Rak prostate

**Rak prostate** odnosi se na kancer prostate. Prostata je žlijezda u muškom reproduktivnom sistemu, koja okružuje mokraćovod neposredno ispod mokraćnog mjehura. Većina karcinoma prostate je spororasteća.

Ćelije raka mogu sew proširiti i na druga područja tijela, posebno na kosti i limfne čvorove. U početku može biti bez simptoma. U kasnijim fazama simptomi uključuju bol ili poteškoće mokrenja, krv u mokraći ili bolove u karlici ili leđim. Benigna hiperplazija prostate može proizvesti slične simptome. Ostali kasni simptomi uključuju umor zbog niskog nivoa crvenih krvnih zrnaca. 
## Faktori rizika i dijagnoza
Faktori i koji povećavaju rizik od raka prostate uključuju stariju dob, porodičnu historiju i rasa€rasnu pripadnost. Oko 99% slučajeva javlja se nakon 50. godine života. Rođak prvog stepena sa bolešću povećava rizik dvostruko do trostruko. Ostali faktori uključuju ishrabu s puno prerađenog i crvenog mesa, dok je neuvjerljiv rizik od visokog unosa mliječnih proizvoda. Pronađena je povezanost sa gonorejom, iako nije utvrđen razlog za ovu vezu. Povećani rizik povezan je s mutacijama *BRCA*. Dijagnoza se postavlja pomoću biopsije. Medicinsko snimanje može procijeniti da li je prisutna metastaza.

## Pregled i prevencija 
Skrining karcinoma prostate, uključujući testiranje specifičnog antigena prostate (PSA), povećava otkrivanje raka, ali kontroverzno je to da li poboljšava ishode. Informirano donošenje odluka preporučuje se osobama od 55 do 69 godina. Ako se provodi, testiranje je prikladnije za one sa dužim životnim vijekom. Iako se čini da inhibitori 5α-reduktaza smanjuju rizik od raka niskog stepena, oni ne utiču na rizik od visokog stepena raka i ne preporučuju se za prevenciju. Vitamini ili dodatni mineral]] čini se da ne utječu na rizik.

## Liječenje i prognoza
Mnogi slučajevi se rješavaju pomoću aktivnog nadzora ili budnog iščekivanja. Ostali tretmani mogu uključivati kombinaciju operacija, terapija zračenjem, hormonska terapija hormonske terapije ili hemoterapije. Tumori ograničeni na prostatu mogu biti izlječivi. Lijekovi protiv bolova, bisfosfonat i ciljana terapija, između ostalih, mogu biti korisni.

Globalno, to je drugi najčešći rak. Peti je vodeći uzrok smrti zbog raka kod muškaraca. I U 2018. godini dijagnosticirano je 1,2 miliona i prouzrokovano je 359.000 smrtnih slučajeva. To je bio najčešći rak kod muškaraca u 84 zemlje, koji se češće javlja u razvijenom svijetu. Stope se povećavaju u zemljama u razvoju . Otkriveno je značajno povećanje 1980-ih i 1990-ih u mnogim područjima, zbog pojačanog testiranja na PSA. Jedna studija našla je da oko trećina dijagnosticiranih slučajava imala jedan ili više takvih simtoma.

Kancer prostate povezan je s disfunkcijom mokraće dok prostata okružuje njen mokraćovod. Promjene unutar žlijezde izravno utiču na funkciju mokrenja. Budući da *vas deferens* taloži sjemensku tekućinu u prostatni mokraćovod, a izlučevine iz prostate uključuju se u sadržaj sjemena, rak prostate također može uzrokovati probleme sa seksualnom funkcijom i performansama, poput poteškoća u postizanju erekcije ili je bolna ejakulacija.

Metastatski rak prostate može izazvati dodatne simptome. Najčešći simptom je bol u kostima, često u kičmenim pršljenovima (kostima kičme), karlici ili rebrima. Širenje karcinoma u druge kosti poput femura obično se odnosi na dio kosti koji je bliži prostati. Rak prostate u kičmi može stisnuti kičmenu moždinu, uzrokujući trnce, slabost nogu i urinarnu i fekalnu inkontingenciju.

## Faktori rizika 
Primarni faktori rizika su pretilost, starost i porodična historija. Utvrđeno je da gojazni muškarci imaju 34% veću smrtnost od raka prostate od onih s normalnom težinom. Obdukcijske studije kineskih, njemačkih, izraelskih, jamajčanskih, švedskih i ugandskih muškaraca koji su umrli od drugih uzroka pronašli su rak prostate kod 30% muškaraca u 50-im i kod 80% muškaraca u 70-im.

Muškarci s povišenim krvnim pritiskom vjerovatnije će razviti rak prostate. Mali porast rizika povezan je s nedostatkom vježbe . Povišeni nivoi testosterona u krvi može povećati rizik.

