Aleksandrija

**Aleksandrija** () je drugi grad po veličini i drugo metropolitansko područje u Egiptu nakon Kaira a koji se prostire duž 32&nbsp;km dugog područja uz obalu Sredozemnog mora, u sjevernom središnjem dijelu zemlje. Aleksandrija je najveća luka u Egiptu preko koje se obavlja oko 80% egipatskog uvoza i izvoza. Važno je turističko središte i važan industrijski centar zbog plinovoda i naftovoda koji vode iz Sueca.
Grad je osnovan oko malog grada 331. p.n.e. od strane Aleksandra Velikog. Postao je važan centar helenske civilizacije i ostao glavni grad helenskog Ptolomejskog kraljevstva i rimskog i bizantijskog Egiptu skoro 1000 godina, sve do muslimanskog osvajanja Egipta 641. godine kada je novi glavni grad osnovan u Fustatu (kasnije apsorbovan u grad Kairo). Antička Aleksandrija je najpoznatija po svjetioniku na Farosu, jednom od sedam čuda antičkog svijeta, svojoj velikoj biblioteci (najveći u antičkom svijetu, sada zamijenjena modernom bibliotekom).

Od kraja 19. vijeka, Aleksandrija je postala glavni centar međunarodnog brodarstva i jedan od najznačajnijih trgovačkih centara u svijetu, zahvaljujući jednostavnoj kopnenoj vezi između Sredozemnog i Crvenog more, i unosnoj trgovini egipatskog pamuka. Aleksandrija je bila drugi najmoćniji grad antičkog svijeta nakon Rima.

## Historija 
Grad Aleksandriju je osnovao Aleksandar Veliki u aprilu 331. godine p.n.e. Glavni Aleksandrov arhitekt, Dinocrates, je projektovao ovaj grad koji je prema Aleksandrovoj zamisli trebao zamijeniti grad Naucratis kao helenistički centar Egipta te biti veza između Grčke i bogate doline Nila. Aleksandar je osnovao više gradova sa ovim imenom u Iranu i na granici sa Indijom, a egipatska Aleksandrija je bila najznačajnija od svih njih.

Istočno od Aleksandrije u davna vremena bila je močvara i nekoliko ostrva. Egipatski grad, Rhakotis je također postojao na obali. On je nastavio postojati kao egipatska četvrt Aleksandrije. Nekoliko mjeseci nakon osnivanja grada, Aleksandar je napustio Egipat i nikad se više nije vratio u svoj grad. Nakon Aleksandrove odlaska, njegov namjesnik, Cleomenes, nastavio je sa širenjem grada. Poslije svoje rane smrti Aleksandar je sahranjen u mauzoleju u Aleksandriji. 
Naslijedivši trgovinu srušenog Tira i postavši središte nove trgovine između Evrope i Arabije i Indije na istoku, grad je kontinuirano rastao i za manje od jedne generacije postao je veći od Kartage. Za stoljeće svog postojanja, Aleksandrija je postala najveći grad na svijetu, a nekoliko stoljeća kasnije, bio je drugi grad poslije Rima. Postao je glavni grad grčkog Egipta, s Grcima koji su dolazili u grad iz različitih područja.

Arhitekta Sostrat iz Knida je u periodu između 300. i 279. p.n.e. na ulazu u aleksandrijsku luku sagradio svjetionik na poluostrvu Faros. Taj svjetionik se ubrajao u Sedam svjetskih čuda starog svijeta. U gradu je izgrađena i Aleksandrijska biblioteka, koja je sa oko 700.000 pisanih rolni u to doba bila najbogatija biblioteka na svijetu. Zahvaljujući velikoj biblioteci i svojoj veličini, Aleksandrija je bila i centar filozofsko-naučne Aleksandrijske škole iz koje su kasnije potekli mnogi naučnici, između ostalih, Ptolemej, Euklid i dr.

Aleksandrija nije bila samo središte helenizma, već i grad sa najbrojnijom židovskom zajednicom u svijetu. Ovdje je napisana Septuaginta, grčka verzija jevrejske biblije.

## Geografski i geološki okvir 
Aleksandrija se nalazi u Egiptu, na južnoj obali Sredozemnog mora, u krajnjem zapadnom dijelu delte Nila. Grad je izrazito gusto naseljen, a njegova uža gradska područja daju utisak manjeg prostora nego što to pokazuje njegova široka administrativna površina. Geološki sastav Aleksandrije obuhvata nanosna tla, ooidni pijesak i glinu, ooidni krečnjak iz srednjeg miocena, sivi školjkasti dolomit, glinoviti dolomit, onkolitni krečnjak i dolomit, kao i školjkasti krečnjak.

## Klima 
Aleksandrija ima vruću stepsku klimu, gotovo prelaznu ka vrućoj pustinjskoj klimi. Kao i ostatak egipatske sjeverne obale, grad ima ublaženu klimu zahvaljujući sjevernim vjetrovima koji pušu preko Sredozemnog mora, pa temperature nisu tako ekstremne kao u pustinjskom zaleđu. Rafah i Aleksandrija su najkišovitiji gradovi u Egiptu, a nakon njih slijede Rosetta, Baltim, Kafr el-Dawwar i Mersa Matruh. Na klimu grada snažno utiče Sredozemno more, pa su zime kišovite i promjenjive, dok su ljeta umjereno vruća, nešto produžena i često vrlo vlažna. Januar i februar su najhladniji mjeseci, s dnevnim temperaturama od 12 do 18&nbsp;°C i noćnim temperaturama koje mogu pasti i do 5&nbsp;°C.

U hladnijem dijelu godine Aleksandrija ponekad doživljava snažne oluje, kišu, pa čak i susnježicu i grad; ranije su takvi događaji, uz slab sistem odvodnje, povremeno izazivali poplave, ali su danas rijetki. Najtopliji i najsušniji period su juli i august, s prosječnom dnevnom temperaturom od oko 30&nbsp;°C. Godišnja količina padavina iznosi oko 211&nbsp;mm, ali je u pojedinim godinama dostizala i 417&nbsp;mm.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službena stranica

Kategorija:Gradovi u Egiptu
*
Kategorija:Egipat