open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
UEFA Intertoto kup

**UEFA Intertoto kup** je bio ljetni nogometni kup organiziran od strane UEFA-e. Takmičenje je osnovano 1961. godine kao kup evropskih lutrija, koje su ga organizovale kako bi povećale broj događaja koje je moguće uvrstiti u sportsku prognozu tokom ljetnih mjeseci. Od 1995. Intertoto kup je postao dio UEFA takmičenja, a pobjednici su dobili šansu da se takmiče u kupu UEFA. Prvobitno su dva odnosno tri pobjednika imali pravo nastaviti takmičenje u kupu UEFA, da bi se taj broj u sezoni 2006. došao do 11 timova koji su se pobjedom u Intertoto kupu plasirali u drugo pretkolo kupa UEFA.

## Historija 
Intertoto kup su osnovali Ernst B. Thommen, kasnije predsjednik FIFA-e i selektor Švicarske i Austrije, autrijski trener Karl Rappan. Thommen, vlasnik nekoliko kladionica u Švicarskoj nastojao je obezbjediti događaje tokom ljetne pauze na koje bi se moglo kladiti. Zbog hipoteke klađenja koju je takmičenje nosilo UEFA je odbijala svako moguće učešće, a timovima koji su se kvalificirali u službena UEFA takmičenja zabranjeno je učestvovnje u Intertoto kupu.

Prvi turnir je održan 1961. godine pod imenom Internacionalni nogometni kup (IFC). Isprva su klubovi igrali po grupama, a pobjednici bi učestvovali u nokaut fazi kojom bi se dolazilo do pobjednika, ali zbog teškoća pri organiziranju toliko utakmica 1967. su igrane samo utakmice po grupama, a pobjednici su dobijali nagrade od 10 000 - 15 000 CHF.

1995. UEFA konačno mijenja mišljenje i preuzima organizaciju takmičenja dozvoljavajući pobjednicima da učestvuju u kupu UEFA.

## Pobjednici 
### Pobjednici po sezonama 
#### 2006–2008 
Od 2006. do 2008. godine 11 ekipa pobjednika trećeg kruga se kvalificiralo u Kup UEFA. Konačan pobjednik Intertoto kupa je bila ekipa koja je postigla najbolji rezultat u kupu UEFA.

#### 1995–2005 
#### 1967–94 
Konačni pobjednik napisani u **boldu**.
##### Period 1969, 1971-94 
##### Takmičenje po regijama (1967, 1968, 1970)
#### 1961–1967 
### Pobjednici po nacijama 
#### Pod organizacijom UEFA-e 
#### Ukupno 
## Također pogledajte 
* UEFA Liga Prvaka
* Kup UEFA
* Kup pobjednika kupova
* Kup Velesajamskih gradova

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* *Intertoto kup na zvaničnoj stranici UEFA-e* 

Kategorija:UEFA Intertoto kup
Kategorija:UEFA takmičenja
Uljanovsk

**Uljanovsk** () jest grad i administrativno središte Uljanovske oblasti u Rusiji, smješten na obalama rijeke Volge 893 kilometra istočno od Moskve. Prema popisu stanovništva iz 2010. Bilo je 613,786 stanovnika, 2002. 635,947, a 1989. 625,155 stanovnika. Grad, prvobitno osnovan  kao Simbirsk (rus. Симбирск) je rodno mjesto Vladimira Lenjina po kojem je  preimenovan u Uljanovsk 1924.

## Historija 
Tvrđava "Simbirsk" ili "Sinbirsk" je bila strateški postavljena na brežuljku na zapadnoj obali Volge. Tvrđava je trebala da zaštiti istočne granice Ruskog carstva od nomadskih plemena i da uspostavi stalno carsko prisustvo u tom području. 1668, Simbirsk je izdržao mjesec dana opsade od strane 20,000 kozaka na čelu sa njihovim pobunjeničkim zapovjednikom Stenkom Razinom. Također u Simbirsku je bio i drugi pobunjenik, Jemeljan Pugačev, koji je bio zatvoren prije izvršenja smrtne kazne. U to vrijeme Simbirsk je imao drvenu tvrđavu, koja je bila uništena u požaru u 18. vijeku.

Nakon što se istočna granica Ruske imperije brzo pomjerila prema Sibiru, Simbirsk je brzo izgubio svoj strateški značaj, ali se ipak počeo razvijati u važan regionalni centar. Simbirsk je dobio status grada  1796. godine. U ljeto 1864, Simbirsk je bio teško oštećen u požaru, ali je brzo obnovljen i nastavio je da se razvija. *Crkva Svetog Trojstva* je izgrađena u suzdržanom neo klasicističkom stilu između 1827-1841. Populacija Simbirska je dostigla 26,000 do 1856. i 43,000 do 1897. Grad je preimenovan 1924. u Uljanovsk u čast Vladimira Uljanova, poznatijieg kao Lenjin, koji je bio rođen u Simbirsku 1870. Dva druga ruska politička lidera, Aleksandar Kerenski i Alksandar Protopopov, također su bili rođeni u Simbirsku.

Izgradnjom hidroelektrane Kujbišev (završena 1957.) 200 kilometara nizvodno od Uljanovska rezultiralo je poplavama zemljišta sjeverno i južno od Uljanovska kao i povećanjem  širine Volge do 35 kilometara na nekim mjestima. Do današnjeg dana, neke naseljene četvrti Uljanovska i dalje su znatno ispod nivoa rezervoara, zaštićeni od poplava branom: procjenjuje se da bi se u slučaju katastrofe mogli potopiti dijelovi grada koji čine oko 5% od ukupnog stanovništva. 
Tokom sovjetskog perioda, Uljanovsk je bio važan turistički centar, privlačeći posjetioce iz cijele zemlje uglavnom zbog svog revolucionarnog značaja.

Nakon raspada Sovjetskog Saveza, turistička važnost Uljanovska je naglo opala. Tokom 1990-ih, grad je prošao kroz najteža vremena - pad proizvodnje na svim razinama, masovna nezaposlenost, i osiromašenje stanovništva. Osim politike regionalnih vlasti tog vremena koji su se oslanjali na donacije i sovjetski sistem upravljanja, dolazi do ozbiljne krize gradske infrastrukture. U prvoj deceniji 2000. privreda je počela rasti.

## Politika 
## Stanovništvo 
## Klima 
## Privreda 
## Obrazovanje 
## Arhitektura 
## Sport 
## Poznate ličnosti 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Gradovi u Rusiji
Zastava Nikaragve

mini|200px|Zastava Nikaragve

**Zastava Nikaragve** je usvojena 27. augusta 1971. Osmišljena je po uzoru na zastavu Srednjeameričke Federacije. Sastoji se od tri jednake horizontalne pruge plave i bijele boje. Bijela je simbol granice između Sjeverne i Južne Amerike, dok plava predstavlja Karipsko more i Pacifik. 

## Također pogledajte 
* Grb Nikaragve

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Nikaragva
Kategorija:Nikaragva
Dan državnosti Hrvatske

[mini|desno|200px|Vojnici drže zastave na *pozdrav* [Predsjednik Republike Hrvatske|Vrhovnom zapovjedniku OSRH tokom proslave Dana državnosti 2007.]]