### Genetički
Genetički faktori mogu uticati na rizik, kao što sugeriraju i veze s rasom, porodicom i specifičnim genskim varijantama. Muškarci koji imaju rođaka prvog stepena (oca ili brata) s rakom prostate imaju dvostruko veći rizik od razvoja karcinoma prostate, a oni koji imaju dva pogođena rođaka prvog stepena imaju pet puta veći rizik u odnosu na muškarce koji nemaju porodičnu historiju. Izgleda da je ovaj rizik veći za muškarce s pogođenim bratom nego za one s oštećenim ocem. U Sjedinjenim Državama rak prostate češće pogađa muškarce-crnace nego evropeidne muškarce ili Latinoamerikance, a smrtonosniji je i kod afroameričkih muškaraca. Suprotno tome, stope incidencije i smrtnosti za hispanoamerikance su za trećinu niže nego za nešpanske bijelce. studije blizanaca u Skandinaviji sugeriraju da se 40% rizika od raka prostate može objasniti naslijeđeni faktorima.

Mnogi geni su uključeni u rak prostate. Mutacije u *BRCA1* i *BRCA2*implicirani su i kao važni faktori rizika za rak jajnika i rak dojke kod žena. Ostali povezani geni uključuju nasledni gen za rak prostate 1 (*HPC1*), androgeni receptor i receptor vitamina D. Te fuzije mogu nastati složenim lancima preslagivanja zvanim kromopleksija.

Dvije velike studije povezanosti širom genoma povezale su jednonukleotidni polimorfizam (SNP) s rakom prostate u 2008. Ove studije su identificirale nekoliko relevantnih SNP-a. Naprimjer, prijavljeno je da su osobe s parom alela TT na SNP rs10993994, sa 1,6 puta većem rizikom od osoba s parom alela CC. Ovaj SNP objašnjava dio povećanog rizika s kojim se suočavaju Afroamerikanci. Alel C je mnogo zastupljeniji u ovom drugom; ovaj SNP se nalazi u promotorskom području gena *MSMB *, što utiče na količinu proteina MSMB, sintetiziranog i izlučenog epitelnim ćelijama prostate.

Iako je sprovedeno manje studija koje procjenjuju rizik od dijagnoze agresivnog karcinoma prostate, Studija povezanosti genoma (GWAS), od 12.518 slučajeva karcinoma prostate identificirala je dva lokusa povezana s visokim Gleasonovim zbirom bodova, SNP-a rs78943174, najbližeg genu NAALADL2 i SNP rs35148638, najbliži RASA1.

### Prehrambeni 
Utvrđeno je da konzumacija voća i povrća ima male preventivne koristi. Neke studije izvijestile su da je konzumacija mesa povezana sa povećanim rizikom.

Konzumacija mlijeka može biti povezana sa rakom prostate. Sistematski pregled za 2020. godinu pokazao je da rezultati o konzumaciji mlijeka i raku prostate nisu konačni, ali je navedeno da osobe s većim rizikom mogu smanjiti ili eliminirati mlijeko. Pregled iz 2019. godine nalazi da su dokazi koji povezuju mlijeko sa višim stopama raka prostate bili nedosljedni i neuvjerljivi.

Niži nivoi vitamina D u krvi mogu povećati rizike. Jedna studija nije našla rizični uticaj folne kiseline, kao dodtka ishrani.

### Izloženost lijekovima 
Uspostavljene su neke veze između raka prostate i lijekova, medicinskih postupaka i zdravstvenih stanja. Statini mogu također smanjiti rizik.

### Infekcija 
Prostatitis (infekcija ili upala) može povećati rizik. Konkretno, čini se da spolno prenosiva infekcija hlamidijom, gonoreja ili sifilis povećava rizik.

Predloženo je da papiloma virus ima potencijalnu ulogu, ali od 2015. godine dokazi nisu bili konačni; od 2018. godine raspravljalo se o povećanom riziku.

### Seks 
Iako neki dokazi iz prospektivne kohortne studije ukazuju da česta ejakulacija može smanjiti rizik od raka prostate, nijedna randomizirano kontrolirana studija nije prijavila ovu korist. Pronađena je povezanost između vazektomije i raka prostate, ali uzročnost nije utvrđena.

## Patofiziologija
Prostata je dio reproduktivnog sistema muškog spola, koji pomaže u stvaranju i skladištenju sjemenske tečnosti. U odraslih muškaraca tipska prostata duga je oko 3&nbsp;cm i teška oko 20 g. Nalazi se u karlici, ispod bešike, ispred rektuma. Prostata okružuje dio mokraćovoda, cijevi koja odvodi urin iz bešike tokom mokrenja i spermu tokom ejakulacija. Prostata sadrži mnogo malih žlijezda, koje čine oko 20% tečnosti koja čini sjeme.

Iznad, baza prostate je susjedna izlazu iz bešike. Ispod, vrh prostate se usmjerava u smjeru urogenitalne dijafragme, koja je postavljena anterio-inferiorno. Prostata se može podijeliti u četiri anatomska prostora: periferni, centralni, prijelazni i prednji fibromuskularni stromu. Periferni prostor sadrži stražnji i bočni , kao i donji dio prostate. Središnji prostor sadrži gornji dio prostate, uključujući i najproksimalnije aspekte mokraćvoda i vrata bešike. Prijelazni prostor smješten je neposredno ispred središnjeg i uključuje uretru distalno od njwne središnje žlijezde. Neurovaskularni snopovi idu duž posterolateralne površine prostate i tamo prodiru u njenu kapsulu.

