi*. Školovao se na filmskoj školi UCLA.

## Biografija 
Reiner se rodio u Bronxu, u jevrejskoj porodici etabliranog komičara Carla Reinera i njegove supruge Estelle. Djetinjstvo je proveo u New Rochelleu. U dobi od 13 godina se s porodicom preselio u Los Angeles gdje je pohađao Beverly Hills High School i Univerzitet Kalifornije u Los Angelesu (UCLA).

Od 1971. do 1981. bio je u braku sa glumicom i režiserkom Penny Marshall, s kojom je usvojio kćerku, glumicu Tracy Reiner. Od 1989. bio je u braku sa Michele Singer, s kojom ima troje djece (Jake, Nick i Romy).

Od kasnih 1990-ih bavio se i politikom kao aktivist za zabranu i ograničenje pušenja. Godine 1998. u Kaliforniji je uspješno progurao referendum o porezu na cigarete (Prop 10). Međutim, kada je imenovan na mjesto predsjednika kalifornijske državne komisije "Prvih pet", došao je pod udar kritike zbog vođenja kampanje za finansiranje državnih vrtića. Zbog optužbi za korištenje državnog novca u kampanji referendum je propao, a Reiner je bio prisiljen podnijeti ostavku.

## Filmska karijera 
Reiner je od politike daleko poznatiji po uspješnim filmovima 1980-ih i 1990-ih kao što su *Princeza nevjesta* (*The Princess Bride*), *Ostani uz mene* (*Stand by Me*) i *Ovo je Spinal Tap* (*This Is Spinal Tap*) — mnogi od njih su doživjeli kultni status. Posljednji, zamišljen kao parodija rock-dokumentaraca, smatra se jednim od najuspješnijih lažnih dokumentaraca (mockumentary) u historiji.

Reiner je kasnije režirao komercijalno uspješne filmove koristeći svoju kompaniju Castle Rock Entertainment. Među njih se ubrajaju *Misery*, *Malo dobrih ljudi* (*A Few Good Men*) i komercijalno najuspješniji – *Kad je Harry sreo Sally...*, koji je postao klasik romantične komedije. Međutim, nakon fijaska filma *Sjever* (*North*), došlo je do krize u njegovoj karijeri koju označavaju komercijalni i kritički neuspjesi kao što su *Alex i Emma* i *Šuška se...* (*Rumor Has It*).

## Smrt 
Dana 14. decembra 2025. tijela Roba Reinera i njegove supruge Michele pronađena su u njihovom domu u Los Angelesu. Tijela su imala ubodne rane, a policija je preliminarno potvrdila da se radi o ubistvu. Policija u Los Angelesu je sljedećeg dana uhapsila i optužila njihovog sina, Nicka Reinera, za ubistvo roditelja.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* Biografija, nagrade i dostignuća, na Hollywood.com

Kategorija:Američki režiseri
Kategorija:Američki glumci
Kategorija:Američki scenaristi
Kategorija:Američki producenti
Kategorija:Dobitnici nagrade Emmy
Kategorija:Žrtve ubistva
Kategorija:Američki Jevreji
Kategorija:Biografije, New York
Pseudodokumentarni film

**Mockumentary** (od engleskih riječi *mock* – "rugati se" i *documentary* – "dokumentarac"), poznat i kao **lažni dokumentarac** ili **pseudodokumentarni film**, je filmski i televizijski žanr u kojem su fiktivni događaji predstavljeni u dokumentarnom stilu kako bi se stvorila parodija ili satira. Ovi filmovi često koriste intervjue, "pronađene snimke" i improvizovanu glumu kako bi izgledali što uvjerljivije.

## Historija 
Rani primjeri lažnih dokumentaraca mogu se naći još u radio-dramama, poput čuvene emisije *Rat svjetova* (Orson Welles) iz 1938, koja je u formi vijesti izvještavala o invaziji vanzemaljaca.

Na filmu, žanr je postao popularan 1960-ih i 1970-ih godina. Jedan od ranih primjera je film ''A Hard Day's Night* (1964) grupe The Beatles, koji je imitirao stil direktnog filma (cinéma vérité). Međutim, ključni trenutak za popularizaciju žanra bio je film *Ovo je Spinal Tap* (1984) režisera Roba Reinera, koji je pratio fiktivni britanski heavy metal bend na turneji.

