Simargl

desno|mini|Po Ribakovu – crtež Simargla (12–13. vijek)
**Simargl** (**Semargl**) jest drevnorusko pagansko božanstvo s nejasnim funkcijama. Nalazio se u panteonu kneza Vladimira I Svjatislaviča. Po mišljenju većine naučnika – to je polubožanska ličnost, vjerovatno – vjesnik između nebeskog i zemaljskog svijeta (kao što je to i njegov potencijalni iranski prototip Simurg.
Po B. A. Ribakovu – Simargl je poktrovitelj sjemenja i korijenja, zaštitnik biljaka. Mišljenje B. A. Ribakova opovrgava istraživač M. A. Vasiljev, koji smatra da bog Semargl predstavlja ovaploćenje Sazni Simurga, mitološkog bića u iranskoj mitologiji, Cara svih ptica, pojam koji je Slavenima došao putem alano-sarmatskog posredništva.

## Etimologija imena i funkcija božanstva 
Funkcija ovog boga, kao i značenje same riječi Simargl do danas je nejasna. Nejasno je i to da li se radi o jednom ili dva božanstva, jer u mnogobrojnim drevnoruskim rukopisima njegovo ime piše se na razne načine: Simargl ili Semargl, a ponekad se razdvaja na dva imena *Sima* i *Regla*. To govori o tome da prepisivači rukopisa nisu shvatali kakvo je to ime i shodno tome, kakvo je to božanstvo.

### Etimologija imena 
U Povjesti minulih ljeta o Semarglu je rečeno, a po riječima hrišćanskih svečenika: *vjeruju... i u Sima i u Regla (Ergla)*. U kasnijim rukopisima, upotrebljava se samo jedno ime – Simargl ili Semargl.

1933. godine Kamila V. Trever, izjavila je da je božanstvo posuđeno iz iranske mitologije. Perzijska riječ Simurg () označava pticu iz bajke koja liči na supa i koju su smatrali kao božanstva, a Senmurv – je hibridni lik polupsa – poluptice, koju nalazimo u iranskoj književnosti i umjetnosti. Ona smatra da je ptica Simurg nastala od Senmurv, u vrijeme dinastije Sasanida od 3. do 7. vijeka. Simurg je bio na grbu Irana.

Krajem 90-ih godina 20. vijeka, tu koncepciju, M. A. Vasiljev, podvrgava kritici. On u njoj nalazi cijeli niz nepravilnosti. Kao prvo, on smatra da nije dokazan upliv iranskog lika krilatog psa, ne samo na Rusiju, već i na granicama iranskog svijeta, gdje su ga – teoretski – mogli posuditi Rusič. Kao drugo, ako je taj lik i na neki način prihvaćen, kod Slavena nema svjedočanstva o postojanju takvog mitološkog lika kao krilati psa. U crtežima, gdje B. A. Ribakov nalazi krilate pse, Vasiljev vidi ili crtež zmajeva romanskog tipa, ili crtež miksamorfnih bića.

### Funkcije božanstva 
#### Čuvar usjeva 
B. A. Ribakov je sklon teoriji K. V. Trevera da je božanstvo Simargl prihvaćeno iz iranske mitologije (perzijsko "Simurg" označava pticu iz bajke koja je slična supu, ili hibridni lik polupsa-poluptice). Ribakov se starao naći i odrediti sferu vlasti Simargla, polazeći od znanja koja je imao o Simurgu. Simurg u iranskoj mitologiji je čuvar Drveta Svijeta, na kom se nalaže sjemena svih biljaka. Zato je on Simargla odredio kao božanstva sjemena, biljaka, korijenja i zelenila i kao posrednika između vrhovnog božanstva neba i zemlje, njegovog poslanika. V. A. Ribakov smatrao da je Simargl bio u obliku "pas – ptica" ili, možda, grifona. I zaista, krilati pas okruženi biljnim ukrasima – veoma je rasprostranjen u umjetnosti 11–12. vijeka. Arheolozi su pronašli narukvice i privjeske, koje su imale oblik krilatog psa; čak je na vratima jednog suzdaljskog hrama urezan motiv takvih mitoloških bića. Crtež Simargla kojeg okružuju biljke, jasno pokazuje koja je njegova funkcija kao božanstva. Može se reći da su naši preci Simargla smatrali božanstvom biljnog svijeta i crtali su ga kao "krilatog psa", to jest, kao posrednika između Neba i Zemlje. Na taj naćin možemo ga usporediti sa indijskim Agni i dopustiti da je Simargl imao veće "visoke funkcije", za razliku od Agni koji je bio posrednik samo između ljudi i bogova.

## Mitologija 
Simarglova supruga je bila boginja noći – Kupaljnica. Imali su dvoje djece, Kostromu i Kupalu. Simargl se javlja posrednikom među svjetovima, ljudima i bogovima. On štiti svijet živih, ne puštajući u njega zlo. Svaku noć bog stoji na straži sa vatrenim mačem u ruci, spreman odbiti svaki napad sile tame. Samo jednom u godini, na dan jesenje ravnodnevnice, bog napušta svoje mjesto i odaziva se na poziv Kupaljnice, koja ga priziva na ljubavne igre. A nakon devet mjeseci, na dan ljetnog solsticija, rađaju mu se djeca – Kostroma i Kupalo.

Za razliku od ostalih božanstava, Simargl živi neposredno među ljudima, i zato obuhvata mnoge oblasti njihovog života. Smatra se bogom vatre i Mjeseca, a u isto vrijeme Simargl čuva njihov dom i ognjište, usjeve i sjemena. Prizivaju ga kada su bolesni ljudi i životinje: ljudi tada govore, kada bolesnik ima temperaturu, bog se uselio u njegovu dušu i bori se tamo sa bolešu i, zato je nedopustivo skidati temperatutu. Vojnici koji se spremaju ići u bitke, također su se starali privući k sebi Simarglovu pažnju, kako bi im darovao pobjedu u ratu.

## Također pogledajte 
## Reference 
## Vanjski linkovi