Većina žljezdanog tkiva nalazi se u perifernoj i centralnoj zoni (periferna zona: 70-80% žljezdanog tkiva; središnja : 20% ). Nešto se nalazi u prijelaznom prostoru (5% žljezdanog tkiva). Stoga se većina karcinoma koji se razvijaju iz žljezdanog tkiva nalaze u perifernom i središnjem prostoru, dok se oko 5% nalazi u prijelaznom prostoru. Nijedna se ne nalazi u prednjoj fibromuskularnoj stromi, jer u tom anatomskom prostoru nema žlijezda.

Prostatne žlijezde za spravan rad zahtijevaju muški hormon, poznat kao androgen. Androgeni uključuju testosteron, koji se proizvodi u sjemenicima; dehidroepiandrosteron, proizveden u nadbubrežnoj žlijezdi i dihidrotestosteron, koji se pretvara iz testosterona u samoj prostati. Androgeni su također odgovorni za sekundarne spolne oznake, kao što su dlake na licu i povećana mišićna masa. Zbog lokacije prostate, bolesti prostate često utiču na mokrenje, ejakulaciju i rijetko defekaciju. U raku prostate, ćelije ovih žlijezda mutiraju u ćelije raka. 

Većina karcinoma prostate klasificira se kao adenokarcinomi ili karcinom žlijezde, koji započinju kada žljezdane ćelije koje luče sjeme mutiraju u ćelije karcinoma. Regija prostate u kojoj je adenokarcinom najčešći je periferna zona. U početku male nakupine ćelija karcinoma ostaju unutar inače normalnih žlijezda prostate, stanja poznatog kao karcinom *in situ* ili prostatna intraepitelna neoplazija (PIN). Iako nijedan dokaz ne utvrđuje da je PIN prekursor raka, usko je povezan s rakom. Vremenom se ove ćelije množe i šire se u okolno tkivo prostate (stroma), formirajući tumor.

Na kraju, tumor može narasti dovoljno velik da napadne obližnje organe kao što su sjemenski mjehurići ili rektum, ili ćelije tumora mogu razviti sposobnost putovanja u krvotok i limfni sistem.

Rak prostate se smatra zloćudnim] tumorom, jer može napasti druga područja tijela. Ova invazija naziva se metastaza. Rak prostate najčešće metastazira u kostima i limfnim čvorovima, a može lokalno napredovati u rektum, bešiku i donji dio mokraćovoda . Smatra se da je put metastaziranja do kostiju ide preko vena, jer se prostatski venski pleksus koji drenira prostatu i povezuje s kičmenim venama.

Prostata je organ koji akumulira cink, citrat. Transportni protein ZIP1 odgovoran je za transport cinka u ćelije prostate. Jedna od važnih uloga cinka je promjena ćelijskog metabolizma, kako bi se dobio citrat, važna komponenta sjemena. Proces akumulacije cinka, izmjene metabolizma i proizvodnje citrata energetski je neučinkovit, a ćelijama prostate potrebne su ogromne količine energije (adenozin trifosfat) da bi ispunile ovu finkciju. Ćelije raka prostate općenito su lišene cinka, štedeči energiju ne stvarajući citrat i koriste sačuvanu energiju za rast, razmnožavanje i širenje.

Smatra se da odsutnost cinka nastaje prigušivanjem gena koji stvara ZIP1. Naziva se genskim proizvodom supresorskog tumora za gen *SLC39A1*. Uzrok epigenetičkog utišavanja nije poznat. Strategije koje transportiraju cink u transformirane ćelije prostate učinkovito ih uklanjaju kod životinja. Cink inhibira NF-κB putove, antiproliferativan je i inducira apoptozu u abnormalnim ćelijama. Nažalost, oralno uzimanje cinka nije učinkovito jer visoke koncentracije cinka u ćelijama prostate nisu moguće bez ZIP1.

Gubitak gena za suzbijanje raka, rano u karcinogenezi prostate, lokaliziran je na hromosomskim pozicijama *8p *, *10q *, *13q* i *16q *. P53 mutacije u primarnom raku prostate relativno su niske i češće se viđaju u metastatskim uvjetima; zato su mutacije p53 kasni događaj u patologiji. Ostali geni supresori tumora za koje se smatra da imaju ulogu uključuju *PTEN* i *KAI1*. Do 70 posto muškaraca s rakom prostate izgubilo je jednu kopiju gena *PTEN* u vrijeme dijagnoze. Također je primijećena relativna učestalost gubitka E-kadherina i CD44. Gubitak proteina retinoblastoma (RB) inducira deregulaciju androgenih receptora u karcinomu rezistentnom na kastraciju, deregulacijom ekspresije "E2F1*.*

RUNX2 je transkripcijski faktor koji sprečava ćelije karcinoma da se podvrgnu apoptozi, čime doprinosi razvoju raka.

PI3k/Akt signalizirajuća kjaskada djeluje s signalnom kaskadom transformirajući faktor rasta beta / SMAD, kako bi osigurao preživljavanje ćelija karcinoma i zaštitile se od apoptoze. Pim-1 je pojačano reguliran u karcinomu prostate. Inhibitorni makrofagni citokin-1 (MIC-1) stimulira signalni put fokalna adhezijska kinaza (FAK) koji dovodi do rasta i preživljavanja ćelijaa raka.