**Dan državnosti Hrvatske** praznik je koji se obilježava u Hrvatskoj 30. maja, na dan kada je 1991. konstituisan prvi višestranački Hrvatski sabor. To je državni praznik te je stoga neradni dan.

Izmjenama iz 2001. Dan državnosti, koji je obilježavan od 1990, zamijenjen je 25. junom, dok je 30. maj postao Dan Hrvatskog sabora. Istim izmjenama 8. oktobar proglašen je Danom nezavisnosti.

Od oktobra 2019. Dan državnosti ponovo se obilježava 30. maja (praznik), 25. juna obilježava se Dan nezavisnosti (spomendan), a 8. oktobra Dan Hrvatskog sabora (spomendan).

## Također pogledajte 
* Historija Hrvatske
* Rat u Hrvatskoj

## Reference 
Kategorija:Državni praznici
Masakr u Bentalhi

U selu Bentalha, oko 15&nbsp;km južno od grada Alžira je za vrijeme alžirskog građanskog rata u noći 22./23. septembra 1997. godine ubijeno više od 200 mještana (prema navodima Amnesty Internationala) u napadu naoružanih gerilaca. Broj ubijenih je u rasponu od 85 (prvobitna službena procjena) do 400 (The Economist).

Bentalha je prije izbijanja rata bila poznata po snažnoj podršci islamističkoj stranci FIS, a mnogi od stanovnika su se kasnije priključili raznim islamističkim gerilskim grupama koje su namjeravale srušiti svjetovnu vladu. Od 1994. godine su mnogi od njih pristupili Naoružanoj islamskoj grupi (GIA), a GIA-ini pripadnici su se, usprkos blizine vojne baze, otvoreno pokazivali po selu te likvidirali sve osobe za koje se sumnjalo da sarađuju s vladom ili ne žive u skladu sa strogim tumačenjem islama. Vlada je, pak, godine 1996. među lojalnim dijelom stanovništva formirala tzv. "patriotsku" miliciju od 10 ljudi.

Nakon krvavog masakra u Raisu su se među seljanima proširile glasine da bi i Bentalha mogla biti slijedeća na redu. Navodno su 10 dana prije napada gerilaca zavijali kojoti kojih obično nema u tom području.

Napad je započeo u 23:30, a većina napadača je došla iz plantaža narandži smještenih zapadno od sela. Napadači, naoružani noževima, sačmaricama i automatskim oružjem su sistematski dolazili od kuće do kuće i likvidirali svakog koga bi zatekli, izuzev žena koje su prije likvidacije silovali. Navodno su neki od napadača, prema izjavama preživjelih, osobno poznavali svoje žrtve.

Masakr je trajao nekoliko sati, a prema izjavama svjedoka su iznad sela sve vrijeme letjeli vojni helikopteri, a reflektori iz vojne baze osvjetljivali obližnja brda. Napad je prestao u 5 sati, a da vojska uopće nije intervenirala.

GIA je u službenom saopćenju preuzela odgovornost 26. septembra 1997. godine, ali su mnogi seljani, kao i aktivisti Amnesty Internationala bili skloni kao krivca optužiti vladu. Prema tim tvrdnjama zločin, kao i mnogi slični, je orkestriran kako bi se pripisao islamistima te tako uništio podršku koju su tada uživali u narodu. To je omogućila infiltracija vladinih doušnika i dvostrukih agenata u redove GIA-e i drugih islamističkih grupa.

Međutim, alžirska vlada i dio javnosti smatra da je GIA odgovorna, a u prilog tome navode činjenicu da su neki od počinitelja - pripadnika GIA-e - naknadno uhvaćeni te priznali svoje učestvovanje u masakru.

## Vanjski linkovi
*Human Rights Watch report
*Amnesty International report
*The Economist
*Le Matin
* Dossier: Le massacre de Bentalha
* Plus de trois ans après le massacre de Benthala, les rescapés du massacre témoignent contre l’oubli et le mensonge 
* Fighting the fanatics  - a letter
* ArabicNews
* Le Monde 
* Survivor's account of mass murder
* Je sais qui a tué: Temoignages sur Bentalha reçues par l'association Djazairouna de Blida

Kategorija:Alžirski građanski rat
Kategorija:1997.
Kategorija:Vojna historija Alžira
Erida (patuljasta planeta)

[mini|Erida (u sredini) i Dysnomija (lijevo), snimljeni [Svemirski teleskop Hubble|Svemirskim teleskopom Hubble.]]
mini|Transneptuni

**Erida** (Eris, simbol: ; punim imenom **136199 Eris** dugo poznat pod nazivom **2003 UB313**) je patuljasta planeta, i do sada najmasivnije i drugo po veličini otkriveno tijelo u Kuiperovom pojasu.

Iako su je njeni otkrivači u početku nazivali desetom planetom u sunčevom sistemu, na sastanku održanom 24. augusta 2006. godine, došlo je do redefinisanja pojma planete od strane Međunarodne astronomske unije. Tom prilikom Erida je svrstana u patuljaste planete zajedno sa objektima poput Plutona, Ceresa, Haumeae i Makemakea.
Erida je deveti najmasivniji objekt koji direktno kruži oko Sunca, i šesnaesti najmasivniji u Sunčevom sistemu, zato što je nekoliko planetarnih satelita masivnije od svih poznatih patuljastih planeta.

Erida je od Sunca udaljena 97 AJ i ima prečnik između 2.400 i 3.000&nbsp;km, a masa joj je oko 1,66kg (27% veća od Plutonove). Vijest o otkriću objavljena je 29. jula 2005. godine. Vjeruje se da je ovo tijelo sačinjeno od kamena i leda.

## Satelit 
10. septembra 2005. godine otkriven je Eridin satelit, kasnije nazvan Dysnomia (privremenog naziva S/2005 (2003 UB313) 1).

## Također pogledajte 
* Međunarodna astronomska unija

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Vijest o "desetom planetu"
* http://www.planeteris.com

Kategorija:Patuljaste planete
Kategorija:Kuiperov pojas
Kategorija:Astronomski objekti otkriveni 2005.
Međunarodna astronomska unija

mini|desno|200px|Logotip Međunarodne astronomske unije
mini|Nacionalne članice
**Međunarodna astronomska unija** (eng: *International Astronomical Union*, *IAU*, fra: *Union astronomique internationale*, *UAI*) je organizacija koja ujedinjuje nacionalne astronomske organizacije iz svih dijelova svijeta. Članica je Međunarodnog vijeća za nauku. IAU je u svjetskoj naučnoj zajednici priznata kao ustanova odgovorna za imenovanje zvijezda, planeta, asteroida i drugih nebeskih tijela i pojava.

Radne grupe uključuju **Radnu grupu za imenovanje planetnih sistema** (*Working Group for Planetary System Nomenclature*, **WGPSN**), koja je odgovorna za imenovanje asteroida i planeta.

**IAU** je odgovorna i za sistem Astronomskih telegrama, iako ih ona sama ne vodi. Minor Planet Center (MPC), središte za sva neplanetna i nesatelitska tijela u Sunčevom sistemu, također djeluje pod okriljem IAU.

IAU je osnovana 1919. godine, spajanjem različitih međunarodnih projekata uključujući projekte "Nebeska karta" (*Carte du Ciel*), "Sunčeva unija" (*Solar Union*) i Međunarodni ured za vrijeme (''Bureau International de l'Heure''). Prvi predsjednik je bio Benjamin Baillaud.

