open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nikola Kuzanski

mini|desno|250px|Nikola Kuzanski
**Nikola Kuzanski** (latinizirano Nicolaus Cusanus, njemački Nikolaus von Kues), njemački filozof, teolog i znanstvenik (Kues, latinski Cusa, 1401 – 11. VIII. 1464). Odgojen u redovničkoj zajednici Braća zajedničkoga života, potom je u Heidelbergu i Padovi studirao pravo, prirodne znanosti i matematiku.

Na koncilu u Baselu 1431. obranio papu u jednome sporu, a 1448. postao je kardinalom. Obavljao diplomatske dužnosti kao papin izaslanik, podupirući crkvene reforme, pridonosio ujedinjenju kršćanskih crkava. Suprotstavivši se Aristotelovu autoritetu, priklonio se Platonu i neoplatoničarima. Na prijelazu iz srednjovjekovnog skolastičkog mišljenja u racionalnu i dijalektičku filozofiju, Nikola Kuzanski utemeljio je prve idejne premise koje će poslije baštiniti racionalistički filozofski sustavi (Descartesov i Spinozin). Vremensku i prostornu beskonačnost univerzuma pretpostavlja postulatom Božje beskonačnosti i savršenosti. Bog je jedinstvo svih suprotnosti, *coincidentia oppositorum,* apsolutni maksimum kao i minimum, jer je i u onom najmanjem. Univerzum, makrokozmos, kao nešto savršeno, očituje se u svemu, poglavito u čovjeku. U beskonačnome dano je i konačno, ono »sve« u »svemu« je *(omnia ubique),* u općem sadržano je i ono posebno, čovjek se istražujući pojedinačno uzdiže do spoznaje beskonačnoga. Taj filozofski stav upućuje na identičnost individuuma i božanskoga bića. Spoznaja Jednoga moguća je samo svojevrsnom intuicijom, tj. učenim neznanjem *(docta ignorantia)*.

Po Nikoli Kuzanskom postoje četiri vrste spoznaje: osjetilna spoznaja, analitički razum, sintetička intelektualna spoznaja i intuitivni izvor spoznaje (mističko-panteistička spoznaja, odnosno *visio intellectualis*). Nikola Kuzanski odbacio je skolastičke spoznaje o Zemlji kao središtu svijeta. Kozmos nema središta, bezgraničan je, a ove su spoznaje pridonijele snažnijemu razvoju renesansne znanosti.

Glavna djela: *O učenom neznanju* (*De docta ignorantia,* 1440), *O nagađanju* (*De coniecturis,* 1441–43), *O skrivenom Bogu* (*De Deo abscondito,* 1446), *O berilu* (*De beryllo,* 1457), *O jednakom* (*De aequalitate,* 1459), *O ne-drugom* (*De non aliud,* 1460/61), *O igri kugle* (*De ludo globi,* 1463).

## Također pogledajte 
* Novovjekovna filozofija
* Renesansa
* Univerzitet "Niccolò Cusano"

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1401.
Kategorija:Umrli 1464.
Kategorija:Njemački filozofi
Zem-zem

mini|desno|300px|Hadžije uzimaju vodu sa Zem-Zem izvora
**Zem-Zem** je vrelo koje izvire u Mekki. Voda je jako cijenjena u pustinjskoj zemlji, kakva je Saudijska Arabija.

Za Zem-Zem se znalo još davno prije rođenja Muhammeda, ali ga je s vremenom zatrpao pijesak i zaboravilo se za njegovu tačnu lokaciju. Muhammedovi preci (djed i pradjedovi) bili su zaduženi za opskrbu hranom i pićem hodočasnika koji su dolazili posjetiti Kabu, što je bila velika čast, ali i jako teška dužnost (zbog nedostatka vode). Jedne noći Muhammedov djed Abdul-Muttalib usnio je na kojem se mjestu nalazi izvor i narednih dana pokušao ga je iskopati, što je na kraju i uspio. To mu je podiglo ugled među sunarodnjacima, a izvor je otad dobro čuvan .

Veliki broj hadžija nose sa sobom bocu vode s tog izvora, kao jednu od nezaobilaznih stvari koje nose kući sa hadždža ili umre.

## Otkriće Zem-Zema 
Prema hadisu koji je vjerodostojan (sahih), tj. ima potvrđen lanac pouzdanih prenosilaca, vrelo Zem-Zem je pronašla Hadžera. Naime, njen suprug i jedan od najodabranijih poslanika Ibrahim je Hadžeru i njenog tek rođenog sina Ismaila, također poslanika i rodočelnika Arapa, doveo do mjesta sadašnje Kabe i tu ih ostavio. To mjesto je bilo pustinja, bez izvora i ikakvog zelenila ali ih je tu ostavio prema Božijoj zapovjedi.

Nakon izvjesnog vremena, a pošto su ostali bez ikakve hrane i pića, Ismail je zaplakao usljed čega je Hadžera, vođena majčinskim instinktom, užurbano se počela kretati između dva manja uzvišenja. Kada je sedmi put sigla do jednog od uzvišenja čula je glas koji ju je dozivao. Zamolila ga je da joj pomogne te se pred njom pojavio melek Džibril. Nogom je udario o tlo usljed čega je potekao mlaz vode. Od radosti Hadžera je pokušala da zagradi vodu uzvikujući *zem-zem*, što bi doslovno u prijevodu na bosanski značilo stani-stani.

## Zem-Zem i obredi hadždža 
Ritual koji se sastoji u užurbanom kretanju između Safe i Merve a kojim se simboliše Hadžerina potraga za vodom se naziva sa'j i jedna je od obaveznih stvari, tj. vadžib hadždža.  Udaljenost između Safe i Merve iznosi oko 400 metara i hadžije ovu udaljenost prilikom obavljanja hadždža prelaze 7 puta, užurbanim kretanjem.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://web.archive.org/web/20050205152331/http://www.sgs.org.sa/index.cfm?sec=311&page=
* http://www.islamonline.net/English/hajj/Landmarks/1425/08.shtml
* https://web.archive.org/web/20121224053438/http://faculty.ksu.edu.sa/khounganian/Interns%20Seminar/Zamzam-waterpublicationarticle.pdf
* https://web.archive.org/web/20130721012602/http://www.waleg.com/archives/022874.html
* http://www.medicalnewstoday.com/releases/225253.php
* http://www.bbc.co.uk/news/uk-england-london-13326566

Kategorija:Saudijska Arabija
Kategorija:Islam
Kategorija:Mesdžidul-haram
Paradoks

**Paradoks** se pojavljuje kada skup očigledno nepobitnih premisa daje neprihvatljive ili protivrječne konkluzije. Rješavanje paradoksa je dovelo do poboljšanja nekih nauka kao što su filozofija i matematika (na primjer Rusellov paradoks o teoriji skupova doveo je do poboljšanja teorije skupova u matematici).

Etimologija riječi "paradoks" datira još od rane renesanse. Prvi oblici ove riječi se mogu naći u latinskom *paradoxum* i sličnoj grčkoj riječi *paradoxon*. Riječ je sastavljena od prijedloga "prema tome" sastavljen na korijen imenice "doxa", što znači "ono što se dobija". U Srednjem vijeku je korištena i riječ *insolubilia*.