Androgeni receptor pomaže ćelijama raka da prežive. Prostatski specifični membranski antigen (PSMA) podstiče razvoj raka povećavajući razinu folata, pomažući ćelijama raka da prežive i rastu; povećava dostupnost folata za upotrebu, hidrolizom glutamiranih folata.

## Dijagnoza
.]]
Stav Američkog društva za kancer u pogledu ranog otkrivanja PSA testiranjem je:

Nekoliko drugih testova može se koristiti za prikupljanje podataka o prostati i mokraćnim putevima. Digitalni rektumsk pregled može omogućiti otkrivanje abnormalnosti prostate. Cistoskopija prikazuje mokraćne kanale iz unutrašnjosti mjehura, koristeći tanku, fleksibilnu cijev kamere umetnutu u mokraćovod. Transrektumska ultrasonografija stvara sliku prostate pomoću zvučnih talasa iz sonde u rektumu, ali jedini test koji može u potpunosti potvrditi dijagnozu raka prostate je biopsija, uzimanjem malih komadića prostate za mikroskopski pregled.

### Snimanje 
Medicinski ultrazvuk i magnetska rezonancija (MRI) dvije su glavne metode snimanja koje se koriste za otkrivanje raka prostate.

#### MRI 
#### Prostata na magnetskoj rezonanci 
Na MRI, središnja i prijelazna zona imaju niži T2 signal od periferne zone. Budući da se središnja i prijelazna zona ne mogu međusobno razlikovati, mogu se najbolje opisati kao središnja žlijezda na MRI. Dakle, periferna žlijezda ima veći signal na T2WI od središnje žlijezde. U perifernoj žlijezdi raka prostate pojavljuje se lezija niskog intenziteta. Međutim, u središnjoj žlijezdi se lezije niskog intenziteta ne mogu razlikovati od njenog niskog intenziteta. Za identificiranje i karakterizaciju lezija središnje žlijezde ključno je ograničenje difuzije. Mogu se koristiti kombinirane difuzijski ponderirane (DW) slike i dinamički MRI, s kontrastom za razlikovanje malignih od benignih lezija prostate. Spojene slike DW i MRI s dinamičkim pojačavanjem kontrasta, mogu vizualizirati područja s malim intenzitetom signala i brzim efektom ispiranja – karakterističnim za karcinome. Limfadenopatija najbolje se može vidjeti na postkontrastnom T1WI suzbijenom masnoćom. Na MRI se mogu opisati i druge regije. Prednja fibromuskularna stroma i kapsula prostate uz stražnju i bočnu prostatu imaju nizak T2WI signal, za razliku od svijetlog signala periferne zone. Ekstraprostatsko produženje može se vidjeti uz narušavanje integriteta kapsule.

#### MRI za otkrivanje raka prostate 
Od 2011. Godine, MRI je korišten za identificiranje ciljeva za biopsiju prostate pomoću fuzijskog MRI-a, samo s ultrazvukom (US) ili MRI-smjernicama. Samo MRI ispravno će identificirati 91% muškaraca s klinički značajnim karcinomom prostate, ali pogrešno će klasificirati 63% muškaraca s rizikom od karcinoma prostate da imaju klinički značajan karcinom prostate. MRI-ciljana biopsija ispravno će identificirati 80% muškaraca s rakom prostate. Međutim, klasificirat će 6% muškaraca s rizikom od raka prostate kao klinički značajne karcinome prostate.

Nakon magnetske rezonancije, područja koja su od interesa u okviru skeniranja koja mogu biti rak, često se ocjenjuju na ljestvici vjerovatnoće između 1 i 5. Jedna takva ljestvica je sistem za snimanjeiz vještavanje i prikaz podataka o prostati (PI-RADS )-ljestvica koja definira standarde kliničke usluge za multiparametrijski MRI (mpMRI), uključujući stvaranje slika i izvještavanje. Bodovanje PI-RADS verzije 2 pokazalo je specifičnost i osjetljivost od 73%, odnosno 95% za otkrivanje raka prostate.

Kada se MRI koristi za odlučivanje hoće li se izvršiti biopsija kod muškaraca koji su prethodno imali biopsiju, vjerovatnoća da će se postaviti ispravna dijagnoza veća je za 5% od standardne biopsije, a za 12% veća da će biti tačna za muškarce koji mogu ili ne možda nije prethodno biopsiran. U muškaraca koji su imali negativnu biopsiju, ova je kombinacija za 44% je veća vjerovatnija da dovede do ispravne dijagnoze.

#### Ostala upotreba magnetsne rezonance 
MRI prostate također se koristi za hirurško planiranje robotske prostatoektomije. Pomaže hirurzima da odluče hoće li resecirati ili poštedjeti neurovaskularni snop, odrediti povratak na urinarnu kontinenciju i pomoći u procjeni kirurških poteškoća. MRI se koristi u drugim vrstama planiranja liječenja i za fokalnu terapiju i radioterapiju. MRI se također može koristiti za ciljanje područja za istraživačko uzorkovanje u biobankarstvu.