IAU danas povezuje 9.040 pojedinačnih članova - profesionalnih astronoma, uglavnom doktora nauka, te 63 nacionalne organizacije koje sarađuju s IAU.

87% članova su muškarci, 13% žene. Aktualni predsjednik je Ewine van Dishoeck.

**XXVI Generalna skupština** IAU je održana u Pragu (Češka) u augustu 2006. godine.

## IAU u popularnoj kulturi 
* U stihovima pjesme "Planet X" (Christine Lavin), spominju se IAU i WGPSN. 
* U filmu Žestoki udar, otkriće novog asteroida amateri bi trebali prijaviti MPC-u.

## Također pogledajte 
* Astronomski sistem imenovanja
* Planetarna nomenklatura

## Reference
## Vanjski linkovi 
* International Astronomical Union
* XXVIth General Assembly 2006

Kategorija:Astronomske organizacije
Kategorija:Međunarodne organizacije sa sjedištem u Francuskoj
Kategorija:Profesionalna međunarodna udruženja
Kategorija:Članovi Međunarodnog vijeća za nauku
Kategorija:Organizacije sa sjedištem u Parizu
Kategorija:Naučne organizacije sa sjedištem u Francuskoj
Kategorija:Naučne organizacije osnovane 1919.
Kategorija:Osnivanja u 1919.
Kategorija:Organizacije za standardizaciju u Francuskoj
Kategorija:Međunarodne naučne organizacije
Kategorija:Međunarodne naučne organizacije sa sjedištem u Evropi
Kategorija:Članovi Međunarodnog naučnog vijeća
Kategorija:1919. u Francuskoj
Kreševo (čvor)

;Bosna i Hercegovina:
* Kreševo, općina i naselje u Srednjobosanskom kantonu.

;Hrvatska:
* Kreševo (Šestanovac), naselje u općini Šestanovac, u Omiškoj zagori.
Zastava Kostarike

mini|200px|Zastava Kostarike

**Zastava Kostarike** je usvojena 27. novembra 1906. Zastava je dizajnirana 1848. kada je Kostaraika napustila Srednjeameričku Federaciju. Plava je simbol neba, nade, idealizma i očuvanja. Bijela predstavlja mir, mudrost i sreću; a crvena krv prolivenu u borbi za nezavisnost ali i širokogrudnost naroda.

## Također pogledajte 
* Grb Kostarike

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kostarika
Kategorija:Kostarika
Sunčeve pjege

mini|200px|Sunce sa svojim pjegama
**Sunčeve pjege** su područja na Suncu sa nižim temperaturama (4000&ndash;4500&nbsp;°K) u odnosu na okolnu fotosferu (oko 5700&nbsp;°K). Njihov broj raste i opada svakih 11 godina (solarni ciklus). Posljednji maksimum Sunčevih pjega je bio 2000. godine (tada je i porasla Sunčeva aktivnost te je bio jači Sunčev vjetar i bilo je više elektromagnetskih oluja). 2006. godine je broj Sunčevih pjega minimalan te će ponovo rasti do 2012. godine.

Pojedinačne pjege ili grupe sunčevih pjega mogu trajati od nekoliko dana do nekoliko mjeseci, ali na kraju propadaju. Sunčeve pjege se šire i skupljaju dok se kreću po površini Sunca, s promjerom u rasponu od 16 kilometara  do 160 000 kilometara. Veće sunčeve pjege mogu se vidjeti sa Zemlje bez pomoći teleskopa. Mogu se kretati relativnim brzinama, ili pravim pokretima, od nekoliko stotina metara u sekundi kada prvi put izađu.

Ukazujući na intenzivnu magnetnu aktivnost, sunčeve pjege prate druge fenomene aktivnog područja kao što su koronalne petlje, prominencije i događaji ponovnog povezivanja. Većina solarnih baklji i izbačaja koronalne mase potječu iz ovih magnetno aktivnih područja oko vidljivih grupa sunčevih pjega. Slične pojave indirektno uočene na zvijezdama koje nisu Sunce obično se nazivaju zvjezdanim pjegama, a mjerene su i svijetle i tamne mrlje.
mini|Sunčeva pjega koja se raspada prikazana tokom dva sata. Umbra je razdvojena na dva dijela unutar polusjenice svjetlosnim mostom. Solarne pore su također vidljive lijevo od penumbre.
[alt=Photo of six-story building with fenced balcony containing large telescope|lijevo|mini|[Švedski solarni teleskop|Švedski 1-metarski solarni teleskop u opservatoriji Roque de los Muchachos na La Palmi na Kanarskim ostrvima]]

## Reference 
Kategorija:Solarni fenomeni
Kategorija:Vrtlozi
Bitka na Neretvi (višeznačna odrednica)

* Bitka na Neretvi, jedna od bitaka iz Drugog svjetskog rata
* *Bitka na Neretvi* (film), film snimljen na osnovu dešavanja tokom bitke na Neretvi
Zastava Jamajke

mini|200px|Zastava Jamajke 

**Zastava Jamajke** je usvojena 6. augusta 1962. Dvije žute dijagonalne pruge dijele zastavu na četiri jednaka trougla crne i zelene boje. 

Zelena boja na zastavi je simbol nade i budućnost agrikulturalnog bogatstva.Žuta predstavlja sunčevu svjetlost i prirodno bogatstvo zemlje. Crna je snaga i kreativnost jamajskog naroda.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Jamajka
Kategorija:Jamajka
Patuljasta planeta

**Patuljasta planeta** je vrsta nebeskih tijela. Definicija patuljaste planete usvojena je 24. augusta 2006. na 26. Općoj konferenciji IAU u Pragu.

Prema tada usvojenoj rezoluciji, da bi nebesko tijelo bilo patuljasta planeta, mora zadovoljavati sljedeće uslove:
* Da bude u orbiti oko Sunca
* Da ima dovoljnu masu da ga vlastita gravitacija dovede u približno sferni oblik (tijelo je u hidrostatskoj ravnoteži) 
* Da nije očistio svoju putanju od drugih tijela
* Da nije satelit

Ova klasa objekata je uvedena uz dosta diskusija i polemika. Između ostalog, kriteriji za patuljastu planetu su dosta neprecizni i klizni. Nijedno tijelo ne može potpuno da očisti svoju putanju (čak i na Jupiterovoj putanji postoji klasa asteroida Trojanci koji se nalaze u jednoj od Lagranževih tačaka). A pored toga ne postoji nikakva objektivna granica da se odredi kada je neko tijelo sferoidalno, a kada nije. Ipak, postojala je potreba da se uvede ovakva klasa, makar i s određenom dozom nepreciznosti u definisanju, da bi se mogla razlikovati od tradicionalnih planeta.

### Trenutne patuljaste planete 
Od 2008., IAU je klasificirao pet nebeskih tijela kao patulajste planete. Od njih su Ceres i Pluton (planeta) se kvalifikovali kao patuljaste planete direktnim osmatranjem. Ostala tri tijela Eris, Haumea, i Makemake, su određena kao patuljaste planete kroz matematičko modeliranje.