## Lista paradoksa 
### Logički (bez matematičkih) paradoksi 
*Paradoks striktne implikacije
*Paradoks gavrana
*Paradoks konja
*Paradoks neočekivanog ispita ili paradoks neočekivanog vješanja
*Paradoks berberina
*Ričardov paradoks
*Paradoks demokratije

#### Semantički paradoksi 
*Berryjev paradoks
*Curryjev paradoks
*Epimendisov paradoks
*Grelling–Nelsonov paradoks
*Paradoks lažljivca
*Quineov paradoks
*Russellov paradoks

#### Paradoksi nejasnoće 
*Tezejski brod/Sjekira Georgea Washingtona
*Paradoks gomile

### Matematički i statistički paradoksi 
*Paradoksi raspodjele
**Paradoks Alabame
**Paradoks nove države
**Paradoks populacije
*Fenomen Vila Rodžersa
*Berksonov paradoks
*Bertrandov paradoks
*Paradoks rođendana
*Borelov paradoks
*Paradoks lifta
*Hodgsonov paradoks
*Ričardov paradoks
*Problem Montija Hala
*Simpsonov paradoks
*Paradoks uspavane ljepotice
*Paradoks malo-težinskih beba
*Paradoks dvije koverte
*Dihotomija-Zenonov paradoks
*Ahil i kornjača-Zenonov paradoks
*Strijela-Zenonov paradoks

#### Paradoksi beskonačnosti 
*Burali-Fortijev paradoks
*Galilejev paradoks
*Paradoks Grand Hotela
*Problem Montija Hala
*Skolemov paradoks

#### Geometrija i topologija 
*Banach-Tarski paradoks
*Gabrijelov rog
*Hausdorffov paradoks

### Psihološki paradoksi 
*Abilene paradoks
*Paradoks magarca
*Paradoks kontrole
*Paradoks hedonizma
*Newcombov paradoks
*Paradoks licemjera

### Fizički paradoski 
*Braessesov paradoks
*Carrollov paradoks
*D'Almbertov paradoks
*Dennijev paradoks
*Einstein-Podolsky-Rosenov paradoks
*Gibbsov paradoks
*GZK paradoks
*Loschmidtov paradoks
*Mpembasov paradoks
*Olbersov paradoks
*Paradoks blizanaca
*Paradoks crnih rupa
*Suppleeov paradoks

### Filozofski paradoksi 
*Fermijev paradoks
*Paradoks djeda
*Paradoks populacije
*Paradoks nihilizma
*Paradoks svemoći
**Paradoks nezaustavljive sile
**Paradoks djeda ili paradoks putovanja kroz vrijeme
*Epikurejski paradoks
*Moorov paradoks
*Zenonov paradoks

### Ekonomski paradoksi 
*Abilejnov paradoks
*Paradoks glasanja
*Bertrandov paradoks
*Paradoks vrapca u ruci
*Paradoks dijamanat-voda
*Edgeworthov paradoks
*Giffenov paradoks
*Jevonskov paradoks
*Paradoks St. Petersburga

## Također pogledajte 
*Filozofija
*Matematika
*Psihologija
*Ekonomija
## Vanjski linkovi 
*
*
*
*
*

Kategorija:Paradoksi
Kategorija:Filozofska logika
Kategorija:Koncepti u logici
Neptunovi prirodni sateliti

Neptun ima 14 poznatih prirodnih satelita ili mjeseca. Najveći od njih je Triton koga je otkrio William Lassel samo 17 dana poslije otkrića samoga Neptuna. Dva mjeseca otkrivena između 2002. i 2003. godine, a koja još nemaju imena, imaju najveće poluprečnike orbita i najduže orbitalne periode od bilo kojih mjeseca otkrivenih do danas.

## Prirodni sateliti 
* Čeka da se potvrdi i dobije ime.
** Negativni orbitalni periodi ukazuju na retrogradnu orbitu oko Neptuna (suprotno od planetine rotacije)

## Neuobičajene orbite 
Triton kruži oko Neptuna u kružnoj retrogradnoj orbiti. Dok je taj tip orbita uobičajen za udaljene netipične satelite, Triton je jedinstven slučaj satelita sa retrogradnim kretanjem tako blizu matičnoj planeti.

Treći satelit po veličini Nereida ima regularni pravac kretanja, ali sa najekscentričnijom orbitom od svih satelita u Sunčevom sistemu, tako da je afela veći od perihela za sedam puta.

Sateliti Psamata i Neso imaju orbite veće od orbita bilo kojeg drugog poznatog satelita u Sunčevom sistemu. Potrebno im je 25 godina da za jedan obilazak oko planete, i to na udaljenosti koja je za 125 puta veća od udaljenosti Mjeseca od Zemlje.

## Napomene u vezi s imenima 
Neki asteroidi dijele ista imena sa Neptunovim satelitima: 74 Galateja i 1162 Larisa. Napomenimo i to da Triton nije imao zvaničnog imena sve do 20. vijeka. Mada je ime predložila Camille Flammarion (Kamila Flamarion) 1880 godine, nije ušlo u svakodnevnu upotrebu sve do kasnih 1930-tih. Obično je jednostavno bio poznat kao "Neptunov satelit". Uz to, drugi njegov satelit, Nereida, je otkriven tek 1949. godine.

## Vanjski linkovi 
* NSSDC-ovi podaci o Neptunovim satelitima
* Farlexova Enciklopedija - članak o Neptunovim satelitima

Kategorija:Neptun
Kategorija:Prirodni sateliti
Gladijator

**Gladijatori** (lat. *gladiatores*), borci u starom Rimu koji su, radi zabave gledaoca, izvodili borbe sa mačevima, kopljima, koristeći tadašnje vojne i borilačke vještine. Borbe su se obično prekidale kod krvi, ali kod kasnijih rimskih careva ova igra se degradirala do te mjere da je cilj gladijatorskih igara bila smrt.

Ime **gladijator** dolazi od **gladius**, kratkog rimskog mača za bodenje i sječenje. Gladijatori su vjerovatno prvobitno bili etruščanskog porijekla. Gladijatorske se borbe u Rimu uvode u prvoj polovini 3. vijeka p. n. e. u sklopu pogrebnih svečanosti, kao obred žrtvovanja ljudskih života sjenkama pokojnika. U prvoj zabilježenoj borbi 264. p. n. e. borila su se samo tri para.

Krajem 2. vijeka p. n. e. gladijatorske borbe postaju predstave koje vladari nude besplatno narodu. Prvobitno se izvode u Forumu, a kasnije u arenama širom rimske imperije.

Car Trajan je priredio gladijatorsku borbu sa 5 hiljada parova. Gladijatori su bili izabirani među mlađim ratnim zarobljenicima, a ponekad i među kriminalcima. Gladijatori su bili uglavnom robovi, nekada i slobodnjaci, avanturisti, a vrlo rijetko i slobodni građani koji su se borili samo pod određenim uvjetima. Gladijatori su formirali i posebne jedinice– **familiae**, a uvježbavani su bili u gladijatorskim školama (*ludi gladiatores*).

