open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Treća gimnazija (Sarajevo)

**Treća gimnazija** u Sarajevu je javna srednjoškolska ustanova koja se nalazi na Vilsonovom šetalištu u općini Novo Sarajevo.

Škola je osnovana nakon Drugog svjetskog rata, 1948. godine. Ovo je bila treća po redu gimnazija u Sarajevu i većim dijelom svoje historije je bila poznata pod tim imenom “Treća gimnazija”, iako je mijenjala više zvaničnih imena - Niža Realna Gimnazija, Mješovita Gimnazija, Peta Gimnazija, Treća gimnazija (zvanično ime skole od 1991. godine), Braća Ribar, itd.

U toku rata u BiH Treća gimnazija se nalazila na liniji razgraničenja i pretrpila je znatna oštećenja. Održavanje nastave, prekinuto 1992. godine, se nastavlja 1993. godine (đaci su bili raspoređeni po punktovima širom grada, uglavnom u istim razredima sa đacima svih ostalih gimnazija). U septembru 1994. godine Treća gimnazija dobija na korištenje dio Osnovne škole Hrasno — bivše Osnovne škole Ivan Goran Kovačić, u naselju Hrasno, također u blizini same linije razgraničenja, i tu kao podstanari osoblje i učenici održavaju nastavu narednih godina. Objekat škole u Pofalićima obnovljen je u prvim godinama poslije rata.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanična stranica

Kategorija:Srednje škole u Sarajevu
Nikola Stojanović (advokat)

**Nikola Stojanović** (1880–1964) bio je advokat, publicista, član Centralnog nacionalnog komiteta Kraljevine Jugoslavije, osnivač Jugoslovenskog odbora u Parizu.

## Biografija 
Svoje školovanje je završio u Beogradu, a pravne nauke i doktorat u Beču. Poslije velikih protesta u Zagrebu, 1902 godine, bio je primoran da se vrati iz Austrije i posveti se novinarskom poslu. Bio je urednik opozicionog lista „Narod“, koji je u početku izlazio u Mostaru.

U vrijeme aneksije Bosne i Hercegovine, 1908. godine, bio je u Zürichu i tamo objavio knjigu na njemačkom jeziku pod naslovom „Autonomija Bosne i Hercegovine“.

Od 1910. godine bio je poslanik u Bosanskom saboru, da bi pred početak Prvog svijetskog rata napustio zemlju i otišao se u Pariz, gde je agitovao na ujedinjavanju svih jugoslavenskih političara, pa je 1915. godine bio jedan od osnivača Jugoslovenskog odbora sa još nekolicinom pristalica.

Za vrijeme rada Mirovne konferencije u Versailleu 1919. godine, učestvovao je u delegaciji SHS, kao ekspert za pitanje Bosne i Hercegovine.

Od 1920. godine do početka Drugog svjetskog rata posvetio se advokatskom zanimanju, a po formiranju Srpskog kulturnog kluba 1935. godine u Beogradu pristupio je udruženju kao počasni član.

Za vrijeme Aprilskog rata nalazio se u Beogradu sa ostalim pripadnicima kluba. Već u ljeto počeo je da radi u beogradskoj organizaciji Draže Mihailovića, a zvanično je ušao u sastav Centralnog Nacionalnog Komiteta u augustu 1943. godine

Radio je na uređivanju lista „Za slobodu i demokratiju“, a bio je također i urednik jednog broja listova koje je u ilegali štampala omladina Ravnogorskog pokreta (JURAO). Za vrijeme okupacije dva puta je hapšen i zatvaran u logoru na Banjici. U maju 1943. godine, Nijemci ga interniraju u Francusku, gdje je dočekao kraj rata.

Poslije rata se vraća u zemlju i prijavljuje novim vlastima koje su ga odmah zatvorile i sudile na zatvorsku kaznu zbog političkog dijelovanja, da bi tu kaznu poslije jedne godine robije, zamijenili za oslobađajuću, ali su mu oduzeli građanska prava u trajanju od 10 godina, tako da više nije mogao politički da dijeluje.

U Beogradu je provodio svoje postzatvorske dana, živeći kod svojih rođaka, jel mu je kuća bila konfiskovana. Tada je pokušao da završi svoju prije rata započetu knjigu „Mladost jednog pokoljenja“, ali nije uspio.

Umro je u Beogradu 1964. godine, a knjiga mu nije objavljena.

## Također pogledajte 
* Bosanski sabor

## Vanjski linkovi 
Kategorija:Biografije, Mostar
Kategorija:Rođeni 1880.
Kategorija:Umrli 1964.
Kategorija:Srpski političari iz Bosne i Hercegovine
Kategorija:Banovi Kraljevine Jugoslavije
Oka

**Oka** (osmanlijski turski: اوقه) bila je osmanlijska jedinica za masu, koja je odgovarala 400 dirhema (osmanlijski *dram*). Njena vrijednost nije bila stalna, ali je u kasnom periodu carstva standardizirana na 1,282945 kilograma. Danas se najčešće upotrebljava izraz *oka*, mada se u modernom turskom jeziku koristi *okka*, a engleskom *oke*. Naziv *okka* također se koristi u turskim djelima koja obrađuju historiju Osmanlijskog carstva.