# Ceres – otkriven 1. januara, 1801.; patuljasta planeta od 13. septembra 2006.
# Pluton – otkriven 18. februara 1930. i 76 godina označavan kao planeta, sve do 24. augusta 2006. kada je proglašen patuljastom planetom.
# Eris – otkriven 5. januara, 2005. U vijestima nazivan "desetom planetom". Nazvan patuljastom planetom 13. septembra, 2006.
# Makemake – otkriven 31. marta, 2005. Prihvaćen kao patuljasta planeta 11. jula, 2008.
# Haumea – otkriven 28. decembra, 2004. Prihvaćen kao patuljasta planeta 17. septembra, 2008.

## Također pogledajte 
* Mezoplanet

## Reference 

Kategorija:Koncepti u astronomiji
Kategorija:Vrste planeta
Powerslave

**Powerslave** je peti studijski album britanske heavy metal grupe Iron Maiden, objavljen 3. septembra 1984. godine. Prepoznatljiv je po prednjem omotu koja prikazuje prizor na temu Egipta. 

Sadrži pjesmu "Rime of the Ancient Mariner" koja koristi određene dijelove poeme S. T. Coleridgea *Rime of the Ancient Mariner*. Do objave pjesme "Empire of the Clouds" s albuma *The Book of Souls* ta je pjesma bila i najduža pjesma koju je grupa ikad napisala, traje 13 minuta i 38 sekundi. To je također i posljednji album koji sadrži instrumental: "Losfer Words (Big 'Orra)". Pjesme "2 Minutes to Midnight" i "Aces High" objavljene su kao singlovi.

*Re-release* 1995. godine sadrži bonus CD koji sadrži B-strane originalnih singlova. Ponovno je objavljen 1998. godine s dodatnom multimedijalnom sekcijom u kojoj su spotovi pjesama "2 Minutes to Midnight" i "Aces High".

Na remasteriranom izdanju albuma pjesme "Back in the Village" i "Powerslave" odvojene su na krivom mjestu, čineći pjesmu "Back in the Village" dužom, a pjesmu "Powerslave" kraćom.

## Spisak pjesama 
# "Aces High" (Steve Harris) – 4:29
# "2 Minutes to Midnight" (Bruce Dickinson, Adrian Smith) – 5:59
# "Losfer Words (Big 'Orra)" (Instrumental) (Harris) – 4:12
# "Flash of the Blade" (Dickinson) – 4:02
# "The Duellists" (Harris) – 6:06
# "Back in the Village" (Dickinson, Smith) – 5:00 (5:20 1998.)
# "Powerslave" (Dickinson) – 7:07 (6:47 na 1998 re-releaseu)
# "Rime of the Ancient Mariner" (Harris) – 13:34

Kategorija:Albumi Iron Maidena
Kategorija:Albumi iz 1984.
Piece of Mind

***Piece of Mind*** četvrti je studijski album heavy metal grupe Iron Maiden. Originalnu verziju u Americi 1983. godine objavio je Capitol Records, ali su ga ondje kasnije objavili Sanctuary/Columbia, a EMI je izdao album u svim ostalim državama. To je prvi album na kojem se nalazi novi bubnjar Nicko McBrain.

Lirički, album je pokazao zanimanje grupe za knjige i film. Pjesma "To Tame a Land" napisana je na osnovu novela Franka Herberta *Dune*. 
The Trooper je pjesma inspirirana Tennysonovom knjigom *Charge of the Light Brigade*. Druge inspiracije uključuju Where Eagles Dare, film i novelu, "Quest for Fire", film. Aleister Crowley inspirirao je dobar dio lirike pjesme "Revelations" koju je napisao
pjevač grupe, Bruce Dickinson.

To je prvi album Iron Maidena koji nije imenovan po pjesmi na albumu (ali fraza "piece of mind" pojavljuje se u šestoj pjesmi "Still Life"). U najranijoj fazi album je nazvan *Food for Thought*, ali je ime promijenjeno kako bi se prilagodilo omotu albuma.

## Spisak pjesama 
# "Where Eagles Dare" (Harris) - 6:10
# "Revelations" (Dickinson) - 6:48
# "Flight of Icarus" (Smith, Dickinson) - 3:51
# "Die with Your Boots On" (Smith, Dickinson, Harris) - 5:28
# "The Trooper" (Harris) - 4:10
# "Still Life" (Murray, Harris) - 4:53
# "Quest for Fire" (Harris) - 3:41
# "Sun and Steel" (Dickinson, Smith) - 3:26
# "To Tame a Land" (Harris) - 7:27

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.discogs.com/release/392662-Iron-Maiden-Piece-Of-Mind?srsltid=AfmBOorGN_iLDYQdHxTIhykOy4TDy45pOgSAp1JBOoZuWoAgsDbU6_Q7

Kategorija:Albumi Iron Maidena
Kategorija:Albumi iz 1983.
Regent Street (čvor)

Nekoliko gradova ima ulice sa nazivom **Regent Street**. Originalna i najpoznatija je ona u Londonu, Engleska.

Drug istoimene ulice su:

*Regent Street (Fredericton, New Brunswick)
*Regent Street (North Sydney, Nova Scotia)
*Regent Street (Richmond Hill, Ontario)
*Regent Street (Sudbury, Ontario)
*Regent Street (Port Chester, New York)
*Regent Street (Schenectady, New York)
*Regent Street (Madison, Wisconsin)
Diskografija grupe Sum 41

Ovaj članak govori o diskografiji rock grupe *Sum 41* iz Kanade.

## Albumi 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Sum 41
Sum 41
Aves (višeznačna odrednica)

* Razred ptica
* Clube Desportivo das Aves, nogometni klub iz Portugala
### Mjesta 
*    Isla Aves, karipsko ostrvo pod upravom Venecuele
*    Las Aves Archipelago, grupa ostrva nedaleko od obale Venecuele
*    Vila das Aves, portugalski okrug
Paljenje Reichstaga

mini|desno|150px|Vatrogasci pokušavaju ugasiti požar u Reichstagu
**Paljenje Reichstaga** (njem. Der Reichstagsbrand) je naziv za paljenja zgrade državnog parlamenta u Berlinu 27. februara 1933. Ovo je protumačeno kao jedan od najvažnijih događaja u osnivanju nacističke Njemačke i uzdizanju nacista.

Njemački nacisti zapalili su zgradu državnog parlamenta, što je Adolf Hitler iskoristio za preuzimanje vlasti i izgradnju sistema koji je prouzrokovao najveća stradanja u historiji čovječanstva. Reichstag u Berlinu planuo je 27. februara 1933. oko 21 sat.

Podmetači požara optužili su komuniste i počeli žestok progon neistomišljenika. Iste noći uhapšeno je oko četiri hiljade ljudi, uključujući sve komunističke poslanike i rukovodioce, a dan nakon toga potpisana je Odredba za zaštitu naroda i države kojom su ukinuta osnovna građanska prava.

Krajem marta proglašen je Zakon o posebnim ovlastima, početkom maja raspušteni su sindikati, a u junu i julu i sve političke stranke. Progoni su se proširili i na poznate naučnike i umjetnike, pa su domovinu, među ostalima, morali napustiti Albert Einstein, Bertold Brecht, Erich Maria Remarque i porodice Thomasa i Heinricha Manna.