Odbjegli gladijatori iz škole u Kapui su organizirali i Spartakovu pobunu, koja se ponekad naziva i pobuna gladijatora.

Gladijatorske su borbe pod uticajem kršćanstva, a temeljem zakona cara Konstantina Velikog iz 325. godine, ukinute, ali su se sporadično održavale do oko godine 450, dok su posljednje gladijatorske borbe u samom gradu Rimu održane 1. januara 404. godine.

Kategorija:Historija
Kategorija:Kultura Antičkog Rima
Fenomenologija duha

"**Fenomenologija duha**" (*Phänomenologie des Geistes* 1807.), djelo je Georga Vilhelma Fridriha Hegela. To je najvažnije Hegelovo filozofsko djelo, ono istražuje koncept *duha*, pitajući se kako je ono sastavljeno od sebe i od svijeta, i u procesu daje prikaz čitavog sistema metafizike, etike, i političke filozofije. Često spominjano kao jedno od Hegelovih radikalnijih djela, ono daje uvod u poznatu Hegelovu dijalektiku. Hegel u ovoj knjizi unosi razvoj svih mogućih formi svijesti, do tačke u kojoj svijest postaje moguća ne kao puki fenomen, već kao realnost kakva je ona po sebi, poistovjećena kako sa saznanjem apsoluta tako i sa trenutkom kada "duh" konačno saznaje sebe. "Fenomenologija duha" sadrži odličnu analizu krhke prirode samosvijesti, a naročito načina na koji ona zavisi od priznanja od strane drugih. Prema tome, pojava singularnog "duha" kao suprotnost normalnoj pluralnosti mnoštva duhova opravdana je društvenom prirodom samosvijesti.

## Također pogledajte 
*Filozofija
*Hegel
*Enciklopedija filozofskih nauka
*Nauka logike
*Historija filozofije

Kategorija:Filozofija
Kategorija:Filozofska djela
Binarni brojevni sistem

**Binarni sistem** ili **dualni sistem** je sistem na bazi 2.

Binarni sistem predstavlja brojevni sistem s bazom 2. To znači da u tom brojevnom sistemu za označavanje brojeva koristimo 2 broja, i to: 0 i 1. Iz engleskog jezika BInary digit nastalo je ime za najmanju količinu informacije BIT. Upotrebljava se u informatici i elektronici, gdje se nekom naponu pridružuje jedno stanje (naprimjer broju "1" napon od 5V) a nekom drugom naponu drugo stanje (naprimjer broju "0" napon od 0V).

Kako za sastavljanje binarnog broja na raspolaganju imamo samo 0 i 1, niz binarnih brojeva izgleda ovako:

        0  - decimalno 0
        1  - decimalno 1
      1 0  - decimalno 2
      1 1  - decimalno 3
    1 0 0  - decimalno 4
    1 0 1  - decimalno 5
    1 1 0  - decimalno 6
    1 1 1  - decimalno 7
  1 0 0 0  - decimalno 8
  1 0 0 1  - decimalno 9
  . . . .  (itd...)

Uočljivo je da sa jednim binarnim brojem, odnosno sa 1 bitom možemo dobiti 2 različite kombinacije (0 i 1), sa 2 bita možemo označiti 4 različite kombinacije, sa 3 bita možemo označiti 8 različitih kombinacija, sa 4 bita možemo označiti čak 16 različitih kombinacija, sa 5 bitova možemo označiti čak 32 kombinacije...

Binarni sistem je osnova današnjeg računarstva.

Danas pretežno koristimo 8-bitni način zapisa, tj. 8 brojeva i 256 mogućih kombinacija.

Primjer zapisivanja brojeva:

5710 = 5 * 101 + 7 * 100 = 1*25 + 1*24 + 1*23 + 0*22 + 0*21 + 1*20 = 1 1 1 0 0 1 2

Za binarno prikazivanje informacija je potreban najveći broj elemenata u usporedbi s ostalim brojevnim sistemima, a broj elemenata je iz tehničkih razloga često ograničen (dužinom riječi).

Uređaji koji obrađuju i pohranjuju binarne informacije fizički se izvode pomoću elektroničkih elemenata s dva stabilna stanja koje zovemo bistabili.

Pretvaranje dekadnog broja u binarni

Binarni broj čine ostaci dijeljenja s 2, odozdo prema gore:

  57 : 2 = 28
  1
  28 : 2 = 14
  0
  14 : 2 =  7
  0
  7 : 2 =  3
  1
  3 : 2 =  1
  1
  1 : 2 =  0
  1
  111001

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.geeksforgeeks.org/maths/binary-number-system/

Kategorija:Binarna aritmetika
Kategorija:Računarska aritmetika
Kategorija:Elementarna aritmetika
Kategorija:Gottfried Leibniz
Uranovi prirodni sateliti

Uran ima 27 poznatih prirodnih satelita ili mjeseca. Prva dva mjeseca Titanija i Oberon je otkrio William Herschel (Viljem Heršel) 13. marta 1787. godine. Druga dva mjeseca Ariel i Umbriel je otkrio William Lassel (V.Lasel) 1851. godine. A već, 1852. godine Herschelov sin John Herschel (Džon Herschel) je dao imena tada poznatim četirima mjesecima. Godine 1948. Gerard Kuiper (Žerar Kiper) je otkrio mjesec Mirandu.

Svemirska misija Voyagera 2 u januaru 1986. godine dovela je do otkrića još 10 daljih mjeseca, a drugi satelit S/1986 U 10 je tek kasnije otkriven nakon proučavanja starih fotografija koje je napravio Voyager. Jedanaest dodatnih mjeseca su tada identificirani uz pomoć teleskopa.

Svi Uranovi mjeseci su dobili imena prema likovima iz djela Williama Shakespearea (V. Šekspira) i Alexandera Popea (Aleksandra Popa).

## Prirodni sateliti 
## Napomene u vezi s imenima 
Neki asteroidi dijele ista imena sa Uranovim satelitima: 171 Ofelija, 218 Bjanka, 593 Titanija, 666 Dezdemona i 2758 Kordelija.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Farlexova Enciklopedija - članak Uranovi prirodni sateliti
* NSSDC-ovi podaci o Uranovim satelitima 

Kategorija:Uran
Maglice

**Maglice** su naseljeno mjesto u općini Prozor-Rama, Bosna i Hercegovina.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Prozor-Rama
Paradoks berberina

Paradoks berberina je paradoks koji se odnosi na matematičku logiku i teoriju skupova. Paradoks gleda jedno selo u kojem postoji berberin koji brije u selu sve ljude koji se ne briju sami, i nikoga više. Takvo selo ne može postojati jer se postavlja sljedeće pitanje:

* Ko onda brije berberina?

Ako se brije sam, onda se ne brije, ali ako se ne brije sam, onda se brije. Paradoks zapravo samo predstavlja dokaz da nema takvog berberina, ili drugim riječima, da je uslov nekonsistentan.