U Turskoj, danas se tradicionalna jedinica naziva *eski okka* (stara oka) ili *kara okka* odnosno "crna oka", dok je *yeni okka* (nova oka) zapravo kilogram.

U Grčkoj, riječ "oka" (οκά, množ. οκάδες) je standardizirana jedinica za masu kao 1,282&nbsp;kg, i održala se u upotrebi sve do 31. marta 1953. kada su sve tradicionalne jedinice ukinute. U Grčkoj je metrički sistem (SI sistem) usvojen 1876. ali su sve do 1953. stare jedinice ostale u upotrebi. Na Kipru, oka je ostala u upotrebi sve do 1980-ih.

U Egiptu, monetarna oka težila je 1,23536&nbsp;kg, dok je u Tripolitaniji (danas Libija) iznosila 1,2208&nbsp;kg, odnosno 2,5 artala.

Oka je također bila i jedinica za zapreminu. U Vlaškoj, ona je iznosila 1,283 litra tekućine odnosno 1,537 l žita (*suhe materije*). U Grčkoj, oka maslinovog ulja iznosila je 1,280&nbsp;kg.

## Reference 
## Literatura 
* A.D. Alderson, Fahir İz, *The Concise Oxford Turkish Dictionary*, 1959.

Kategorija:Jedinice za masu
Kategorija:Jedinice za zapreminu
Kategorija:Zastarjele mjerne jedinice
Kategorija:Osmanlijske mjerne jedinice
Carina

**Carina** je porez na uvoz ili izvoz u vanjskoj trgovini između suverenih država. Ona predstavlja oblik regulacije vanjske trgovine i politike koja oporezuje inostrane proizvode i usluge čime se podstiče i osnažuje domaća industrija i proizvodnja. Carina su se historijski koristile za zaštitu domaće industrije u njenim počecima kao i omogućavanju uvoza supstitucije industrijalizacije. Imale su značajnu ulogu prije Prvog svjetskog rata, a od 1945. godine se svakim danom smanjuje uloga carina.

## Zakonski okvir carina 
Carine u Bosni i Hercegovini su uređene sa tri zakona:
#*Zakon o carinskoj politici*
#*Zakon o carinskoj tarifi* → spisak svih roba i stopa.
#*Zakon o slobodnim zonama*

## Vrste carina 
Carine možemo podjeliti prema pet kriterija:

*s obzirom na pravac kretanja
*#*uvozne*
*#*izvozne*
*#*tranzitne*
*s obzirom na cilj uvođenja
*#*financijske (fiskalne)* → glavni cilj je prikupiti sredstva za podmirenje javnih rashoda.
*#*ekonomske (zaštitne)* → cilj je zaštiti domaću privredu, domaće proizvođače.
*#*represivne (returzivne)* → one su protivmjera na štetnu mjere neke druge države.
*s obzirom na način određivanja carinske obveze
*#*vrijednosne (ad valorem)* → obveza se utvrđuje u postotku od vrijednosti robe.
*#*specifične* → obveza se utvrđuje po mjernim jedinicama.
*s obzirom na način uvođenja carine
*#*ugovorne* → u dogovoru sa nekom zemljom (npr. bilateralni dogovor o uvođenju smanjenje carinske stope na određeni proizvod iz druge zemlje).
*#*autonomne* → država uvodi carine po svojoj vlastitoj odluci.
*s obzirom na visinu opterećenja
*#*preferencijalne* → kad se koristi niža stopa od opće.
*#*diferencijalne* → kad se primjenjuje najviša stopa.

## Carinska dadžbina 
Carinska dadžbina je ukupni iznos kojim se tereti određena roba koja se carini. Ona uključuje:

*carinu
*carinsku taksu
*carinsku ležarinu → u slučaju da roba bude uskladištena na određeno vrijeme u carinskom skladištu.

## Važni pojmovi 
*carinska deklaracija → pisana izjava o robi sa svim podacima.
*carinska granica → državna granica.
*carinska tarifa → popis roba i pripadajućih stopa.
*carinska nomenklatura → klasifikacija robe unutar carinske tarife po obilježjima robe.
*carinsko skladište → prostor za skladište robe koja čeka na carinjenje.
*kontingent → max. količina robe koju smijemo uvesti.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Javne finansije
Smail-aga Ćemalović

**Smail-aga Ćemalović** (23. novembar 1884. – Mostar, 1945) bio je predsjednik mostarske općine. Pokrenuo je listove Musavat (1906. godine) i Srpska omladina (1912/13. godine) za prosvjećivanje omladine islamske vjere u Bosni i Hercegovini.