Već 20. marta, pod vodstvom SS-a, osniva se logor u Dachau, a ubrzo još njih šest. U julu 1933. u Njemačkoj ima oko 27 hiljada političkih zatvorenika, a na početku rata broj raste na milione.

Godine 1938. Jevreji su isključeni iz svih javnih službi i dobijaju posebne legitimacije. U martu te godine njemačke snage ulaze u Austriju, a godinu dana poslije okupiraju Češku.

Odgovornost za požar Reichstaga ostaje tema debate i istraživanja. Neki historičari vjeruju, na osnovu arhivskih dokaza, da su paljevinu planirali i naredili nacisti kao operacija lažne zastave. Zgrada je ostala u oštećenom stanju sve dok nije djelomično popravljena od 1961. do 1964. i potpuno obnovljena od 1995. do 1999.

Njemačka je 2008.  posthumno pomilovala Van der Lubbea prema zakonu koji je uveden 1998. za ukidanje nepravednih presuda iz nacističkog doba.

## Reference 
**Izvori**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  Originally published as: 
* 
* 
* 
* 

## Vanjski linkovi
* Van der Lubbe exonerated by German courts
* German court overturns Lubbe decision
* Dokumentarni film o paljenju Reichstaga i Marinus van der Lubbe-u
* Filmski žurnal iz UK o paljevini

Kategorija:Nacistička Njemačka
Kategorija:Berlin
Kategorija:Požari
Kategorija:1933. u Njemačkoj
Montevideo

**Montevideo** je glavni i najveći grad Istočne Republike Urugvaj, u istoimenoj pokrajini na ušću La Plate. Ima oko 1.432.200 stanovnika. Osnovali su ga španski doseljenici 1726. godine.
1807. godine zauzeli su ga Britanci, a 1817. godine Portugalci, a u brazilskom posjedu je do 1828. godine, kad je Urugvaj postao samostalan. Gotovo polovina Urugvajaca živi u Montevideu. Glavno je kulturno središte Urugvaja (univerzitet, zdravstveni instituti, mnoge knjižare, muzeji, galerije itd.). Središte urugvajske industrije (velike klaonice, hladnjača za zaleđivanje mesa, tvornice mesnih konzervi, uljare, mlinovi, rafirenije nafte, tekstilna, građevinska i hemijska industrija). 
## Vanjski linkovi
* Montevideo službeni website 
* Hotels in Montevideo
* 360° Virtuals Tours of Montevideo – Uruguay360.com.uy
* An exploration guide of Montevideo

Kategorija:Glavni gradovi južnoameričkih država
Kategorija:Urugvaj
Smallville DVD izdanja

Sezone ***Smallvillea*** od prve do šeste (2001 - sadašnjost) izdate su na **DVD-u** u regijama 1, 2 i 4.

## Spisak izdanja 
### Sezona 1
### Sezona 2
### Sezona 3
### Sezona 4
### Sezona 5
### Sezona 6
## Također pogledajte 
* Smallville

## Vanjski linkovi
*Službena stranica
**Smallville* na YTV (Kanada)

DVD izdanja
Junije Palmotić

mini|Junije Palmotić
mini|180px|Palmotićeva *Kristijada* iz 1670. g.
**Junije Palmotić** (Dubrovnik, 1607 – Dubrovnik, 1657) bio je hrvatski barokni pjesnik i dramatičar.

Potiče iz plemićke porodice Palmotići. Vršio je brojne dužnosti u upravi Grada (bio i član Velikog vijeća). Prevodio je slavni ep *Christias* italijanskog pisca Girolama Vide, nazvavši ga "Kristijada". Prema njegovoj želji, ep će biti objavljen u Vječnom gradu, s iscrpnim popratnim slovom Stjepana Gradića, velikog dubrovačkog diplomata i kustosa Vatikanske knjižnice. Inače, sva Palmotićeva djela ostala su u rukopisu i štampana su tek u seriji *Stari pisci hrvatski* Hrvatske (prije, Jugoslavenske) akademije nauke i umjetnosti (knj. 12 -1882,13 -1883, 14 -1884 i 19 - 1892).

U skladu s literarnim običajima svog vremena, i Palmotić se služi pričama antičke mitologije kako bi u njih zaodjenuo aktualne poruke namijenjene savremenicima. On piše melodrame u kojima se mitološki svijet smjenjuje s viteškim imajući pred sobom šablone u epizodama iz Ovidija, Vergilija, Tassa i Ariosta, koje također prerađuje, ali s dosta samostalnosti (Captislava, Bisernica); neke je vješto lokalizovao i smjestio u hrvatske prostore (Danica), a drugima je dao okus dubrovačke legende (Pavlimir), pri čemu je dao maha i svojoj ljubavi prema domovini. Modernom ukusu je najbliža Palmotićeva dugo skrivana porugljivo-skaradna poema *Gomnaida*, u kojoj je virtuoznim vatrometom vulgarizama "obračunao" s nekim lokalnim knezom koji mu se zamjerio. Za tu se opsceno-brutalnu pjesmu dugo sumnjalo da je njegova s obzirom na grubost obračunavanja sa savremenikom koji je izazvao Palmotićev gnjev, epitomiziran u legendarnom refrenu *vas si gomnen, kneže usrani*.

## Također pogledajte 
* Dubrovačko plemstvo
* Historija Dubrovnika

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Biografija Junija Palmotića u enciklopediji Leksikografskog zavoda Miroslav Krleža
* Pavlimir - najpoznatija Palmotićeva drama 
* Originalna naslovna strana Palmotićeve "Kristiade" štampane 1670. godine
* https://archive.org/details/djelagjonagjora00pavigoog

Kategorija:Hrvatski pisci
Kategorija:Hrvatski pjesnici
Kategorija:Biografije, Dubrovnik
Kategorija:Dubrovačko plemstvo
Kategorija:Rođeni 1607.
Kategorija:Umrli 1657.
Maksimilijan Badenski

**Princ Maximilian od Badena** (10. juli 1867 – 6. novembar 1929), poznat i kao **Max von Baden**, bio je rođak i zamjenik Friedricha II, velikog vojvode od Badena (bio je najstariji sin njegova unuka Princa Ludwig Wilhema od Badena), te je zamijenio Fredericka na čelu te grofovske kuće. Oženio se s princezom Marie Louise od Hannovera i Cumberlanda, nastarije kćeri Ernesta Augustusa II od Hannovera. Godine 1918. služio je na mjestu osmog njemačkog kancelara.

## Karijera 
Zabilježen kao liberal prije i nakon Prvog svjetskog rata, bio je izabran za njemačkog kancelara u oktobru 1918. godine kako bi pregovarao o primirju sa saveznicima u zadnjim danima rata. Doduše bio je ozbiljno rezerviran za način na koji je njemački vrhovni štab htio voditi pregovore. Prihvatio je optužbe i izabrao vladu koja je po prvi put uključivala socijal demokrate Friedricha Eberta i Philippa Scheidemanna.

Vladini napori da očuvaju mir bili su narušeni kada je izbila revolucija u Njemačkoj u prvim danima novembra 1918. godine Maximilian, shvativši da Kaiser neće biti sposoban da vrati svoj tron, zahtjevao je od njega da abdicira na vrijeme i tako spasi monarhiju, ali Kaiser je to odbio prihvatiti, iako su taj potez zahtjevali i Paul von Hindenburg i Wilhem Groener kao i njemački vrhovni štab.