#### Biološka osnova za vidljivost raka prostate na MRI 
Biološka svojstva koja određuju je li tumor vidljiv na magnetskoj rezonanci ili nije, slabo su razumljiva. Jedna je teorija da tumorske ćelije prolaze kroz nekoliko genetičkih promjena tokom transformacija koje mijenjaju brzinu ćelijskog rasta i stvaranja novih krvnih sudova, što dovodi do tumora s agresivnijim histološkim obrascima, hipoksijskiom regija i povećana gustoćm ćelija među ostalim značajkama. Sa većim, gušćim tumorima s promjenama u raspodjeli krvnih žila može se izvedivo promijeniti signal na magnetsnoj rezonanci, ograničavanjem kretanja vode i/ili tekućine.

Neke studije povezuju prisutnost rijetkih histoloških uzoraka unutar tumora, poput kribriformnog uzorka. Iako nedavna istraživanja sugeriraju da postoji niz histopatoloških značajki koje mogu uticati na otkrivanje tumora pomoću MRI. Na genetičkoj razini, čini se da je vidljivost karcinoma prostate na MRI povezana s genetičkim značajkama agresivne bolesti, uključujući procese kao što su proliferacija ćelija, tumorska hipoksija i oštećenja DNK. Genske promjene koje se dosljedno primjećuju u MRI vidljivim tumorima uključuju gubitak tumorskog supresora PTEN, povećanu ekspresiju gena povezanih s proliferacijom CENPF, AGR2 i faktor rasta GDF15, kao i brojnih drugih gena. Promjene na tim putevima i genima mogu olakšati povećani rast tumora, promjene u vaskulaturi i gustoći koje u konačnici mijenjaju signal na MRI.

### Ultrazvuk 
Ultrazvučna slika može se dobiti transrektalno i koristi se tokom biopsija prostate. Rak prostate u 60% slučajeva može se vidjeti kao hipoehogena lezija. Ostalih 40% kanceroznih lezija je hiperehogenih ili izoehogenih. Na Color Doppleru lezije izgledaju hipervaskularno.

### Biopsija 
thumb|Iglena biopsija prostate
Ako postoji sumnja na karcinom, bitna je biopsija. Tokom biopsije, urolog ili radiolog uzimaju uzorke tkiva iz prostate ili kroz rektum ili perineum. Umeće se pištolj za biopsiju i uklanja posebnom iglom sa šupljim jezgrom (obično tri do šest sa svake strane prostate) za manje od sekunde. Biopsije prostate rade se rutinski ambulantno i rijetko zahtijevaju hospitalizaciju. Sistemskim biopsijama ispravno se utvrđuje da 63% muškaraca koji imaju klinički značajan rak prostate, ali će im nedostajati ostalo. Za muškarce kojima prijeti karcinom prostate, biopsija neće pogrešno klasificirati niti jednog muškarca da ima klinički značajan rak prostate.

Za sprečavanje komplikacija kao što su vrućica, infekcija mokraćnog sistema i sepsa treba koristit antibiotike. čak i ako su najprikladniji pristup ili doza nedefinirani. Oko 55% muškaraca, tokom biopsije prostate, prijavljuje nelagodu.

#### Histopatološka dijagnoza 
thumb|300px|Kružni grafikon histopatološke subdijagnoze karcinoma prostate.
 kancera prostate (adenokarcinom), sa perineumskom invazijom H&E boja.]]
Histopatološka dijagnoza uglavnom uključuje procjenu da li postoji rak, kao i bilo koju poddijagnozu, ako je moguće. Histopatološka subdijagnostika utiče na mogućnost i metode Gleasonovog bodovanja. Najčešća histopatološka poddijagnostika je acinarni adenokarcinom, što čini oko 93% dijagnoza. Najčešći oblik acinarnog adenokarcinoma je "adenokarcinom, ako nije drugačije navedeno", koji se također naziva konvencijskim ili uobičajenim acinarnim adenokarcinomom.

#### Biohemijska dijagnoza 
Alkalna fosfataza povišenija je u metastatskim nego nemetastatskim ćelijama. Visoke razine alkalne fosfataze povezane su sa značajnim smanjenjem preživljavanja.

#### Gleasonov rezultat 
Gleasonov sisstem skaliranja koristi se za procjenu prognoza i pomaže u usmjeravanju terapije. Gleasonov rezultat temelji se na izgledu tumora. Kanceri s višim Gleasonovim rezultatom agresivniji su i imaju lošiju prognozu. Patološki, rezultati se kreću od 2 do 10, s tim da veći broj ukazuje na veće rizike i veću smrtnost.

### Tumorski markeri 
Uzorci tkiva mogu se bojiti na prisutnost PSA i drugih tumorskih markera, kako bi se utvrdilo porijeklo malignih ćelija koje su metastazirale.

Maloćelijski karcinom je rijedak (1%) tip, koji se ne može dijagnosticirati preko PSA. Od 2009., istraživači su tražiliali načine za pronalaženje ovog tipa jer brzo metastazira.

Onkoprotein BCL-2 povezan je s razvojem karcinoma prostate, neovisnog o androgenima, zbog visoke razine ekspresije u androgenom neovisnim tumorima u poodmakloj fazi. Povećana regulacija BCL-2 nakon ablacije androgena u ćelijskim linijama karcinoma prostate i u modelu kastriranog mužjaka pacova, dalje je uspostavila vezu između ekspresije BCL-2 i progresije karcinoma prostate.