Osnovnu i trgovačku školu završio je u Mostaru, a trgovačku akademiju u Grazu. Godine 1906. pokrenuo je opozicioni list list Musavat, koji je pod njegovim uredništvom izlazio do 1909. godine. List Musavat uređuje u društvu s Osmanom Đikićem. Zbog jednog članka u Musavatu bio je osuđen na 6 mjeseci teške tamnice u okovima. U tom članku je tražio, da se vojnici ne zaklinju Franji Josifu, jer je suveren Bosne sultan. Kad je Musavat prenesen u Sarajevo i kad su se vođe pokreta za muslimansku vjersko-prosvjetnu autonomiju približili vladi, Ćemalović je ostavio Musavat i pokrenuo list Srpska omladina. Časopis Srpska omladina je uređivao sa Vladimirom Gaćinovićem.

Dana 2. augusta 1914. godine zatvoren je u Rogaškoj Slatini i odveden u Graz. Iz Graza je preveden u Mostar u vojni zatvor kao talac, pa je internisan u Aradu, gdje je ostao do 1916. godine.

## Također pogledajte 
* Bosanski sabor

## Vanjski linkovi 
*https://web.archive.org/web/20110313155416/http://www.most.ba/053/115.htm
*http://www.mostar.ba/mayor/articles/201.html 

Kategorija:Rođeni 1884.
Kategorija:Umrli 1945.
Kategorija:Biografije, Mostar
Kruna (čvor)

* Kruna (valuta), valuta u više država
* Krošnja, botanički pojam
* Kruna, dijadem ili vijenac, jedna od najvećih vladarskih insignija monarha. Smatra se simbolom božanske vlasti monarha.
Kruna (valuta)

Pojam **kruna** može se odnositi na više državnih valuta:

* Danska kruna
* Islandska kruna
* Norveška kruna
* Švedska kruna
* Farska kruna
* Češka kruna

kao i historijske valute:
* Estonska kruna
* Austro-Ugarska kruna
* Čehoslovačka kruna
* Slovačka kruna
* Kruna Protektorata Bohemija i Moravska
* Mađarska kruna
* Jugoslovenska kruna

Kategorija:Valute
Muftija

**Muftija** je glavni vjerski poglavar na nekom određenom prostoru, koji se zove muftiluk.

Muftija može biti svaki učen musliman, koji poznaje Islam, te koji uživa određeni ugled među ostalim muslimanima u tom područiju, pa i šire. Muftija, također, mora imati visoko islamsko obrazovanje.

## Nadležnosti muftije 
* predstavlja Islamsku zajednicu u stavrima vjere na području muftiluka
* tumači islamske norme i izdaje fetve
* nadzire rad imama, hatiba, mualima i mederrisa
* brine se o zaštiti vjerskih prava muslimana
* brine se o uvjetima za izvršavanje islamskih dužnosti
* brine se o izvršavanju odluka i uputa viših organa Islamske zajednice
* predlaže postavljanje, razrješenje i premještaj glavnog imama.

## Također pogledajte 
* Reisul-ulema
* Muftiluk

## Vanjski linkovi 
*Muftija - najviši muslimanski vjerski funkcionar u nekoj zemlji (pokrajini)
*Vijeće muftija u Bosni i Hercegovini

Kategorija:Islam
Navassa

mini|desno|200px|Karta ostrva Navasa
**Navasa** (engleski: Navassa Island, francuski: La Navase) je malehno, nenastanjenjeno ostrvo u Karipskom moru. Ostrvo Navasa je suvereni dio Sjedinjenih Američkih Država. Vlada SAD nad njim polaže suverenitet, a ostrvom upravlja Služba za ribarstvo i divljač SAD (U.S. Fish and Wildlife Service). S druge strane, kalifornijski biznismen Bill Warren, pozivajući se na zakon o ostrvima Gvano, podnio je službeni zahtjev da mu se prizna vlasništvo nad ostrvom, iako prava na ostrvo polaže i Haiti.

Leži u Karibima između Haitia i Jamajke. Ostrvo Navasa ima površinu od 5,2 km2 i nalazi se oko 160 km južno od vojne baze SAD Gvantanamo na lokaciji 18°24′0″N, 75°0′30″W.

1857. je SAD prije svega radi velikih količina guana, izmeta morskih ptica koje služi kao gnojivo, pripojio ostrvo Navasu na temelju Zakona o ostrvima s guanom, i koristio guano u razdoblju od 1865. do 1889. 1917. je tamo sagrađen svjetionik. Od 1998. je Navasa proglašena parkom prirode.

## Također pogledajte 
* Zastava Ostrva Navasa

## Vanjski linkovi 
* Navassa  na estadodenavaza.galeon.com

Kategorija:Ostrva
Kategorija:Ostrvske teritorije SAD-a
Marian Wenzel

**Marian Barbara Wenzel** (Pittsburgh, 18. decembar 1932 – London, 6. januar 2002) bila je britanska umjetnica i historičarka umjetnosti.