Tada 9. novembra 1918. godine Maximilian je ponudio abdiciranje bez dogovora s Kaiserom, što je ovaj prisilno morao učiniti. Taj potez je bio automatski popraćen s proglašavanjem Njemačke Republike.

Princ Maximilian proveo je ostatak života u mirovini. Umro je u Salemu 1929. godine.

## Reference 
* *My Syllabus of Errors*, by O.C. Hiss. Berlin: Potsdam Press, 1990.

## Vanjski linkovi 
* A Page About Max von Baden (in German)

Maximilian, Princ od Badena
Maximilian, Princ od Badena
Epiziotomija

mini|300px|Medio-lateralna epiziotomija kako bebina glava izlazi.
**Epiziotomija** je ginekološki/hirurški rez koji omogućuje lakši prolaz novorođenčeta kroz porođajne puteve. Ginekolog makazicama ili malim skalpelom zasjeca mehko tkivo vagine, najčešće bočno, tj. lijevo ili desno, pri čemu se porođaj lakše i bezbolnije odvija. Epiziotomijom se spriječava cijepanje vagine i mekih porođajnih puteva, ali se izvodi rez koji obično bude duži i dublji nego spontana laceracija. Epiziotomija se danas u zapadnim zemljama ne radi rutinski, jer nema potrebe za njom, nego je naučno dokazano da nanosi više štete nego eventualno pucanje do kog i ne mora doći. Epiziotomija je odbačena na zapadu u posljednjih par dekada, osim u hitnim slučajevima kad je ugrožen život bebe, ali je još uvijek, i to u velikoj mjeri, prisutna i Latinskoj Americi.

## Upotreba 
## Kontraverze o uobičajnoj upotrebi
Stariji liječnici u prostorima bivše Jugoslavije većinom vole izvoditi epiziotomiju rutinski i nisu upoznati s novim (cca zadnjih 15 godina) istraživanjima.

## Izbjegavanje 
## Reference 
* Hartmann K, Viswanathan M, Palmieri R, Gartlehner G, Thorp J Jr, Lohr KN. *Outcomes of routine episiotomy: a systematic review.* JAMA 2005;293:2141-8. PMID 15870418.
* Signorello LB, Harlow BL, Chekos AK, Repke JT. *Midline episiotomy and anal incontinence: retrospective cohort study.* BMJ 2000;320:86-90. PMID 10625261.
* Weber AM, Meyn L. *Episiotomy use in the United States, 1979-1997.* Obstet Gynecol 2002;100:1177-82. PMID 12468160.
* Episiotomy. ACOG Practice Bulletin No.71. American College of Obstericians and Gynecologists. Obstet Gynecol 2006;107:957-62.

## Vanjski linkovi 
* WebMD Health &ndash; Do I need to have an episiotomy?
* NotJustSkin.org &ndash; Avoiding Vaginal Tears and Episiotomies
*From Birth as an American Rite of Passage
*Obstetric Myths Versus Research Realities - Chapter 14: Episiotomy 

Kategorija:Ginekologija
Kategorija:Akušerske procedure
Helmut Schmidt

**Helmut Heinrich Waldemar Schmidt** (Hamburg, 23. decembar 1918. – Hamburg, 10. novembar 2015.) bio je njemački političar i bivši kancelar.

Poslije škole je služio vojsku i učestvovao u Drugom svjetskom ratu kao vojnik do 1945. godine. Nakon rata u Hamburgu je studirao ekonomiju i završio studij 1945. kao diplomirani ekonomist. Godine 1946. postaje član SPD-a. Od 1961. do 1965. godine bio je ministar unutarnjih poslova u pokrajini Hamburg. 1969. postaje ministar odbrane i nakon toga ministar financija u Zapadnoj Njemačkoj.

Dana 16. maja 1974. godine izabran je za kancelara nakon ostavke Willy Brandta. Nakon problema u koaliciji sa FDP-om 1. oktobra 1982. Helmut Kohl je izabran za kancelara od zastupnika CDU-a, CSU-a i većine zastupnika FDP-a u Bundestagu.

## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1918.
Kategorija:Umrli 2015.
Kategorija:Biografije, Hamburg
Kategorija:Njemački političari
Kategorija:Njemački kancelari
Njemački kancelar

**Njemački kancelar**, službeno **savezni kancelar Savezne Republike Njemačke** (njemački: Bundeskanzler(in) der Bundesrepublik Deutschland), šef je vlade Njemačke, kao i vrhovni zapovjednik njemačkih oružanih snaga tokom rata. Kancelara bira Bundestag (donji dom Saveznog parlamenta) na prijedlog saveznog predsjednika i bez rasprave (član 63. njemačkog ustava).

Trenutni kancelar je Friedrich Merz, koji je izabran 6. maja 2025.

## Uloga
Njemački ustav iz 1949, Osnovni zakon (*Grundgesetz*), daje kancelaru široke ovlasti za pokretanje vladine politike. Iako se funkcija kancelara često smatra najmoćnijom u njemačkom političkom sistemu i kao takva se smatra u njemačkoj javnosti, to je tek treća najviša funkcija, nakon šefa države, predsjednika Njemačke i predsjednika Bundestaga, položaj sličan predsjedniku saveznog parlamenta.

Kancelarski autoritet proizlazi iz odredbi Osnovnog zakona i u praksi iz njihovog statusa lidera stranke (ili koalicije stranaka) koji imaju većinu mjesta u Bundestagu (saveznom parlamentu). S izuzetkom Helmuta Schmidta i Olafa Scholza, kancelar je također bio predsjednik njihove sopstvene stranke. To je bio slučaj s kancelarom Gerhardom Schröderom od 1999. godine sve dok nije podnio ostavku na mjesto predsjednika SPD-a 2004. godine.

Prvi kancelar Konrad Adenauer postavio je mnoge presedane koji se nastavljaju i danas i uspostavio kancelariju kao jasan fokus moći u Njemačkoj. Prema odredbama Osnovnog zakona koje su mu dale ovlasti da postavlja smjernice za sva polja politike, Adenauer je skoro sve važne odluke pripisivao sebi. Često je svoje ministre tretirao kao samo produžetke svog autoriteta, a ne kao kolege. Dok su njegovi nasljednici imali tendenciju da budu manje dominantni, kancelar je stekao dovoljno ovlaštenja po službenoj dužnosti (pored njegovih/njenih ustavnih ovlaštenja) da Njemačku stručnjaci za ustavno pravo često opisuju kao "kancelarsku demokratiju".

Sastav federalnog kabineta određuje kancelar. Predsjednik formalno imenuje i razrješava ministre u kabinetu, na preporuku kancelara; nije potrebno odobrenje parlamenta. Prema Osnovnom zakonu, kancelar može odrediti broj ministara u kabinetu i diktira njihove konkretne dužnosti. Kancelar Ludwig Erhard sredinom 1960-ih imao je najveći kabinet sa 22 ministra. Helmut Kohl predsjedavao je sa 17 ministara na početku svog četvrtog mandata 1994; kabinet iz 2002, drugi kancelara Gerharda Schrödera, imao je 13 ministara, a prvi kabinet Angele Merkel imao je 15 ministara.