### Stepenovanje
Važan dio procjene raka prostate je određivanje stadija, odnosno stupnja širenja. Poznavanje stadija pomaže u definiranju prognoze i korisno je pri izboru terapija. Najčešći je sistem u četiri stupnja TNM-sistem (skraćeno od tumor / čvorovi / metastaze). Njegove komponente uključuju veličinu tumora, broj zahvaćenih limfnih čvorova i prisutnost bilo kojih drugih metastaza.

Najvažnija razlika koju razlikuje bilo koji inscenacijski sistem jeste da li je rak ograničen na prostatu. U TNM-sistemu, klinički karcinomi T1 i T2 nalaze se samo u prostati, dok su karcinomi T3 i T4 metastazirali. Nekoliko testova može se koristiti za traženje dokaza širenja. Medicinska specijalnost i strukovne organizacije preporučuju upotrebu PET-snimke, CT-snimke ili skeniranje kostiju, kada je uočen stadij ranog karcinoma prostate s malim rizikom za metastaze. Ti bi testovi bili prikladni u slučajevima kao što je CT kada se procjenjuje širenje unutar karlice, skeniranje kosti traži širenje na kosti, a magnetska rezonancija endorektumske spirale procjenjuje kapsulu prostate i sjemenske mjehuriće. Skeniranje kostiju trebalo bi otkriti izgled osteoblasta zbog "povećane" gustoće kostiju u područjima metastaza kosti – obrnuto od onoga što se može naći u mnogim drugim metastatskim karcinomima.

Nakon biopsije, istražuju se uzorci pod mikroskopom. Ako je prisutan rak, prijavljuje se stepen tumora. Ocjena govori koliko se tumorsko tkivo razlikuje od normalnog tkiva prostate i sugerira koliko će vjerovatno tumor rasti. Patolog dodjeljuje Gleasonov broj od 1 do 5 za najčešći uzorak opažen pod mikroskopom, a zatim čini isto za drugi najčešći uzorak. Zir ova dva broja je Gleasonov rezultat. Whitmore-Jewettovo faziranje je druga metoda. U muškaraca s visoko rizičnim lokaliziranim karcinomom prostate, postavljanje PSMA PET/CT može biti prikladno za otkrivanje čvornog ili udaljenog metastatskog širenja. U 2020., randomizirano ispitivanje faze 3 usporedilo je PET/CT galij-68 PSMA sa standardnim snimanjem (CT i skeniranje kostiju). Izvješteno je o superiornoj tačnosti galij-68 PSMA-11 PET/CT (92% prema 65%), većoj značajnoj promjeni u upravljanju (28% prema 15%), manje dvosmislenim/nesigurnim nalazima slike (7% prema 23 %) i manja izloženost zračenju (10 msV vs 19 mSv). Studija je zaključila da je PSMA PET/CT prikladna zamjena za konvencijsko snimanje.

ScleroticmetastaticdiseasespineLCT.png| Skleroza kostiju grudnog dijela kičme, uslijed metastaza karcinoma prostate (CT-snimak)
ScleroticmetastaticdiseasePelvis.png| Skleroza kostiju karlice uslijed karcinomskih metastaza prostate

### Lijekovi 
U onih koji se redoninhibitor o pregledavaju, 5-alfa-reduktazs (finasterid i dutasterid) smanjuju ukupni rizik od raka prostate. Podaci su nedostatni da bi se utvrdilo utiču li na rizik od smrtnog ishoda i mogu li povećati šansu za ozbiljnije slučajeve.

## Pregledanje
Skrining raka prostate traži rak kod onih bez simptoma. Opcije uključuju digitalni rektumski pregled i test krvi na PSA Such screening is controversial, a za mnoge može dovesti do nepotrebnih poremećaja i moguće štetnih posljedica. Šteta populacijskog skrininga, prvenstveno zbog pretjerane dijagnoze (otkrivanje latentnog raka, koji inače ne bi bio otkriven) može nadmašiti korist. Drugi preporučuju zajedničko donošenje odluka, pristup u kojem se skrining može dogoditi nakon savjetovanja s ljekarom.

## Upravljanje 
Prva odluka je da li je potrebno liječenje. Oblici niskog stupnja otkriveni kod starijih muškaraca često rastu tako sporo da liječenje nije potrebno. Liječenje također može biti neprikladno ako osoba ima druge ozbiljne zdravstvene probleme ili se od nje ne očekuje da živi dovoljno dugo da se pojave simptomi. Pristupi u kojima se odgađa liječenje nazivaju se "buduće upravljanje". Buduće upravljanje podijeljeno je u dva pristupa: budno čekanje, koji ima palijativnu namjenu (ima za cilj samo liječenje simptoma) i aktivni nadzor, koji ima namjenu liječenja (ima za cilj spriječiti napredovanje raka).

Koja je opcija najbolja ovisi o stadiju bolesti, Gleasonovoj ocjeni i razini PSA. Ostali važni faktori su dob, opće zdravlje i stavovi osobe o potencijalnim tretmanima i njihovim mogućim nuspojavama. Budući da većina tretmana može imati značajne nuspojave, kao što su erektilna disfunkcija i urinarna inkontinencija, rasprave o liječenju često su usmjerene na uravnoteženje ciljeva terapije s rizicima od promjene načina života. Pregled iz 2017. pokazao je da je za usmjeravanje pacijenata potrebno više istraživanja usmjerenih na ishode upućene na osobu. Često je preporučljiva kombinacija različitih tretmana.