Rođena je 1932. godine u Pittsburghu (Pennsylvania, SAD), ali je svoju akademsku karijeru gradila u Engleskoj. Nakon studija filozofije na *Columbia Univerzitetu* u New Yorku nastavila je studij na *Courtauld Institute of Art* u Londonu. Njena posjeta Bosni 50-ih godina 20. vijeka je presudila da upravo ta zemlja postane prvi predmet njenog istraživanja. Za temu doktorske disertacije izabrala je problematiku srednjovjekovnih stećaka. Tema doktorata *Ukrasni motivi na stećcima* rezultat je njenog dugogodišnjeg istraživanja kulturno-historijskog nasljeđa Bosne i Hercegovine.

Istraživanje bosanskog srednjovjekovlja dovelo ju je do saradnje sa najznačajnijim imenima bosanske medievistike. Alojz Benac, tadašnji direktor Zemaljskog muzeja Bosne i Hercegovine bio joj je mentor, a Vlajko Palavestra, Đuro Basler, Šefik Bešlagić, Nada Miletić, Pavao Anđelić, Marko Vego i mnogi drugi pružili su joj nesebičnu pomoć, podijelivši s njom rezultate svojih istraživanja. Rane šezdesete Marian je provela obilazeći neprohodne krajeve Hercegovine i Bosne i pomno bilježeći motive na stećcima. Njen višegodišnji terenski rad rezultirao je knjigom *Ukrasni motivi na stećcima*, objavljene 1965. godine. Autorica se u svom djelu nije upuštala u donošenje velikih zaključaka o stećcima, ali je odlučno pobijala njihovu vezu sa bogumilima. Prema Wenzel, stećke u srednjovjekovnoj Bosni su podizali i katolici i pravoslavci i pripadnici Crkve bosanske.

Njen interes za srednjovjekovnu umjetnost Bosne nije prestao nakon objavljivanja doktorske disertacije, već se proširio na polje proučavanja obrade metala, koje je nastavila na *Warburg institutu* u Londonu. Po njenom mišljenju, glavna umjetnička forma bosanske države 14. i 15. vijeka nisu bili stećci, nego kucane, ornamentalne srebrne i posrebrene zdjele, napravljene od metala iz bogatih bosanskih rudnika, dok su dekoracije na stećcima njihova reducirana forma. Marian Wenzel je još ranih osamdesetih istakla postojanje bosanskog stila, kao mješavine gotičkog, mediteransko-islamskog i bizantskog, ali osobenog i jedinstvenog stila u umjetnosti srednjovjekovne Bosne, što je u široj naučnoj javnosti izazvalo velike polemike.

Prvi rad o bosanskom stilu objavljen je 1985. godine, dok je knjiga pod nazivom *Bosanski stil na stećcima i metalu*, sastavljena od njena četiri ranije objavljena članka u kojima je iznijela rezultate svojih dotadašnjih istraživanja, izašla 1998. godine.

Publikovala je preko 30 eseja o bosanskom kulturnom nasljeđu, ali i druge naslove sa temama iz oblasti kulture i umjetnosti.    

## Vanjski linkovi 
*The Guardian - Marian Wenzel   
*Marian Wenzel Archive  
*Historijski muzej, Odjeljenje za historiju umjetnosti Marian Wenzel 

Kategorija:Historiografija srednjovjekovne Bosne
Kategorija:Rođeni 1932.
Kategorija:Umrli 2002.
Kategorija:Biografije, Pittsburgh
Grb općine Donji Vakuf

mini|Grb općine Donji Vakuf
**Grb općine Donji Vakuf** je štitastog oblika sa podlogom u zelenoj boji, a svi znakovi i simboli su u zlatnožutoj boji. U lijevom gornjem uglu nalazi se dio siluete sahat kule. U centralnom dijelu grba nalazi se stilizirana i naglašena početna slova naziva grada Donji Vakuf. U podnožju slova nalazi se stilizirani znak mosta, a ispod znaka mosta tri valovite linije koje simbolično predstavljaju rijeku Vrbas. Na desnoj strani grba počevši odozgo prikazan je cvijet zlatnog ljiljana, siluete kula i bedema, zlatno pero, kontura šumskog bogatstva i drveni točak. Naziv grada izdvojen je od površine štita, postavljen iznad i ispisan na lepršavoj lenti.

## Reference 
Kategorija:Donji Vakuf
Kategorija:Grbovi gradova Bosne i Hercegovine
Francuska akademija nauka

[mini|200px|[Luj XIV, kralj Francuske|Luj XIV posjećuje akademiju 1671. godine]]
**Francuska akademija nauka** (*Académie des sciences*) jest prosvjetno društvo koje je osnovao Luj XIV 1666. na sugestiju Jean-Baptistea Colberta, kako bi se ohrabrio i zaštitio duh francuskih naučnih istraživanja. Ova akademija je prednjačila u naučnom razvoju u Evropi u 17. i 18. vijeku.
 