Ovaj paradoks je formulisao britanski filozof Bertrand Russell (1901. godine) i to je najpoznatiji od paradoksa u osnovama teorije skupova. Neke klase imaju same sebe kao članove: klasa svih apstraktnih objekata je, na primjer, apstraktni objekat. Kada razmotrimo klasu svih klasa koje nemaju sebe kao članove dolazimo do pitanja: Da li je ta klasa svoj član? Ako jeste, onda nije, a ako nije, onda jeste.

## Također pogledajte 
* Filozofija
* Logika
* Bertrand Russell
* Paradoks

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Filozofija
Paradoks lažljivca

U filozofiji i logici, paradoks lažljivca se odnosi na izjave kao što su:

**Ja lažem sada*.
ILI
**Ova izjava je lažna*.

Da bi izbjegli da rečenica implicira svoju istinitnu vrijednost, možemo paradoks postaviti i na sljedeći način:

:*Sljedeća rečenica je istinita*.
:*Prijašnja rečenica je lažna*.

:Po nekim historičarima filozofije ovaj paradoks (paradoks lažljivca) je prvi formulisao Eubulid iz Mileta (4. v. p. n. e.), iako postoji još veliki broj paradoksa koji se mogu svrstati u porodicu paradoksa lažljivca. Eubulid je navodno rekao:

:*Čovjek kaže da laže. Da li je to što govori istinito ili lažno?*

Ovaj paradoks se, također, pripisuje i filozofu Epimenidu (6.st. p. n. e.) koji je izjavio:

:*Krećani uvijek lažu.*

I sam Epimenid je bio sa Krete, i ova izjava je data mnogo prije Eubulidove, međutim, vjeruje se da Epimenid, izvorno, nije želio postaviti paradoks već nije razmišljao o paradoksalnosti onoga što je izrekao.
## Mišljenje o paradoksu lažljivca 
Rečenica: "Ja lažem sada", nam govori da osoba koja je to izgovorila u datom momentu ustvari govori istinu. Jedna od sugestija je da rečenica ne govori ništa. Ali rečenice koje ne kazuju ništa su u najmanju ruku lažne. U tome je paradoks.
## Također pogledajte 
*Filozofija
*Paradoks
*Logika

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Filozofija
Kategorija:Komunikacija neistina
Paradoks svemoći

Paradoks svemoći je problem koji govori da svemoguće biće ne može postojati radi određenih argumenata. Svemoguće biće je biće koje može uraditi sve. Uzimajući u obzir da postoji takvo biće, neko može postaviti sljedeće pitanje: "Da li svemoguće biće može stvoriti kamen toliko težak da ga ni ono ne može podići? Ako ga može stvoriti, onda postoji stvar koju ne može uraditi: podići kamen. Ako ga ne može stvoriti, onda postoji jedna stvar koju ne može napraviti: stvoriti takav kamen. U svakom slučaju, postoji stvar koje svemoguće biće ne može napraviti, što kontradiktira pretpostavku da je to biće *svemoguće*. To je paradoks." Kontekstualno ovaj paradoks je sličan paradoksu nezaustavljive sile i paradoksu djeda.

## Rješenje paradoksa (ili u pomoć argumentu svemoći) 
Standardno rješenje je da Božija svemoć nije tolika da čini ono što je logički nemoguće, i ukazuje na to da je za Njega, za razliku od nas, logički nemoguće da postoji kamen kojeg ne može podići.

Jedan pristup rješenju tog paradoksa jeste taj da se može prihvatiti zaključak da Bog ne može napraviti takav kamen, ali istodobno i poreći da to ograničava Njegovu neizmjernu moć. Naime, kada bi nemoguće bilo izvedivo, onda ono ne bi bilo nemoguće. Stoga zahtjevati da nemoguće biva moguće je kontradiktoran zahtjev.

Drugi pristup rješenju tog paradoksa takođe priznaje da Bog ne može stvoriti kamen koji ne može podignuti, ali s vrlo različitim argumentom dokazuje da još uvijek ne postoji ništa što Bog ne može. Božija svemoć  podrazumijeva samo ovo:  da može stvoriti kamen bilo koje težine i da može podignuti kamen bilo koje težine. Samim time ne postoji ograničenje na težinu kamena kojeg Bog može stvoriti ili podignuti. Zaključak: Bog može podignuti svaki kamen kojeg je stvorio. To što ne može stvoriti kamen kojeg ne može podići je ishod Njegove neograničene moći.

Treći pristup je ukazati na to da je zahtjev da se stvori kamen koji se ne može podići u suštini tautologičan jer se istim ne dokazuje ništa, već se uslovljava. Naime, uslovljava se stvaranje kamena kojeg se ne može podići da bi se navelo da, eto, isti se ne može podići. Uslovljava se da Bog ne može stvoriti takav kamen da bi se navelo da, eto, Bog ne može stvoriti takav kamen. Takvi iskazi su u svakom slučaju istiniti, ali oni ne dokazuju ništa već uslovljavaju ono što se želi dokazati.

## Također pogledajte 
*Filozofija
*Paradoks

Kategorija:Filozofski paradoksi
Kategorija:Teologija
Kategorija:Ateizam
Kategorija:Filozofija religije
Curryjev paradoks

U logici, posebno matematičkoj logici, Curryjevi paradoksi odnose se na porodicu logičkih paradoksa koji se javljaju u nekim teorijama skupova. Dobili su ime po matematičaru Haskellu Curryju.

Jedna tekstualna verzija glasi:

:A: "Ako ne griješim, onda Djed Mraz postoji."
:B: "Slažem se. '*Ako *ti* ne griješiš*' onda Djed Mraz postoji."
:A: "Ti se slažeš. Ono što sam rekao je tačno."
:B: "Da."
:A: "Onda ne griješim."
:B: "Tačno."
:A: "Ako ja ne griješim, onda Djed Mraz postoji. Ja nisam pogriješio. Prema tome, Djed Mraz postoji."

Na ovaj način, bilo koji prijedlog, nebitno je li tačan ili ne, može biti dokazan.

Curryjev paradoks je: "Ako ja ne griješim, Y je tačno", gdje Y može biti bilo koja izjava. ("crno je bijelo", "2=1" i slično).

## Također pogledajte 
*Filozofija
*Paradoks
*Matematika

Kategorija:Matematički paradoksi
Kategorija:Matematička logika
Kategorija:Paradoksi u naivnoj teoriji skupova
Kategorija:Samoreferentni paradoksi
Dihotomija

mini|desno|250px|Ilustracija dihotomije sa dva različita kruga.
**Dihotomija** je dijeljenje ili podijeljenost cjeline na dva jednaka nepreklapajuća dijela, što označava proceduru u kojoj se jedna cjelina dijeli na dva dijela, ili na pola. U takvoj podjeli nešto što je dio jedne polovine ne može biti nikako dio druge polovine.

Termin dihotomija se također koristi kada se želi označiti podijeljenost nečega na dva nezavisna, često suprotstavljena dijela, a da pri tome oni nisu potpuno jednaki. Ovakva upotreba termina dihotomija nije potpuno tačna.