Iako je široka upotreba PSA skrininga u SAD-u rezultirala dijagnozom u ranijoj dobi i stadiju raka, gotovo se svi slučajevi još uvijek dijagnosticiraju nakon 65. godine, dok se oko 25% dijagnosticira nakon 75. godine.

### Nadzor 
Mnogi muškarci kojima je dijagnosticiran rak prostate niskog rizika ispunjavaju uvjete za aktivni nadzor. Tumor se pažljivo promatra tokom vremena, s namjerom započinjanja liječenja ako se pojave znakovi progresije. Aktivni nadzor "nije" sinonim za budno čekanje, pojam koji ne podrazumijeva nikakvo liječenje ili određeni program praćenja, uz pretpostavku da će se koristiti samo palijativno liječenje ako se razvije uznapredovala simptomatska bolest.

Aktivni nadzor uključuje praćenje tumora zbog rasta ili simptoma koji pokreću liječenje. Proces praćenja može uključivati PSA testove, digitalni rektumski pregled i/ili ponovljene biopsije svakih nekoliko mjeseci. Cilj aktivnog nadzora je odgoditi liječenje i izbjeći pretjerano liječenje i njegove nuspojave, s obzirom na sporo rastući ili samoograničeni tumor, koji kod većine ljudi vjerojatno neće uzrokovati probleme. Ovaj se pristup ne koristi za agresivne karcinome i može uzrokovati anksioznost kod ljudi koji pogrešno vjeruju da su svi karcinomi smrtonosni ili da je njihovo stanje opasno po život. Oko 50 do 75% pacijenata umire od drugih uzroka bez simptoma raka prostate. Kod lokalizirane bolesti, temeljene na dugotrajnom praćenju, radikalna prostatektomija rezultira značajno poboljšanim onkološkim ishodima u usporedbi s budnim čekanjem. Međutim, također postoje značajni porasti stope urinarne inkontinencije i erektilna disfunkcija. Budući da se ovi rezultati temelje prvenstveno na muškarcima kojima je dijagnosticirana prije široko rasprostranjenog skrining na PSA, rezultati se ne mogu visoko generalizirati. U poređenju s aktivnim praćenjem/nadzorom, nakon deset godina praćenja, radikalna prostatektomija vjerojatno ima slične ishode za preživljavanje, specifično za bolest i vjerovatno smanjuje rizik od progresije i širenja bolesti. Ipak, mokraćna i spolna funkcija vjerojatno su smanjene u bolesnika liječenih radikalnom prostatektomijom.

#### Komplikacije 
Dvije glavne komplikacije s kojima se susreću nakon prostatektomije i radioterapije prostate su erektilna disfunkcija i urinarna inkontinencija, uglavnom stresni tip. Većina muškaraca povrati kontinenciju u roku od šest do 12 mjeseci nakon operacije, pa ljekari obično pričekaju najmanje godinu dana prije nego što pribjegnu invazivnom liječenju.

Stresna urinarna inkontinencija obično se događa nakon operacije prostate ili terapije zračenjem zbog faktora koji uključuju oštećenje sfinktera mokraćovoda ili okolnog tkiva i živaca. Prostata okružuje ureter, mišićnu cijev koja zatvara mokraćni mjehur. Bilo koji od pomenutih razloga može dovesti do nesposobnog zatvaranja uretera, a time i do inkontinencije. Početna terapija uključuje trening mjehura, promjene načina života, Kegelove vježbe i upotrebu jastuka za inkontinenciju. Invazivniji hirurški tretman može uključivati umetanje uretralnog slinga ili umjetnog mokraćnog sfinktera, mehaničkog uređaja koji oponaša funkciju sfinktera uretera, a pacijent ga ručno aktivira prekidačem implantiranog u skrotumu. Potonje se smatra zlatnim standardom u bolesnika s umjerenom ili teškom stresnom urinarnom inkontinencijom.

## Prognoza 
Mnogi karcinomi prostate nisu predodređeni da budu smrtonosni, a većina muškaraca u konačnici neće umrijeti kao posljedica bolesti. Smrtnost se vrlo razlikuje u geografskim i drugim elementima. U Sjedinjenim Državama petogodišnja stopa preživljavanja kreće se od 29% (udaljene metastaze) do 100% (lokalni ili regionalni tumori). U Japanu je stopa smrtnosti porasla na 8,6/100.000, 2000. godine. U Indiji 1990-ih, polovina dijagnoze lokalnog raka umrla je u roku od 19 godina.

### Klasifikacijski sistemi
 adenokarcinoma, prostate, acinarni tip, the most common type of prostate cancer. Needle biopsy, H&E stain]]
Dostupno je nekoliko alata koji pomažu u predviđanju ishoda, poput patološkog stadija i recidiva nakon operacije ili terapije zračenjem. Većina kombinira razinu faze, stupnja i PSA, a neke uključuju i broj ili postotak pozitivnih jedara biopsije, dob i / ili druge podatke.