Ona je jedna od najranijih akademija nauka.

## Historija 
## Akademija danas 
Danas je akademija jedna od pet takvih, koje čine Francuski institut. Njeni članovi su izabrani doživotno. Trenutno ima 150 punopravnih članova, 300 članova saradnika i 120 inostranih saradnika. Podijeljeni su na dvije naučne grupe: matematičke i fizičke nauke, te njihove primjene u hemiji, biologiji, geologiji i medicini.

## Trenutni članovi 
### A 
### B 
### C 
### D 
### E 
### F 
### G 
### H 
### I 
### J 
### K 
### L 
### M 
### N 
### O 
### P 
### Q 
* Yves Quéré

### R 
### S 
### T 
### V 
### W
### Y 
### Z 
* André Zaoui

## Vanjski linkovi 
* Veb-stranica akademije

Francuska
Francuska
Kategorija:Organizacije osnovane 1666.
Kategorija:Francuska kultura
Kategorija:Organizacije u Francuskoj
Kategorija:Francuska akademija nauka
Kategorija:Biblioteke u Francuskoj
Luminiscencija

[desno|mini|[Luminol i hemoglobin, primjer hemiluminiscencije]]
**Luminiscencija** ili **luminescencija** je pojava emisije svjetlosti koja nije direktni rezultat zagrijavanja materijala. Može biti izazvana na različite načine, a zapaža se na materijalima koji sadrže ione nečistoće. Pojava luminiscencije je slaba i može se vidjeti jedino u mraku.

* Termoluminiscencija je izazvana zagrijavanjem materijala do temperature ispod crvenog žara; pokazuju je npr. topaz, dijamant, apatit.
* Triboluminiscencija je izazvana drobljenjem, grebanjem ili trljanjem materijala; pretežno se javlja kod minerala nemetala s dobrom kalavošću (npr. fluorit, glinenci, lepidolit, kalcit)
* Radioluminiscencija je izazvana ionizirajućim zračenjem; omogućuje nam prepoznavanje i određivanje vrste minerala, strukture njihovog rasta , područje izmjene u mineralnim fazama te pojava izdvajanja.
* Hemoluminiscencija je izazvana hemijskim reakcijama (npr. oksidacijom fosfora)
* Fluorescencija je vrsta luminiscencije koja je vidljiva samo za trajanja ekspozicije materijala nekom zračenju (npr. ultraljubičastom, rentgenskom ili katodnom zračenju.
* Fosforescencija je luminiscencija koja se nastavlja i nakon prestanka ekspozicije bilo dnevnoj svjetlosti ili svjetlosti svjetiljke.

Kategorija:Spektroskopija

Kategorija:Izvori svjetlosti
Nadbiskup

[mini|200px|[Josip Štadler, nadbiskup vrhbosanski od 1881. do 1918. godine]]
**Nadbiskup** (grč. αρχεπίσκοπος, riječ složena od *arché* »prvi« i *episkopos* »nadglednik«) je naziv koji se u Katoličkoj Crkvi daje biskupu koji se nalazi na čelu jedne nadbiskupije.

Dijeceza se naziva nadbiskupijom kad je riječ o metropoliji, to jest središtu jedne crkvene pokrajine, ili kad su posrijedi historije razlozi. Nadbiskup se od biskupa razlikuje čašću, ali ne i svetim Redom: nadbiskup i biskup su isti stepen sakramenta reda, a razlika među njima nije sakramentalna, nego funkcionalna. Zato biskup, kad postaje nadbiskupom, ne mora primiti nikakav novi sakrament ili sveti Red.

Nadbiskup koji se nalazi na čelu metropolije naziva se i metropolit.

U Rimokatoličkoj Crkvi postoje i nadbiskupi koji nisu metropoliti. Tri su vrste takvih nadbiskupa:

* Naslovni nadbiskupi - nadbiskupi ugašenih nadbiskupija čiji naslov nose. Takvi nadbiskupi često djeluju u rimskoj kuriji ili kao papinski nunciji.

* Nadbiskupi u dijecezama koje nose naziv nadbiskupije, premda nisu metropolije, pa tako ni sjedište crkvene pokrajine. Takav je slučaj, primjerice, s nadbiskupima Strasbourga, koji je izravno podređen Svetoj Stolici, Avignona koji je sufragan marsejskoga nadbiskupa. U Hrvatskoj je u takvom položaju zadarska nadbiskupija, koja je izravno podređena Svetoj Stolici.

* Biskupi koji prime naslov nadbiskupa *ad personam*, a da njihova dijeceza ne postane nadbiskupijom. U tom slučaju naslov nadbiskupa ostaje vezan uz osobu, poput počasnog naslova.

Nadbiskup koji je i metropolit nosi palij, dok ga nadbiskupi koji to nisu ne nose.