## Etimologija 
Dihotomija je riječ grčkog porijekla (διχο - na dva dijela + τομία - sječenje)

## Također pogledajte 
* Dualizam

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Dichotomy analysis

Kategorija:Logika
Nihilizam

Kao filozofsko stajalište, **nihilizam** je pogled na svijet, a pogotovo ljudsku egzistenciju, bez ikakve svrhe, značenja, ili razumljive istine. To je teorija koja promovira stanje u kojem se ne vjeruje ni u šta, ili u kome ne postoje ciljevi. Termin se nekorektno koristi da bi se okarakterizirale one ličnosti koje ne dijele sa drugima neku određenu vjeru ili određeni skup apsolutnih vrijednosti. Tokom romantizma postao je popularan izraz weltschmerz, kojim je opisivan kolektivni osjećaj žalosti i bespomoćnosti jedne generacije pred  zlom, nepravdom i besmislenošću koji su, kako im se činilo, obilježavali svijet u kojem žive.

Neki veliki filozofi poput Friedricha Nietzschea su pisali o nihilizmu. Nietzsche je opisao kršćanstvo kao nihilističku religiju, jer je uklonila značenje sa ovozemaljskog života, i fokusirala ga na navodni drugi život.

## Također pogledajte 
* Filozofija
* Paradoks nihilizma

Kategorija:Metafizičke teorije
Kategorija:Filozofija života
Kategorija:Političke ideologije
Paradoks gavrana

Paradoks gavrana je prvi predložio njemački logičar Calr Gustav Hempel 1940-tih godina, da bi pokazao princip indukcije po kojem nabrajanje dozvoljava da se potvrdi odgovarajuće uopćavanje putem njegovih instanci.

## Paradoks 
Kada mnogo ljudi tokom hiljada godina posmatra nešto kao što je sila gravitacije, oni sve više vjeruju u njeno postojanje. Ovo vjerovanje se može sažeti pomoću principa indukcije:

* Ako je slučaj **X** posmatran i ako je dosljedan teoriji **T**, onda se mogućnost da je **T** istinita povećava

Hampel daje primjer principa indukcije: teorija da su svi gavrani crni. Ako izađemo u prirodu i posmatramo milione gavrana, mogli bi zaključiti da su svi crni. Nakon svakog posmatranja, naše vjerovanje u teoriju "svi gavrani su crni" će se povećati. Princip indukcije, za sada, izgleda razumljiv.

Problem nastaje kada zaključimo da je izjava "svi gavrani su crni" logički jednaka izjavi "sve stvari koje nisu crne nisu gavrani". Ako posmatramo crvenu jabuku, zaključiti ćemo da ona nije crna, i ako je bolje ispitamo, doći ćemo do zaključka da nije gavran. Znači, prema principu indukcije, posmatrajući crvenu jabuku trebalo bi se povećavati naše vjerovanje da su svi gavrani crni!

## Ponuđeno rješenje za paradoks gavrana 
Rješenje uključuje ograničavanje vrsta uopćavanja koje mogu biti potvrđene svojim instancama, poricanje principa da ako dokaz potvrđuje hipotezu on potvrđuje i svaku logički ekvivalentnu hipotezu, i prihvatanje zaključka da je posmatranje, u stvari, relevantno, iako neznatno.

Ovo posljednje rješenje (samog Hempela) pokazuje da ako bi broj uključenih stvari, ili pozadinskih informacija, bio različit mogli bismo dozvoliti nešto što nije ni A ni B da bismo potvrdili da svi A su B. Pored toga, paradoks zahtjeva dalja istraživanja obrazloženja iza *Nikodovog* kriterijuma.

## Također pogledajte  
*Filozofija
*Indukcija
*Logika
*Paradoks

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Filozofija
John Locke

**John Locke** (29. august 1632 – 28. oktobar 1804) bio je engleski filozof i empirist iz 17. stoljeća. Bio je glavni engleski predstavnik empirizma. Osnivač je spoznajne teorije i smješta iskustvo, ili ideje osjeta i reflekse, u osnovu ljudskog razuma. Smatrao je da sve znanje potiče iz iskustva, jer je naša duša po rođenju "tabula rasa". Pošto ukida bilo kakav prostor za "urođene ideje" u osnovama znanja, može se reći da je u tom smislu anti-racionalistički. Međutim, Locke govori da postoji mogućnost saznanja da nam neke od naših ideja pružaju odgovarajuću predstavu svijeta koji nas okružuje.

Locke je imao veliki utjecaj na razvoj političke filozofije. Njegove ideje bile su temelj za koncepte američkog zakona i organizacije vlasti. Lockeova epistemologija i filozofija imala je veliki utjecaj i na period prosvjetiteljstva.

Locke je naročito kritikovao autoritativnu vlast koja je većinu moći osiguravala jednoj osobi (monarhu) te je zagovarao ideju razdvajanja svjetovne i crkvene vlasti, odnosno države i crkve.

## Djela 
* Ogled o ljudskom razumu (*Essay Concerning Human Understanding*)
* Dvije rasprave o vladi (*Two Treatises of Government*)
* Pismo o toleranciji (*Letter on Toleration*)
* Neke misli o obrazovanju (*Some Thoughts Concerning Education*)
* Razumnosti krišćanstva (*The Reasonableness of Christianity*)

## Također pogledajte 
* Filozofija
* Novovjekovna filozofija
* Empirizam
* Epistemologija

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Tekstovi Johna Locka
* John Locke  na Projektu "Gutenberg"
* Lockeova djela na internetu
* Lockeova bibliografija  na internetu

Kategorija:Rođeni 1632.
Kategorija:Umrli 1704.
Kategorija:Biografije, Bristol
Kategorija:Engleski filozofi
Sultan

**Sultan**, u nekim islamskim zemljama i društvima **vladar**, a naročito vladar osmanlijske porodice, Sultan Sultana, Kan Kanova, Halifa (nasljednik poslanika Muhammeda) i Sjena Allahova na Zemlji, Sluga gradova Mekke, Medine i Kudsa (Jerusalem), padišah tri grada: Istanbula, Adrianopolis / Edirne) i Burse i grada Šama (Damask) i vilajeta Misira (Egipat), cijelog Azerbejdžana, Magriba, Barkaha, Kairouana, Halepa, Iraka, Arabije i Adžema (moderni Iran), Basre, El Hasa, Dilena, Rake, Mosula, Partije (Perzija), Dijarbakira, Cilicije i Vladar vilajeta: Erzurum, Sivas, Adana, Kahraman, Van, Barbarija, Habeš (Abisinija), Tunis, Trablus (Tripolis), Kibris (Kipar), Rodos, Kandija (Krf), Moreja (Peloponez), Ak Denizi (Sredozemno more), Kara Deniz (Crno more), Anatolija, Rumelija (evropski dio Imperije), Bagdad, Kurdistan, Grčka, Turkestan, Tatarska, Čerkizija, Kabard, Gorjestan, Kipsak, Kef i susjednih zemalja, samostalnog pašaluka Bosne, grada Beograda i vilejeta Serf (Srbija), sa svim gradovima i utvrdama, cijelog Arnavut vilajeta (Albanija) i Iflaka i Bogdanije (Rumunija).

