Promuklost

**Promukao glas**, također poznat kao **disfonija** ili **promuklost** je kada glas nehotice zvuči zadihano, hrapavo ili napregnuto, ili je tiše jačine ili niže visine. Promukao glas može biti povezan s osjećajem nelagode ili grebanja u grlu. Promuklost je često simptom problema u glasnicama grkljana. Može biti uzrokovana laringitisom, koji pak može biti uzrokovan infekcijom gornjih disajnih puteva, prehladom ili alergijama. Navijanje na sportskim događajima, glasan govor u bučnom okruženju, predugo pričanje bez odmaranja glasa, glasno pjevanje ili govor previsokim ili preniskim glasom također može uzrokovati privremenu promuklost. Postoji niz drugih uzroka gubitka glasa, a liječenje se uglavnom svodi na odmaranje glasa i liječenje osnovnog uzroka. Ako je uzrok zloupotreba ili prekomjerna upotreba glasa, pijenje puno vode može ublažiti probleme.
 
Čini se da češće se javlja kod žena i starijih osoba. Nadalje, određene profesionalne grupe, poput nastavnika i pjevača, imaju povećan rizik.
 
Dugotrajnu promuklost, ili promuklost koja traje duže od tri sedmice, posebno kada nije povezana s prehladom ili gripom, treba procijeniti ljekar.  Također se preporučuje posjet ljekaru ako je promuklost povezana s iskašljavanjem krvi, disfagijom, otežanim gutanjem, kvržicom u vratu, bolom pri govoru ili gutanju, respiratornim poremećajima ili otežanim disanjem ili afonijom duže od nekoliko dana. Da bi se glas klasificirao kao "disfoničan", abnormalnosti moraju biti prisutne u jednom ili više vokalnih parametara: visini tona, glasnoći, kvaliteti ili varijabilnosti.. Perceptivno, disfoniju mogu karakterizirati promuklost, dahtanje, grubost ili hrapavost glasa, ali neka vrsta fonacije ostaje.
 
## Tipovi
Poremećaji glasa mogu se podijeliti u dvije široke kategorije: organske i funkcijske. Razlika između ovih širokih klasa proizlazi iz njihovog uzroka, pri čemu organska disfonija nastaje kao rezultat neke vrste fiziološke promjene u jednom od podsistema govora (što se tiče glasa, obično su pogođeni disanje, anatomija larinksa i/ili drugi dijelovi vokalnog trakta). Suprotno tome, funkcionalna disfonija odnosi se na promuklost koja je rezultat upotrebe glasa (tj. prekomjerne upotrebe/zloupotrebe). Nadalje, prema ASHA, organska disfonija , organska disfonija se može podijeliti na strukturnu i neurogenu; neurogena disfonija se definira kao oštećeno funkcioniranje vokalne strukture zbog neurvnog problema (u centralnom nervnom sistemu ili perifernom nervnom sistemu, nasuprot tome, strukturna disfonija se definira kao oštećeno funkcioniranje vokalnog mehanizma koje je uzrokovano nekom vrstom fizičke promjene (npr. lezijom na glasnicama). Važno je napomenuti da se ovi tipovi međusobno ne isključuju i da se često preklapaju. Naprimjer, utvrđeno je da je disfonija mišićne napetosti (MTD) rezultat mnogih različitih uzroka, uključujući sljedeće: MTD u prisustvu organske patologije (tj. organski tip), MTD koji proizlazi iz upotrebe glasa (tj. funkcijski tip) i MTD kao rezultat ličnosti i/ili psiholoških faktora (tj. psihogeni tip).

## Uzroci
Najčešći uzroci promuklosti su laringitis (akutni 42,1%; hronični 9,7%) i funkcionalna disfonija (30%). (treba mati na umu da ova lista nije iscrpna):

 
### Zaposlenje
Sugerira se da određene profesionalne grupe mogu biti izložene povećanom riziku od razvoja disfonije Štaviše, nastavnici fizičkog vaspitanja, nastavnici u bučnim okruženjima i oni koji uobičajeno koriste glasan ton imaju povećan rizik. Međutim, tačne stope prevalencije za korisnike glasa na profesionalnom nivou nisu jasne, jer su se pojedinačne studije uveliko razlikovale u metodima korištenim za dobijanje podataka (npr. korištenje različitih operativnih definicija za "pjevača").
 