U pravoslavlju nadbiskup se naziva arhiepiskop.,

## Reference 
Kategorija:Crkvene službe
Wellington (čvor)

* Arthur Wellesley, Vojvoda od Wellingtona - engleski državnik i vojskovođa
* Wellington, Novi Zeland - glavni grad Novog Zelanda
* Wellington, Shropshire - grad u Engleskoj
* Wellington, Colorado, - grad u SAD
* Wellington, Florida, grad u SAD
* Wellington, Illinois, grad u SAD
* Wellington, Kansas, grad u SAD
* Wellington, Maine, grad u SAD
* Wellington, Missouri, grad u SAD
* Wellington, Ohio, grad u SAD
* Wellington, Teksas, grad u SAD
* Wellington, Utah, grad u SAD
* Wellington, Wisconsin, grad u SAD
Waterloo (Belgija)

**Waterloo** (fon. *Vaterlu*) je malo mjesto u Beligiji, udeljeno 12&nbsp;km od Brisela.

## Bitka kod Waterlooa 
Mjesto je u svjetskoj historiji zapamćeno po velikoj bitki 18. juna 1815. između Napoleonove vojske i armije tzv. Sedme koalicije koju su predvodili vojvoda od Wellingtona i Gebhard von Bliher.

Ovoj historijskoj bitki, ujedno posljednjoj u kojoj je učestvovao Napoleon Bonaparte, prethodio je njegov bijeg sa otoka Elbe na jugu Francuske, kada je ponovo postao car Francuske (tzv. Napoleonovih 100 dana).

U cilju sprečavanja daljnjeg teritorijalnog širenja Francuske, te zadovoljavanja Napoleonovih osobnih vojno-političkih aspiracija, snage *ostatka* Evrope ujedinile su se protiv Francuske u tzv. Sedmu koaliciju oko Velike Britanije, Prusije i Rusije.

## Vanjski linkovi 
* Zvanična stranica
* 

Kategorija:Gradovi u Belgiji
Arthur Wellesley

**Arthur Wellesley, vojvoda od Wellingtona**, bio je britanski vojskovođa i premijer.

Pridružio se armiji s 18 godina kako bi naposljetku bio premješten u Indiju, gdje je nakon dugo godina službovanja postao major-general. Svoju uspješnu vojnu karijeru nastavio je na frontovima u Španiji i Portugalu, a u historiji je naročitio poznat po tome što su upravo on i njegova armija protjerali i vratili Napoleonovu vojsku nazad na teritoriju Francuske, kada je i službeno dobio titulu vojvode od Wellingtona.

Kada je Napoleon pobjegao s Elbe, Wellington je u cilju sprečavanja njegovih političkih i vojnih operacija poveo armiju u boj protiv Napoleonovih trupa koja se desila 1815. godine u Waterloo (današnja Belgija). Bitka je završila Napoleonovom predajom.

Nakon brojnih vojnih uspjeha Wellesley svoje društveno djelovanje usmjerava ka politici. Radio je mnogo godina u vladi Velike Britanije, da bi 1828. godine postao i premijer.

Umro je 1852., u 83. godini života.

## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1769.
Kategorija:Umrli 1852.
Kategorija:Biografije, Dublin
Kategorija:Britanski plemići
Kategorija:Britanski državnici
Waterloo

* Waterloo (Belgija) - mjesto u Belgiji
* Waterloo (SAD) - mjesto u SAD
* Stanica Waterloo - jedna od glavnih željezničkih stanica u Londonu, kao i jedna od stanica londonskog metroa
* Bitka kod Waterlooa - najveći poraz Napoleona
Wellington

**Wellington** (fon. Velington) je glavni grad Novog Zelanda, drugo najveće urbano središte u zemlji i najmnogoljudniji glavni grad u Okeaniji. Uže područje grada ima 189,700 stanovnika, a šire područje grada sa predgrađima Porirua, Upper Hutt, Lower Hutt i Wellington 379,000 stanovnika.
Grad je političko središte Novog Zelanda i mjesto gdje se nalaze svi upravni i izvršni organi vlasti. Većina diplomatskih središta također je smještena ovdje.

Važno je središte filmske i pozorišne industrije na Novom Zelandu, i mjesto gdje su smješteni Muzej Novog Zelanda, Novozelandski simfonijski orkestar, i Okeanografski institut Novog Zelanda. Wellington se prema istraživanju firme Mercer, 2009. smjestio na 12. mjestu po kvalitetu života (noćni, zabavni, poslovni itd.). Ujedno je i jedan od najjeftinijih gradova na svijetu.

mini|desno|800px|Noćna panorama grada

Kategorija:Gradovi na Novom Zelandu
Kategorija:Glavni gradovi okeanijskih država
Čobe

**Čobe** su naseljeno mjesto u općini Maglaj, Bosna i Hercegovina.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Maglaj
Leskovac

**Leskovac** je jedan od najvećih gradova u Srbiji i broji 100.000 stanovnika. Glavni je grad Jablaničkog okruga i nalazi se na jugu republike, 300&nbsp;km od Beograda i 40&nbsp;km od Niša.