## Karakteristike 
Mockumentaryji obično koriste sljedeće elemente kako bi stvorili iluziju stvarnosti:
* Intervjui "jedan na jedan": Likovi govore direktno u kameru, objašnjavajući svoje misli ili događaje (tzv. "talking heads").
* Kamera iz ruke: Namjerno nestabilna slika ("shaky cam") kako bi se postigao osjećaj spontanosti i realizma.
* Improvizacija: Dijalozi često nisu strogo skriptirani kako bi djelovali prirodnije i uvjerljivije.
* Odsustvo "četvrtog zida": Likovi su svjesni prisustva kamere i filmske ekipe, često im se obraćaju ili gledaju u objektiv.

## Poznati primjeri 
### Filmovi 
* *Ovo je Spinal Tap* (1984) – Satira na rock muzičku industriju.
* *Borat* (2006) – Sacha Baron Cohen glumi kazahstanskog novinara u SAD-u.
* *Šta radimo u sjeni* (2014) – Komedija o vampirima koji žive u modernom Wellingtonu.
* *Vještica iz Blaira* (1999) – Iako horor, ovaj film je popularizirao tehniku "pronađenih snimaka" (found footage) koja je bliska mockumentaryju.

### Televizija 
* *U uredu (UK)* i *U uredu (SAD)* – Serija smještena u uredskom okruženju.
* *Parks and Recreation* – Politička satira o lokalnoj upravi.
* *Moderna obitelj* – Prati živote tri povezane porodice.
* *Dečki iz kampa za prikolice'' – Kanadska serija o stanovnicima parka prikolica.

## Također pogledajte 
* Dokumentarni film
* Parodija
* Crni humor

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Filmski žanrovi
Kategorija:Filmske komedije
Kategorija:Dokumentarni filmovi
Michel Devoret

**Michel Devoret** je francuski fizičar i profesor na Univerzitetu Kalifornije u Santa Barbari te glavni naučnik u Google Quantum AI. Također je profesor emeritus na Univerzitetu Yale.

Dobitnik je Nobelove nagrade za fiziku 2025. godine (zajedno sa Johnom Clarkeom i Johnom Martinisom) za eksperimentalne dokaze makroskopskih kvantnih fenomena u supravodljivim krugovima.

Poznat je po svom pionirskom radu u oblasti kvantne mehanike, posebno u razvoju supravodljivih krugova i kvantnog računarstva.

## Biografija 
Devoret je rođen u Parizu. Diplomirao je na prestižnoj École normale supérieure 1975. godine, a doktorirao fiziku na Univerzitetu u Orsayu 1982. godine. Od 2002. do 2024. godine radio je kao profesor primijenjene fizike na Univerzitetu Yale. Također je bio profesor na Collège de France u Parizu, gdje je držao katedru za mezoskopsku fiziku. Godine 2024. prešao je na Univerzitet Kalifornije u Santa Barbari.

## Istraživački rad 
Njegovo istraživanje fokusira se na eksperimentalnu fiziku čvrstog stanja, s posebnim naglaskom na kvantne fenomene u nanostrukturama. Devoret je, zajedno sa kolegama iz grupe "Quantronics" u Saclayu i kasnije na Yaleu, značajno doprinio razvoju supravodljivih krugova koji se ponašaju kao vještački atomi.

Jedan od njegovih najvažnijih doprinosa je razvoj **transmona** (zajedno sa Robertom Schoelkopfom i drugima), vrste supravodljivog kupa (kubita) koji je postao standard u izgradnji modernih kvantnih procesora zbog svoje otpornosti na šum. Njegov rad postavio je temelje za arhitekture koje danas koriste kompanije poput IBM-a i Google-a u svojim kvantnim računarima.

## Nagrade i priznanja 
Za svoj rad, Michel Devoret je dobio najprestižnija međunarodna priznanja:
* Nagrada Ampère (1991)
* Nagrada Descartes-Huygens (1996)
* Nagrada Europhysic (2004)
* Nagrada John Stewart Bell (2013) – za fundamentalne eksperimente u kvantnoj mehanici.
* Fritz London Memorial Prize (2014) – za doprinos fizici niskih temperatura.
* Nobelova nagrada za fiziku (2025) – za otkriće makroskopskog kvantnog tuneliranja i kvantizacije energije u električnim krugovima.
* Član Francuske akademije nauka i Nacionalne akademije nauka SAD-a.

## Također pogledajte 
* Kvantni računar
* Supravodljivost
* Kvantna mehanika

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Profil na Yale Engineering
* 

Kategorija:Francuski fizičari
Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za fiziku
Kategorija:Članovi Francuske akademije nauka
Kategorija:Biografije, Pariz
Kategorija:Rođeni 1953.