## Također pogledajte 
* Sultani Osmanlijskog Carstva

Kategorija:Titule
Kategorija:Osmansko Carstvo
Ertuğrul Gazi

mini|desno|200px|Turbe, Ertuğrul Gazi

**Ertuğrul Gazi**, isto poznat kao **Ertoğrul** ili **Erthogrul**, (1198–1281) bio je otac Osmana I, osnivača Osmanlijskog Carstva. Godine 1227. naslijedio je vodstvo Kayi, plemena Turaka Ouza nakon što se u rijeci Eufrat, bježeći pred mongolskim prodorom, utopio njegov otac Süleyman. Ertuğrul je dobio zemlju Karaja Dağ, u planinama blizu Angore (današnja Ankara), od Ala ed-Din Kay Qubadh Ia, seldžučkog sultana Rüma. Kasnije je dobio selo Söğüt s okolnom zemljom.

## Poznati preci Ertugrula 
* Otac Kajialp Suleyman Šah (1178–1236)
* Djed Kaji Khan
* Pradjed Oguz Khan
* Čukundjed Kara Khan

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Osman I na mrežnom izdanju *Encyclopædije Britannice*

Kategorija:Osmansko Carstvo
Atif Purivatra

**Atif Purivatra** (16. august 1928 - 11. septembar 2001), bio je jugoslavenski i bosanskohercegovački historičar i teoretičar evolucije bošnjačkog nacionalnog identiteta.

## Biografija 
Atif Purivatra je rođen 16. augusta 1928. godine u Sarajevu, gdje je završio osnovno, srednje obrazovanje i Pravni fakultet. Magistrirao je 1965. godine, a 1972. godine je doktorirao disertacijom “*Jugoslavenska muslimanska organizacija do 1929. godine*” na Fakultetu političkih nauka u Beogradu. Iste godine imenovan je za docenta na Fakultetu političkih nauka u Sarajevu. Poslije toga bio je vanredni i redovni profesor. Godine 1977. postao je dekan Fakulteta političkih nauka i na ovom položaju ostaje dvije godine. Umro je 11. septembra 2001. godine u Sarajevu.

Godine 1969. objavio je knjigu rasprava i članaka "Nacionalni i politički razvitak Muslimana", a 1974. i monografiju "JMO u političkom životu Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca". Purivatra se angažirao u vrijeme (1968-1971) kada je Bošnjacima, kroz Muslimanstvo priznavano pravo na vlastiti nacionalni identitet; vjerovatno je zbog toga, u godinama uoči rata, bio vrlo glasni protivnik bošnjaštva kao historijski anahronog procesa.

Purivatra je klasičan pripadnik evolucionističke škole mišljenja. Bio je  predsjednik Vijeća Kongresa bošnjačkih intelektualaca.

Kategorija:Rođeni 1928.
Kategorija:Umrli 2001.
Kategorija:Jugoslavenski historičari
Kategorija:Bosanskohercegovački historičari
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Ustikolina

**Ustikolina** je naseljeno mjesto u općini Foča, Federacija Bosne i Hercegovine, Bosna i Hercegovina.

## Historija 
Ustikolina je naseljena još od antičkog perioda što svjedoče pronađeni rimski novčići od bronze i bakra koji datiraju iz perioda između drugog i četvrtog vijeka. Pored toga pronađene su rimske tegule-opeke i rimske keramike. Na Cvilinu arheolozi su pronašli ostatke rimskih vila sa podnim mozaicima, bronzano posuđe i nadgrobne ploče sa rimskim natpisima.  Svoje ime je dobila po rijeci Kolina, pa naziv Ustikolina znači "Ušće Koline". Ustikolina se u historijskim izvorima prvi put spominje u Ljetopisu Popa Dukljanina gdje je zabilježeno da je srpski car Časlav 895-896. godine porazio Mađare na Cvilinskom polju kod Ustikoline. U okolini Ustikoline nalazi se nekropola stećaka što govori da je i u srednjem vijeku ovo područje bilo naseljeno.

Osmanlije su osvojili Ustikolinu poslije 1441. godine kada se u izvorima posljednji put spominje kao posjed bosanske velikaške porodice Pavlovića. U okolini Ustikoline sačuvalo se nekoliko nekropola muslimanskih “šehidskih nišana” iz 15. vijeka. Neki od ovih nišana sadrže elemenate srednjovjekovnih stećaka po svojim dimenzijama i formi. Nišani na nekropoli na Jošanici kod Cvilina sadrže uklesane lukove, strijele, polumjesece, sablje, nakovanje, čekiće, štapove, sjekire, zastave, polulopte i sl.

Putopisac Evlija Čelebija ostavio je kratak opis Ustikoline tokom njegovog putovanja ovim krajevima 1664. godine: "*To je vojvodstvo paše hercegovačkog sandžaka i kadiluk s rangom kadiluka od osamnaest akči. Pripojen je Foči, ali to je malenkost koja je podarena fočanskom muftiji kao arpaluk. Tu nema ni predstavnika Portinih spahija (kethuda yeri) ni drugih predstavnika ni organa vlasti (hakim). Kasaba ima 175 kamenim pločama pokrivenih kuća, koje se nalaze uz obalu rijeke. Ovdje ima jedna džamija, mesdžid, tekija, javno kupatilo (hamam), svratište (han), deset dućana i bezbroj bašča (bag). Ranije je ovdje na rijeci Drini postojao drveni most*." Danas je jedino sačuvana džamija. Ovo je jedini spomen Ustikoline u vrijeme vladavine Osmanlija.

Oktobra 1939. godine otvorena je željeznička stanica na novoj pruzi Ustiprača-Foča.

mini|342x342piksel|Ustikolina 1939. godine

## Stanovništvo 
## Također pogledajte 
* Turhan Emin-begova džamija

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Foča
Grb Hrvatske

|200px|desno|Hrvatski grb
**Grb Republike Hrvatske** jest hrvatski grb koji od 1993. stoji na zastavi Hrvatske. Historijski, kroz razne faze i društvena uređenja imao je drugačiji izgled. Moderni ima oblik štita, te je dvostruko podijeljen vodoravno i uspravno u 25 crvenih i bijelih (srebrnih) polja, tako da je prvo polje u gornjem lijevom uglu štita crvene boje.
Iznad štita je kruna s pet šiljaka, koja se u blagom uglu spaja s lijevim i desnim gornjim dijelom štita.

### Kruna 
U krunu je smješteno pet manjih štitova s historijskim hrvatskim grbovima koji su poredani od lijeve na desnu stranu štita u ovom redu: najstariji poznati grb Hrvatske, grbovi Dubrovačke Republike, Dalmacije, Istre i Slavonije. Omjer visine polja na glavnom štitu i visine manjih štitova u kruni je 1 : 2,25 a omjer širine polja na glavnom štitu i širine manjih štitova u kruni 1:1.