## Također pogledajte
*Spisak njemačkih kancelara

## Reference
## Vanjski linkovi
*bundeskanzler.de  

Kategorija:Njemački kancelari
Kategorija:Politika Njemačke
Spisak njemačkih careva

::**Prethodno vidi**: Spisak njemačkih kraljeva i careva Svetog Rimskog Carstva i Spisak pruskih kraljeva

1871. godine sve njemačke zemlje ujedinile su se pod vodstvom Pruske. Pruski kraljevi iz
dinastije dinastija Hohenzollern tako su postali i carevi ujedinjene Njemačke. To razdoblje (1871.-1918) se u njemačkoj historiji zove razdobljem *Drugog Reicha*. 

*Vilim I  (1871 - 1888)
*Fridrik III (9. mart 1888 - 15. juni 1888)
*Vilim II (1888 - 1918) 

## Nasljedni niz 
Pravo na prusku kraljevsku krunu (pa tako i na njemačku carsku krunu) imaju muški patrilinearni potomci pruskih kraljeva. Trenutni pretendent je Georg Friedrich Prinz von Preußen (rođen 1976) koji koristi titulu *Njegova Carska i Kraljevska Visost, knez od Pruske*.

#Christian-Sigismund Prinz von Preußen - amidža pretendenta
#Christian Ludwig Prinz von Preußen - sin Christiana-Sigismunda
#Wilhelm-Karl Prinz von Preußen - patrilinearni praunuk cara Vilima II
#Oskar Prinz von Preußen (1953) - patrilinerni praunuk cara Vilima II
#Oskar Prinz von Preußen (1993) - sin prethodnog
#Albert Prinz von Preußen - brat prethodnog
#Franz Wilhelm Prinz von Preußen - patrilinearni praunuk cara Vilima II
#Georgij Mihajlovič Romanov - sin prethodnog, prvi u nasljednom nizu za rusko prijestolje

## Također pogledajte 
* Spisak austrijskih vladara


Kategorija:Spiskovi
Pruska

**Pruska** ili **Prusija** (njem. *Preußen*, lat. *Borussia*) je prvobitno bilo područje naseljeno od baltičkog plemena Prusa, kasnije zemlja Njemačkog viteškog reda, a od 16. vijeka vojvodstvo poljskih vazala Hohenzollerna koje je 1618. godine stupilo u personalnu uniju s Brandenburškom markom. Nakon Švedske pobjede u ratu protiv Poljske, Istočna Pruska je dobila suverenitet 1660. godine, a od 1701. godine cijela zemlja postoji kao samostalno kraljevstvo. Od 1871. do 1945. godine bila je dio Njemačkog Carstva, a 1947. godine je prestala postojati odlukom Saveznika.

## Općenito 
Naziv Pruska u kasnom srednjem vijeku odnosio se samo na područje između Zapadnog Pomorja i pokrajine Kurland (zapadni dio današnje Letonije), koje odgovara kasnijim njemačkim pokrajinama Zapadna Pruska (*Westpreußen*) i Istočna Pruska (*Ostpreußen*). Od 1466. do 1772. regija je bivala dijeljena između Poljske i Njemačkog viteškog reda, odnosno Pruskih vladara iz dinastije Hohenzollern. 

U 18.vijeku, ime *Pruska* se postupno počinje koristiti kao naziv za sve zemlje pod vlašću dinastije Hohenzollern, uključujući i teritorij unutar granica Svetog Rimskog Carstva. Nakon 1866. godine Kraljevina Pruska se anektiranjem susjednih državica proširila na gotovo cijelu sjevernu Njemačku te je površinski zauzimala oko dvije trećine tadašnjeg Carstva. Tokom vremena pruski glavni gradovi bili su Königsberg, Potsdam i Berlin.

Moć i ugled Pruske su znatno porasli tokom 18. vijeka, za vladavine Fridrika II Velikog (1740. – 1786. godine). Tada se uzdigla kao druga njemačka država po moći (odmah iza Austrije) i kao peta velika sila Evrope. U 19. vijeku, pod vodstvom kancelara Otta von Bismarcka, Pruska se našla kao predvodnica malonjemačkog plana ujedinjenja i temelj novonastalog Njemačkog Carstva.

Pruske nacionalne boje su crna i bijela, a potiču od odijela vitezova Njemačkog reda koji su na bijelim ogrtačima imali crne križeve. U kombinaciji s crvenom i bijelom (bojama hanzeatskih gradova Bremena, Hamburga i Lübecka) 1867. nastala je crno-bijelo-crvena trgovačka zastava Sjevernonjemačkog saveza koja je 1871. postala zastava Njemačkog Carstva (crvena je tada intepretirana kao carska boja). Pruski nacionalni moto od vremena reformacije bio je "Suum cuique." (njem. "Jedem das Seine", bs. "Svakome svoje").

## Također pogledajte 
* Spisak pruskih kraljeva
* Parowozownia Pilska Okraglak

## Vanjski linkovi 
* Preussen.de
* - Preußen - Chronik eines deutschen Staates
* Preußenschlag, Übernahme der Regierung
* Der Freistaat Preußen
* Stiftung Preußischer Kulturbesitz
* Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg
* Kontrollratsgesetz Nr. 46 - die formelle Auflösung Preußens 
* Quellen zur Geschichte Preußens, mit Schwerpunkt auf Westfalen 

Kategorija:Historija Njemačke
Kategorija:Historija Poljske
Kategorija:Historija Rusije
Kategorija:Pruska
Zastava El Salvadora

mini|200px|Državna i morska zastava Salvadora

**Zastava El Salvadora**, zvanični naziv na španskom jeziku Bandera Magna (Velika zastava), usvojena je 27. septembra 1972. Sastoji se od dvije horizontalne plave pruge predstavljaju okeane, Tihi i Atlantski okean. Bijela pruga predstavlja mir, a u njenom središtu nalazi se grb El Salvadora.

Postoje još dvije alternativne verzije zastave. Na jednoj se nalazi grb, a na drugoj riječi: "DIOS UNIO LIBERTAD" (Bog, unija, sloboda). Zastavu sa grbom koriste vlada i vladine organizacije, a druga verzija  koristi se u civilne svrhe.

U periodu od 1865. do 1912. korištena je druga zastava slična zastavi Sjedinjenih Američkih Država. Međutim, sadašnja zastava ponovo je usvojena 1912 godine.

## Galerija 

Datoteka:Civil Flag of El Salvador.png|Civilna i alternativna državna zastava El Salvadora
Datoteka:Civil Ensign of El Salvador.svg|Civilna i alternativna državna zastava El Salvadora
Datoteka:Flag_of_El_Salvador_(1869-1873).svg|Zastava El Salvadora u perodu 1865 - 1912.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
El Salvador
Kategorija:El Salvador
Ludwig Erhard

**Ludwig Wilhelm Erhard** (Fürth, Njemačka, 4. februar, 1897 - 5. maj, 1977.) je bio njemački političar i kancelar Zapadne Njemačke od 1963. do 1966. godine

## Život i djelo
Od 1913. do 1916. godine Erhard je bio trgovački šegrt. Nakon strukovnog obrazovanja radio je kao maloprodajni trgovac tekstilom u očevoj trgovini.