Iako kao grad datira još iz doba Rimskog carstva, zvao se Glubočica pa  Dubočica, a ime Leskovac grad je dobio po šumama lijeske tj. lješnjaka. Leskovčani i danas nalaze po svojim vrtovima novčiće i predmete iz doba Rimljana o čemu svjedoče i zbirke gradskog muzeja. Pored njega, postoje i muzeji-kuće iz doba vladavine Osmanlija, kao i tekstilni muzej u Strojkovcu, 10&nbsp;km od centra grada.

Leskovac je naročito poslije Dugog svjetskog rata bio poznat po proizvodnji tekstila. Ta industrija danas nije tako razvijena, mnoge tvornice su u procesu privatizacije, pa zbog otpuštanja ima i dosta nezaposlenih.

Brend koji može obilježiti ovaj grad je Leskovački roštilj (Roštiljijada se održava svakog septembra i posjećuje je dosta stranaca a svake godine Leskovčani obaraju rekord u pečenju najvećih pljeskavica na svijetu). Tu se pravi i najbolja na svijetu popularna Leskovacka mućkalica, te uzgajaju u Srbiji poznate ljute papričice, takozvani džindžiki.

U gradu ima na desetine osnovnih i srednjih škola i gimnazija. Tu su i Tehnološki fakultet, Viša tekstilna i Viša ekonomska škola.

Leskovačko pozorište radi više od 100 godina, a grad ima i više jako bogatih knjižnica.
Stanovništvo Leskovca čine Srbi (oko 97%) a ostali su Romi, Bugari, Makedonci.

U gradu funkcionira i više sportskih klubova: Zdravlje, Dubočica.

Leskovac je poznat po popularnim trubačima, bleh orkestrima, etno muzici, kafanicama, ali i po dijalektu dosta razičitom u odnosu na književni srpski jezik.

## Također pogledajte 
* Kovačeva Bara

*
Kategorija:Gradovi u Srbiji
Kategorija:Gradovi u Jablaničkom okrugu
Kategorija:Gradovi Južne i istočne Srbije
Start (čvor)

**Start** se može odnositi na:

* Start, najčešće označava početak neke utrke i sl.
* Start (novine), časopis iz BiH
Emilijan Lilek

**Emilijan Lilek** (Zgornja Voličina, 15. oktobar 1850 – Celje, 19. februar 1940) bio je slovenski historičar i etnolog.

## Biografija 
Pohađao je gimnaziju u Mariboru, nakon čega je upisao studij historije i geografije u Grazu, gdje je u periodu 1871-1875. slušao predavanja iz klasične i slavenske filologije, arheologije, njemačke literature i filozofije. Od 1875. do 1883. godine radio je kao učitelj više realke u Wiener Neustadtu, kao profesor I. gimnazije u Grazu, službovao je u trgovačkom zavodu u Ljubljani, kao i u privatnoj gimnaziji profesora Feichtlingera u Grazu. Za vrijeme boravka u Grazu studirao je njemački i francuski jezik. Godine 1889. postao je profesor Prve gimnazije u Sarajevu, gdje je ostao do 1902. Iste godine ponuđeno mu je da predaje i na novouspostavljenoj gimnaziji u Tuzli, a predavao je historiju i u Višoj šerijatskoj školi u Sarajevu. Već 1902. premješten je u zadarsku gimnaziju, gdje je ostao do 1909, nakon čega se vraća u Sloveniju, Celje, gdje od 1918. do 1924. predaje u tamošnjoj gimnaziji.

Lilek je imao veliki značaj za proučavanje bosanskohercegovačke historije u Austro-ugarskom razdoblju. Napisao je jedan udžbenik bosanske historije koji je bio korišten u gimnazijama, ali mu je najznačajniji rad o depozitu Kosača u Dubrovniku objavljenu u Glasniku Zemaljskog muzeja Bosne i Hercegovine. (''Riznica porodice 'Hranići' (nadimak Kosača)'', GZM, knj. II, god. I, Sarajevo, april-juni 1889, 1-25.)

Kategorija:Rođeni 1850.
Kategorija:Umrli 1940.
Kategorija:Slovenski historičari
Kategorija:Biografije, Lenart
Kategorija:Slovenski etnolozi
Voice over Internet Protocol

mini|An overview of how VoIP works110px|mini|desno| VoIP Phone
**Voice over Internet Protocol** (skraćeno: *VoIP*), također poznat i kao **IP Telefonija**, **Internet telefonija**, **Broadband telefonija**, **Broadband telefon** i **Glas preko Broadbanda** je način prenošenja glasovnih konverzacija preko Interneta ili preko neke druge mreže, bazirane na IP protokolu.