### Grbovi u kruni 
Najstariji poznati grb Hrvatske sadrži u štitu na plavom polju žutu (zlatnu) šesterokraku zvijezdu s bijelim (srebrnim) mladim mjesecom. Grb Dubrovačke Republike sadrži u štitu na modrom polju dvije crvene grede. Dalmatinski grb sadrži u štitu na plavom polju tri žute (zlatne) okrunjene lavove glave. Istarski grb sadrži u štitu na modrom polju žutu (zlatnu) kozu okrenutu u lijevo s crvenim papcima i rogovima. Slavonski grb sadrži u štitu na plavom polju dvije poprečne bijele (srebrne) grede, a između greda je crveno polje po kojem lagano stupa kuna na lijevo. U gornjem plavom polju je žuta (zlatna) šesterokraka zvijezda. Grb je obrubljen crvenom crtom.

## Galerija 

Datoteka:Croatian Coat of Arms 1495.JPG|Jedan od najstarijih grbova Kraljevine Hrvatske iz 1495. godine
Datoteka:Croatian coa 1527.png|Pečat s hrvatskim grbom koji se nalazi na Cetingradskoj povelji
Datoteka:Domoljubna značka 1914.jpg|Hrvatski grb s krunom na domoljubnoj znački iz 1914. godine

## Također pogledajte 
* Zastava Hrvatske

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Hrvatska
Hrvatska
Meteor

mini|175p|desno|Kiša meteora
**Meteor** je vidljiva putanja meteoroida koji ulazi u atmosferu Zemlje ili nekog drugog nebeskog tijela. Vidljivost je uzrokovana toplotom koju proizvodi atmosferski ulazak. Vrlo svijetli meteor, svjetliji i od prividne veličine Venere se zove *vatrena lopta* ili bolid.

Ako meteor preživi svoj prolazak kroz atmosferu i stigne na površinu nekog nebeskog tijela, tijelo koje nastaje se zove meteorit. Meteor koji padne na Zemlju ili drugo nebesko tijelo može napraviti impaktni krater.

Istopljeni Zemljin materijal koji je prsnuo iz takvog jednog kratera se može ohladiti i očvrsnuti, te tako oformiti tijelo poznato kao tektit.

## Također pogledajte 
* Krater
* Kiša meteora
* Meteoridi
* Meteorit
* Tektit

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://books.google.com/books?id=snL8CAAAQBAJ&q=meteor+adiabatic+heating&pg=PA5

* https://www.amsmeteors.org/meteor-showers/meteor-faq/#2
* https://doi.org/10.3847%2F1538-3881%2Faaa3e0
* https://archive.today/20120715100344/http://findarticles.com/p/articles/mi_m1134/is_6_111/ai_87854873/pg_1

Kategorija:Meteoridi
Kategorija:Astronomski objekti
Hidraulika

**Hidraulika** je grana mašinstva koja se bavi prenošenjem sila putem tečnih medija. Preko pritiska u tečnosti prenose se sile, bezirajući na jednostavnoj jednačini:  p=F/A , pri čemu: p = pritisak, F = sila i A = površina na koju pritisak djeluje.

Jedna jako važna osobina hidrauličkih ulja, koja su najčešće upotrebljavani mediji, je njihova nekompresibilnost. To je ujedno i osnovna razlika između hidraulike i pneumatike. To znači da se sila koja djeluje na ulje manje-više direktno prenosi, bez prethodnog komprimiranja medija, kao što je to slučaj kod pneumatike. Manje-više znači da su hidraulička ulja ipak minimalno kompresibilna. Pri proračunima je neophodno uzeti i kompresibilnost cijevi u obzir, koja kod visokih pritisaka dolazi do izražaja.

Tipični pritisci u hidraulici su do oko 200 bar-a iako su i viši pritisci mogući, kao naprimjer na sistemima za ubrizgavanje goriva (dizela), gdje se upotrebljavaju pritisci i do 2000 bar-a.˙

## Prednosti hidraulike 
Glavna prednost hidraulike je mogućnost da se motor odvoji od pogona, kao naprimjer kod kombajna, gdje se motor obično nalazi visoko (na pr. iza kabine) dok je pogon ostvaren preko hidrauličnih motora koji su direktno kod prednjih točkova. Snaga se prenosi putem hidrauličnog ulje koje teče kroz cijevi i crijeva. Pri njihovom rasporedu konstrukter ima znatno više slobode nego sa mehaničkim pogonom, gdje bi motor kombajna morao biti tako postavljen da ima direktu mehaničku vezu sa točkovima.

Druga velika prednost je pretvaranje rotacionih pokreta u linearne upotrebom hidrauličnih cilindara.

Još jedna prednost je mogućnost upotrebe hidraulike za regulaciju i automatizaciju. Tok ulja biva regulisan raznim vrstama ventila. Upotreba ventila sa električnim upravljanjem i njihovo brzo reagovanje (posebno takozvanih servo-ventila) otvara vrata ragulaciji.

## Nedostatci hidraulike 
Najveći i odlučujući nedostatak hidraulike je njen relativno loš stepen djelovanja (u najgorem slučaju samo 30%). To znači da veliki dio energije nije iskorišten i biva izgubljen u obliku toplotne energije. Na primjeru kombajna snage motora 100 KS bi to značilo da u najgorem slučaju samo 30 KS dospije do točkova a čak 70 KS "proizvodi" toplotu! Ovo je prilično ekstreman primjer - ali stepen djelovanja je kod hidraulike generalno niži nego kod mehanike, što vodi većoj potrošnji goriva.
Izuzetak predstavljaju pogoni sa podjelom snage, sve češći posebni kod traktora, koji jedan dio snage prenose mehanički a jedan hidraulički. Oni koriste prednosti mehanike, prenoseći najveći dio snage mehanički pri velikim opterećenjima, i prednosti hidraulike koja omogućava neprekidni prenos snage.

## Također pogledajte 
* Bernoullijeva jednačina
* Pneumatika

Kategorija:Mašinstvo
George Berkeley

**George Berkeley** (*Džordž Barkli*;  12. mart 1685 – 14. januar 1753) bio je utjecajni irski filozof, čiji je glavni filozofski rad bio promovisanje subjektivnog idealizma, koji se najbolje može izraziti kroz Berkeleyjevo fundamentalno načelo: "Postojati znači biti opažen" (*Esse est percipi*). Pripadao je empiristima 17. stoljeća. Smatrao je da se iskustvo ne zasniva na opažanju materijalnih stvari jer je materija samo riječ, ime. Po njegovom mišljenju, postoji samo naš duh i njegove ideje (to je krajnji oblik subjektivnog idealizma – solipsizam).

## Također pogledajte 
*Filozofija
*Novovjekovna filozofija

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Rasprava o principima ljudskog znanja
* Lista štampanih djela koje je napisao Berkeley ili koje su pisali o njemu 
* Stranica o biskupu / filozofu Berkeleyju na Internetskoj filozofskoj enciklopediji 
* Originalni tekst Georgea Berkeleyja i rasprave
* Biografija Berkeleyja sa MacTutor History of Mathematics arhive na Univerzitetu St. Andrews
* Lista Berkeleyjevih djela sa Project Gutenberg
* Neka djela o Berkeleyju

Kategorija:Rođeni 1685.
Kategorija:Umrli 1753.
Kategorija:Biografije, Kilkenny
Kategorija:Irski filozofi
Solipsizam

**Solipsizam** je filozofsko vjerovanje da postoji samo osoba i njeno iskustvo. Solipsizam je ekstremna posljedica vjerovanja da se znanje mora tražiti unutar ličnog iskustva i potom neuspjeha da se nađe most preko koga bi osoba mogla da nas obavjesti o bilo čemu što je izvan nje. Solipsizam sadašnjeg trenutka proteže svoj skepticizam čak i na vlastita prethodna stanja, tako da sve što je ostalo, jesam ja, sada. Solipsizam je poseban oblik subjektivnog idealizma.