* D'Amicova klasifikacija stratificira muškarce prema niskom, srednjem ili visokom riziku, na temelju stadija, stupnja i PSA. Široko se koristi u kliničkoj praksi i istraživačkim uvjetima. Glavni nedostatak sistema na tri razine je taj što kod stratificiranja pacijenata ne uzima u obzir višestruke nepovoljne parametre (npr. visoki Gleasonov rezultat i visoki PSA).
* Partinova tabela  predviđa patološke ishode (status margine, ekstraprostatsko produženje i invazija sjemenskih mjehurića) na temelju iste tri varijable i objavljeni su kao tablice za pretraživanje.
* Kattanovi nomogrami predviđaju recidiv nakon operacije i/ili terapije zračenjem, na temelju podataka dostupnih u vrijeme dijagnoze ili nakon operacije. Kattanova ocjena predstavlja vjerovatnoću da se ostane bez bolesti u određenom vremenskom intervalu nakon liječenja.
* Ocjena UCSF-a za procjenu rizika od prostate (CAPRA) predviđa i patološki status i recidiv nakon operacije. Nudi tačnost usporedivu s Kattanovim predoperativnim nomogramom i može se izračunati bez tablica ili kalkulatora. Bodovi se dodjeljuju na temelju PSA, ocjene, stupnja, dobi i postotka pozitivnih jedara; zbir daje ocjenu 0–10, a svaka dva boda predstavljaju približno udvostručavanje rizika od ponovnog pojave. Rezultat CAPRA izveden je iz podataka utemeljenih u zajednici u bazi podataka CaPSURE. Ovo je potvrđeno među više od 10.000 pacijenata sa prostatektomijom, uključujući pacijente iz CaPSURE; registar SEARCH koji predstavlja podatke iz nekoliko Uprava za veteransko zdravstvo i vojno-medicinskih centara; multiinstitucionalna kohorta u Njemačkoj ; i kohortu prostatektomije na *Johns Hopkins University*. U novije se vrijeme pokazalo da predviđaju metastaze i smrtnost nakon prostatektomije, terapije zračenjem, budnog čekanja ili terapije lišavanja androgena.

### Očekivano trajanje života 
Projekcije očekivanog života prosječni su za cijelu mušku populaciju, a mnogi medicinski i životni faktori modificiraju ove brojeve. Naprimjer, studije su pokazale da će 40-godišnjak izgubiti 3,1 godinu života ako ima prekomjernu težinu (BMI 25–29) i 5,8 godina života ako je pretil (BMI 30 ili više), u poređenju s muškarcima normalne težine. Ako je i sa prekomjernom tjelesnom težinom i pušač, izgubit će 6,7 godina, a ako je pretil i pušač, izgubit će 13,7 godina.

Nijedan podatak ne pokazuje da ili operacija ili zračenje imaju prednost u odnosu na ostale u tom pogledu. Čini se da se javljaju niže stope smrtnosti zabilježene kod operacija jer se vjerojatnije operacija nudi mlađim muškarcima, s manje teškim karcinomom. Nema dovoljno podataka da bi se utvrdilo produžava li zračenje sjemenika život lakšim od ostalih postupaka, ali dosadašnji podaci ne sugeriraju da to čini.

Muškarci s niskim stupnjem bolesti (Gleason 2–4) vjerojatno neće umrijeti od raka prostate u roku od 15 godina od dijagnoze. Stariji muškarci (70–75 godina) s niskorazrednom bolešću imali su približno 20% ukupnog preživljavanja 15 godina zbog smrti iz konkurentskih uzroka. Muškarci s visokim stupnjem bolesti (Gleason 8-10) doživjeli su visoku smrtnost u roku od 15 godina od dijagnoze, bez obzira na njihovu dob.

## Epidemiologija
Od 2012. godine rak prostate je drugi najčešće dijagnosticirani rak (s 15% svih karcinoma muškaraca) and the sixth leading cause of cancer death in males worldwide. In 2010, prostate cancer resulted in 256,000 deaths, up from 156,000 deaths in 1990. Stope raka prostate uveliko se razlikuju, od zemlje do zemlje. Najmanje je uobičajen u Južnoj i Istočnoj Aziji, a češći u Evropi, Sjevernoj Americi, Australiji i Novom Zelandu. Prostate cancer is least common among Asian men and most common among black men, with white men in between.

Prosječna godišnja stopa incidencije raka prostate između 1988. i 1992. među kineskim muškarcima u Sjedinjenim Državama bila je 15 puta veća od one kod njihovih kolega koji su živjeli u Šangaju i Tianjinu, ali na ove visoke stope mogu uticati veće stope otkrivanja. Mnogi sugeriraju da se rak prostate može potcijeniti, no benigna učestalost hiperplazije prostate u Kini i Japanu slična je stopi u zapadnim zemljama.

Više od 80% muškaraca razvija rak prostate do 80. godine.

## Također pogledajte 
*Prostata
*Rak testisa

## Reference 
## Vanjski linkovi
*Patient-centered information from the European Urological Association
* 


Kategorija:Muške genitalne neoplazije
Kategorija:Neoplastični i hiperplastični poremećaji prostate
Kategorija:Histopatologija
Kategorija:Infektivni uzroci raka
Kategorija:Vrste karcinoma