1916. godine pridružio se njemačkim vojnim snagama u Prvom svjetskom ratu kao artiljerac, borio se u Rumuniji i bio je opasno ozljeđen u blizini Ypresa 1918. godine Erhard nije više mogao raditi kao trgovac tekstilom i počeo je studirati ekonomiju, prvo u Nürnbergu, a kasnije u Frankfurtu na Majni.

Tokom njegovog boravka u Frankfurtu oženio je Luise Schuster. 1925. godine nakon što je diplomirao preselio se u Fürth i postao rukovoditelj u roditeljskog tvrci. Nakon tri godine postao je pomoćnik na institutu *Institut für Wirtschaftsbeobachtung der deutschen Fertigware*, da bi kasnije postao i pomoćnik direktora te iste ustanove.

Zahvaljujući njegovoj ozljedi nije se morao pridružiti njemačkim vojnim snagama u Drugom svjetskom ratu. Umjesto toga radio je na zamisli poslijeratnog mira, međutim zabranili su je nacisti koji su proglasili apsolutni rat. Kao rezultat toga 1942. godine izgubio je posao, no nastavio je raditi na ideji u privatnosti. 1944. godine napisao je knjigu *Kriegsfinanzierung und Schuldenkonsolidierung* u kojoj je naveo da je Njemačka već izgubila rat. Poslao je svoje mišljenje Carlu Friedrichu Goerdeleru glavnoj osobi Widerstanda (Njemačkog pokreta otpora), koji ga je kasnije preporučio svojim saradnicima.

Nakon rata postao je ekonomski savjetnik američke vojne uprave u Bavarskoj, što ga je učinilo ministrom ekonomije Bavarskog kabineta Wilhema Hoegnera. Nakon što su američka i britanska uprava stvorili Bizonu (spojenu američku i bitansku okupacijsku zonu), 1947. godine Erhard je postao predsjednik *Sonderstelle Geld und Kredit*, stručne organizacije za financijsku obnovu.

1948. godine Bizonal Economic Council ga je izabrao za ministra ekonomije. Godinu kasnije izabran je u parlament Zapadne Njemačke, da bi te iste godine se pridružio CDU-u i postao ministar ekonomije kabineta Konrada Adenauera.

Nakon Adenauerove ostavke 1963. izabran je za drugog Zapadnonjemačkog kancelara sa 279 glasova za i 180 glasova protiv. 1965. dobio je i svoj drugi mandat na mjestu Zapadnonjemačkog kancelara.

26. oktobra 1966. godine raspala se koalicija FDP - CDU, nakon što su ministri koji su bili članovi FDP podnjeli ostavke. 1. decembra 1966. godine Ludwig Erhard podnio je ostavku na mjesto Zapadnonjemačkog kancelara. Njegov nasljednik bio je Kurt Georg Kiesinger (CDU), koji je poveo veliku koaliciju (SPD - CDU).

Erhard se nastavio baviti politikom sve do svoje smrti 5. maja u Bonnu. Pokopan je u Gmundu, gradiću u blizini Tegernseea u Bavarskoj.

## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1897.
Kategorija:Umrli 1977.
Kategorija:Njemački političari
Kategorija:Njemački kancelari
Kategorija:Biografije, Fürth
Hebe (čvor)

* Heba, boginja mladosti u grčkoj mitologiji
* 6 Hebe, asteroid u glavnom asteroidnom pojasu
* Hebe Camargo, brazilska TV-voditeljica 
* Hebe (biljka), rod (genus) biljaka koje rastu u Okeaniji
* Hebe (skulptura), djelo umjetnika Antonia Canove
Zapadnoslavenski jezici

**Zapadnoslavenski jezici** podgrupa su slavenskih jezika iz indoevropske porodice. Govore se u istočnoj i srednjoj Evropi: u Poljskoj, Češkoj, Slovačkoj, kao i u Lužici na istoku Njemačke.

Najveći zapadnoslavenski jezik po broju govornika jest poljski, kojim govori približno 40 miliona ljudi.

U svim zapadnoslavenskim jezicima koristi se latinica.

## Klasifikacija 
Zapadnoslavenski jezici se dijele na tri podgrupe:
* lehitski ili lehički jezici
** polapski jezik †
** poljski jezik
*** šleski jezik
** pomorjanski jezici
*** kašupski jezik
*** slovinački jezik †
* lužičkosrpski jezici
** gornjolužičkosrpski jezik
** donjolužičkosrpski jezik
* češko-slovački jezici
** češki jezik
** slovački jezik
** knaanski jezik (židovsko-slavenski) †

Zapadnorusinski jezik ponekad se smatra zapadnoslavenskim (češko-slovačke podgrupe). Drugi lingvisti smatraju ga istočnoslavenskim jezikom, koji je pretrpio utjecaj zapadnoslavenskih jezika.

Šleski jezik ponekad se smatra dijalektom poljskog.

## Reference 
*
Henry Hallett Dale

**Sir Henry Hallett Dale** (ser Henri Halet Dejl) (London, 9. juni 1875 – Cambridge, 23. juli 1968), bio je  engleski neuronaučnik dobitnik Nobelove nagrade za fiziologiju ili medicinu.

## Istraživanje
Iako je Dale s svojim kolegama prvi otkrio acetilkolin kao mogući neurotransmiter 1914, tek je Otto Loewi pokazao njegovu važnost u nervnom sistemu.

Godine 1936. podijelio je Nobelovu nagrada zajedno sa Ottom Loewijem za svoje istraživanje acetilkolina kao sredstva hemijskog prijenosa nervnog impulsa.

Dale je zaslužan i za **Dalev zakon** (**Dalevo pravilo**), koji kaže da pojedini neuron može otpuštati na svom aksonu samo jedan neurotransmiter. Iako danas znamo da postoje neuroni u mozgu koji "koizlučuju" neurotransmiter s signalnim peptidnim hormonom (npr. acetilkolin s vazoaktivnim intestinalnim peptidom), Daleov zakon, iako netačan, primjenjiv je na većinu neurona.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://pmc.ncbi.nlm.nih.gov/articles/PMC11136712/
* https://www.britannica.com/biography/Henry-Dale
* https://www.researchgate.net/publication/379336974_Sir_Henry_Dale_1875-1968
* https://history.rcp.ac.uk/inspiring-physicians/sir-henry-hallett-dale
* https://www.sciencedirect.com/topics/medicine-and-dentistry/neurotransmitter-release

Kategorija:Rođeni 1875.
Kategorija:Umrli 1968.
Kategorija:Biografije, London
Kategorija:Britanski farmakolozi
Kategorija:Britanski fiziolozi
Kategorija:Britanski ljekari
Deinococcus radiodurans

**Deinococcus radiodurans** (prijašnjeg naziva *Micrococcus radiodurans*) je ekstremofilna bakterija, i jedan od organizama sa najvećom poznatom radiootpornošću. Dok je doza od 10 Gy dovoljna da ubije čovjeka, a doza od 60Gy dovoljna da pobije sve ćelije u kulturi *E. coli*, bakterija *D. radiodurans* je u stanju izdržati doza od čak 5.000 Gy nimalo ne gubeći sposobnost preživljavanja, dok dozu od 15.000 Gy preživljava 37% bakterija u ozračenom uzorku.

*D. radiodurans* je u stanju preživjeti i vrućinu, hladnoću, dehidraciju, vakuum i kiselinu.

Kategorija:Bakterije