## Također pogledajte 
* Filozofija
* Novovjekovna filozofija
* Subjektivni idealizam

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Filozofija
Kategorija:Epistemološke teorije
Kategorija:Idealizam
Kategorija:Teorija uma
David Hume

mini|desno|David Hume

**David Hume** (7. maj 1711 – 25. august 1776) bio je škotski filozof i historičar, koji je zajedno sa Adamom Smithom i Thomasom Reidom bio jedna od najvažnijih ličnosti u škotskom prosvjetiteljstvu. Mnogi smatraju Humea kao trećeg i najradikalnijeg, takozvanog britanskog empiristu, nakon engleskog Johna Locka i anglo-irskog Georga Berkeleya; stavljanje Huma zajedno sa Lockom i Berkeleyem, iako tradicionalno, ignoriše veliki uticaj koji su na Huma imali neki francuski pisci (kao što je Pierre Bayle) i engleski intelektualci (kao što je Isaac Newton i drugi).

Njegovi eseki o novcu i međunarodnoj trgovini objavljeni u *Political Discourses* jesu strogo uticali na ličnog prijatelja i zemljaka Adama Smitha.

Historičari često vide Humovsku filozofiju kao neki oblik skepticizma, ali mnogi komentatori su istakli da element naturalizma ima isti značaj. Hume je bio prvi moderni empirista koji je odbio svaku pomoć bilo od *a priori* principa rasuđivanja, bilo od svake druge ideologije koja obezbjeđuje harmoniju između naših opažaja i svijeta. On je također smatrao da nema uzročno posljedične povezanosti u prirodi, nego da je to samo navika ili običaj da se nešto događa iza nečega.

## Djela 
* Rasprave o ljudskoj prirodi (*Treatise of Human Nature*, 1739)
* Istraživanje o ljudskom razumu (*An Enquiry Concerning Human Understanding*, 1748)
* Istraživanje o principima morala (*An Enquiry Concerning the Principles of Morals, 1751)
* Dijalozi o prirodnoj religiji (*The Dialogues Concerning Natural Religion'')

## Također pogledajte 
* Filozofija
* Novovjekovna filozofija
* John Locke
* George Berkeley
* Empirizam
* Skepticizam

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* David Hume : članci, knjige i drugo o Humeu
* E-tekstovi nekih Humeovih djela
* Hume Society: međunarodno društvo

Kategorija:Rođeni 1711.
Kategorija:Umrli 1776.
Kategorija:Biografije, Edinburgh
Kategorija:Škotski filozofi
Savremena filozofija

=Uvod=

Sa Hegelovom filozofijom se završava kontinuitet novovjekovne filozofije i od tada govorimo o savremenoj filozofiji. Pod pojmom "savremeno" misli se na ono što odgovara biti vremena u kome živimo, a ne samo ono što je novo, što nastaje baš sada.

Bitne karakteristike savremene filozofije:

*Započinje odnosom prema Hegelovoj filozofiji
*Ima veliki broj pravaca
*Nema jedinstvenog filozofskog sistema
*Okreće se ka čovjeku i njegovim egzistencijalnim problemima

=Podjela=
## Filozofija 19. Vijeka 
### Marksistička filozofija
#Karl Marx
#Friedrich Engels

### Iracionalizam
#Arthur Schopenhauer
#Friedrich Nietzsche
#Sören Kierkegaard
#Henri Bergson

### Pozitivizam
#John Stuart Mill
#Auguste Comte
#Herbert Spencer

### Pragmatizam
#John Dewey
#Charles Peirce
#William James

## Filozofija 20. Vijeka 
### Fenomenologija i Egzistencijalizam
#Edmund Husserl
#Max Scheler
#Jean-Paul Sartre
#Karl Jaspers
#Martin Heidegger

### Postmodernizam
#Jacques Derrida
#Michel Foucault
#Gilles Deleuze
#Slavoj Žižek
#Jean Baudrillard
#Jean-Francois Lyotard

### Analitička filozofija 
#Friedrich Ludwig Gottlob Frege
#Bertrand Russell
#Ludwig Wittgenstein
#Rudolf Carnap
#Willard Van Orman Quine
#Carl Popper
#Saul Kripke
#Thomas Nagel
#Alfred North Whitehead

### Frankfurtska škola
#Walter Benjamin
#Theodor Adorno
#Herbert Marcuse
#Jurgen Habermas
#Max Horkheimer

## Razni filozofi 
#Ralph Emerson (*američki transcendentalist*)
#Ernst Bloch
#Albert Schweitzer
#Bernard-Henri Lévy
#Muhamed Filipović
#Fernando Savater
#George Boole
#Hrvoje Jurić
#Tomáš Masaryk
#Charles Babbage
#Noam Chomsky
#Benedetto Croce

## Također pogledajte 
*Filozofija

Kategorija:Filozofija
1875.

**1875.** (MDCCCLXXV) bila je redovna godina koja počinje u petak po gregorijanskom kalendaru i redovna godina koja počinje u srijedu po julijanskom kalendaru, 1875. godina naše ere (CE) i godine nove ere (AD), 875. godina drugog milenija, 75. godina 19. vijeka i šesta godina 1870-ih. Početkom 1875. godine, gregorijanski kalendar je bio 12 dana ispred julijanskog kalendara, koji je ostao u lokalnoj upotrebi do 1923. godine.

## Događaji 
* 1. novembar – Johann Palisa iz Mornaričke zvjezdarnice u Puli otkrio asteroid 151 Abundantia.

## 1875. u temama 
## Rođeni 
* 14. januar – Albert Schweitzer, alzaško-njemački liječnik, filozof i muzičar
* 7. mart – Maurice Ravel,  francuski kompozitor, pijanista i dirigent;
* 15. mart – Rosina Dafter, australijska astronomkinja
* 1. april – Edgar Wallace, britanski književnik
* 19. april – Eleanor Annie Lamson, američka astronomkinja
* 6. juni – Thomas Mann, njemački književnik, dobitnik Nobelove nagrade za književnost 1929.
* 26. juli – Carl Gustav Jung, švicarski psihoanalitičar
* 4. decembar – Rainer Maria Rilke, austrijski pjesnik
* 19. decembar – Mileva Marić, srbijanska matematičarka i supruga Alberta Einsteina

## Umrli 
* 26. februar – Svetozar Marković
* 31. juli – Andrew Johnson, američki političar i predsjednik
* 4. august – Hans Christian Andersen, danski pisac bajki

## Reference 
## Vanjski linkovi