### Definicija
Disfonija je širok klinički termin koji se odnosi na abnormalno funkcionisanje glasa. Preciznije, glas se može klasificirati kao "disfoničan" kada postoje abnormalnosti ili oštećenja u jednom ili više sljedećih parametara glasa: visina tona, glasnoća, kvalitet i varijabilnost. Iako je promuklost čest simptom (ili tegoba) disfonije, Osim toga, ove mjere su se pokazale pouzdanima u kliničkom okruženju. Ocjene se koriste za procjenu kvaliteta pacijentovog glasa za različite glasovne karakteristike, uključujući ukupnu težinu, hrapavost, dahtanje, napetost, glasnoću i visinu tona. Ove procjene se rade tokom spontanog govora, čitanja rečenica ili odlomaka ili produženog izgovaranja samoglasnika. Budući da se ova tehnika oslanja na periodične vibracije glasnica, ne može se koristiti kod pacijenata sa umjerenom do teškom disfonijom. Akustični parametri koji se zatim mogu ispitati uključuju osnovnu frekvenciju, amplitudu signala, podrhtavanje, treperenje i omjer šuma i harmonika. Istraživanja o učinkovitosti strategija prevencije disfonije još nisu dala konačne rezultate, međutim, istraživanja su još uvijek u toku. U zavisnosti od dijagnoze i težine problema s glasom, te u zavisnosti od kategorije u koju spada poremećaj glasa, pacijentu se mogu predložiti različite metode liječenja. Stručnjak mora imati na umu da ne postoji jedan univerzalni tretman, već klinički pristup mora pronaći optimalni i efikasan tok djelovanja za određenog pacijenta.
Postoje tri glavne vrste tretmana: medicinski tretmani, terapija glasa i hirurški tretmani. Kada je potrebno, određeni poremećaji glasa koriste kombinaciju pristupa liječenju. Terapija glasom se uglavnom koristi kod pacijenata koji imaju osnovni uzrok zloupotrebe ili zloupotrebe glasa. Laringolozi također preporučuju ovu vrstu liječenja pacijentima koji imaju organski poremećaj glasa - poput čvorića glasnica, cista ili polipa, kao i za liječenje funkcionalne disfonije.
Kombinacija indirektne metode liječenja (pristup koji se koristi za promjenu vanjskih faktora koji utječu na glasnice) i direktni metod liječenje (pristup koji se koristi gdje su mehanizmi koji funkcioniraju tokom upotrebe glasnica, kao što su fonacija ili disanje, glavni fokus)
 
### Direktne terapije 
Direktne terapije se bave fizičkim aspektima vokalne produkcije. Vokalna higijena uključuje adekvatnu hidrataciju glasnica, praćenje količine korištenja glasa i odmora, izbjegavanje zloupotrebe glasa (npr. vikanje, nakašljavanje) i uzimanje u obzir načina života koji mogu utjecati na zdravlje glasa (npr. pušenje, navike spavanja). Toksin djeluje tako što blokira oslobađanje acetilholina u tireoaritenoidnom mišiću. Iako se upotreba injekcija botulinum toksina smatra relativno sigurnom, odgovori pacijenata na liječenje se razlikuju u početnim fazama; neki su prijavili probleme s gutanjem i dahtanje kao nuspojavu injekcija. To je razlog za 1% svih posjeta ljekarima primarne zdravstvene zaštite. Budući da ne postoje anatomske razlike u laringsu dječaka i djevojčica prije puberteta, pretpostavljeno je da veća stopa oštećenja glasa kod dječaka proizlazi iz glasnijih društvenih aktivnosti, faktora ličnosti ili češće neprimjerene upotrebe glasa. a condition known to be associated with vocally damaging behaviours. Međutim, uzročna veza još nije definitivno dokazana. Prevalencija disfonije među starijim osobama je 29%. Nalazi o prevalenciji gerijatrijske disfonije u opštoj populaciji su vrlo varijabilni, u rasponu od 4 – 29,1%. Ova varijabilnost je vjerovatno posljedica različite metodologije korištene u prikupljanju informacija od učesnika. Najčešće dijagnoze larinksa među starijim osobama su polipi, laringofaringealni refluks, disfonija mišićne napetosti, pareza glasnih nabora ili paraliza glasnih žica i larinksa, masa glasnih nabora, glotisna insuficijencija, maligne lezije i neurološka stanja koja utiču na larinks.

## Reference 
## Vanjski linkovi
* ASHA: Voice Disorders
* ASHA: Clinical Topics - Voice Disorders Overview

Kategorija:Simptomi i znakovi: Govor i glas
Kategorija:Ljudski glas
Kategorija:Poremećaji larinksa
Kategorija:Otorinolaringologija
Kategorija:Laringologija