VoIP tehnologija se razvila i integrirala s mobilnom telefonijom, uključujući Voice over LTE (VoLTE) i Voice over NR (Vo5G), omogućavajući besprijekornu glasovnu komunikaciju putem mobilnih podatkovnih mreža. Ovi napredci proširili su ulogu VoIP-a izvan njegove tradicionalne upotrebe u internetskim aplikacijama. Postao je ključna komponenta moderne mobilne infrastrukture, budući da se 4G i 5G mreže u potpunosti oslanjaju na ovu tehnologiju za prijenos glasa.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://web.archive.org/web/20130305065951/http://www.dmoz.org/Business/Telecommunications/Services/VoIP
* https://media.defense.gov/2021/Jun/17/2002744054/-1/-1/1/CTR_DEPLOYING%20SECURE%20VVOIP%20SYSTEMS.PDF
* https://web.archive.org/web/20060517201314/http://www.clsp.jhu.edu/~cwhite/papers/asilo_04_LossConceal_final.pdf

Kategorija:Računarstvo
Kategorija:Internet
Mnogoljušturaši

mini|desno
**Mnogoljušturaši** (također i *hitoni* ili *polyplacophara*) su manja grupa morskih mekušaca. Zadržali su neke osobine dalekih predaka. 
Tijelo im je spljošteno i ovalno sa slabo izraženom glavom.
Ljuštura im se sastoji od 8 pokretno spojenih ploča. Nisu sasvim pokriveni plaštom. Plaštana duplja opkoljava životinju oko stopala. Glava nije odvojena od tijela. Nema oči a ni pipke. Na površini plašta su ćelije osjetljive na pipanje i na svjetlost. Obuhvataju oko 600 vrsta, a dužina im je od 1&nbsp;cm do 30&nbsp;cm.

Hrane se algama, koje pomoću svoje radule stružu sa stijene ili školjki.

## Razmnožavanje 
Polni sistem je gonohoristički. Gonade su srasle i izgledaju neparne, međutim, one imaju parne gonodukte koji se otvaraju ispred nefridiopora u plaštanom žlijebu zadnjeg kraja tijela. Mužjak ispušta spermu koja pluta kroz vodu. Ona dospjeva do plaštene
duplje ženke gdje se vrši oplođenjd jaja. Kod nekih vrsta mreštenje
je kontrolisano mjesečevim mjenama. U svojoj vrsti jedna grupa je
viviparna, koja rađa žive oformljene mlade umjesto da polažu jaja.
Kod drugih vrsta oplođavanje je spoljašnje. Iz oplođenog jajeta izleže se planktonska larva (trokofora). Neposredno raste u odrastao
organizam bez prelaska kroz stadijum veligere
**Redovi**

U svjetskoj fauni je poznato oko 1000 vrsta hitona. U okviru klase se izdvajaju redovi: Lepidopleurina, Ischochitonina i Acanthochitonina.

Red Lepidopleurina:

Naseljavaju priobalni dio mora, ali izvan plime i oseke. Ovo je najprimitivnija grupa hitona. U morfološkom pogledu karakterišu se uzanim peritoneumom.

Red Ischnochitonina

U ovaj red uključena je većina vrsta hitona. Gonopore i nefridiopore su odvojene većim brojem škrga, koji u cijelini ima znatno više nego familija. Najpoznatiji su rodovi *Ischnochiton, Tonicella, Chiton.* 

Red Acanthochitonina

Vrste koje na pločicama imaju izraštaje. Kod mnogih vrsta je ljuštura obrasla epitelom plašta i u cijelinu je izražena tendencija redukcije pločica ljušture. U Jadranu se sreću vrste *Acanthochiton fascicularis i A. communis. Ovdje spada i rod* Cryptoplax, čije vrste žive u šupljinama korala i imaju crvoliko tijelo. Ljuštura im je dosta redukovana. Na osnovu ovih karakteristika neki zoolozi ih smatraju prelaznom grupom između hitona i Aplacophora, međutim neki smatraju da je crvoliko tijelo rezultat načina života.

Kategorija:Beskičmenjaci
Monoplacophora

**Monoplacophora** (*oni koji imaju jednu ploču*) je polifiletska klasa mekušaca sa ljušturom u obliku kape, koji žive na dnu dubokih mora. Živi predstavnici ove klase nisu bili poznati sve do 1952. godine; prije toga bili su poznati samo brojni fosili.

Mislilo se da su izumrle prije 350 miliona godina sve dok nije 1952. u dubini Pacifika blizu obale Kostarike otkriven *Neopilina galetheae*.

Ova vrsta posjeduje leđnu ljušturu sa šiljkom na prednjem dijelu. Sastoji se od tri dijela

*vanjski dio od rožnog dijela
*središnji i unutrašnji dio sadrže krečnjačke igle.

Trbušni dio sastoji se od dugačkog stopala opkoljenog plaštenom šupljinom na kojoj se nalazi  5 - 6 pari škrga.

Na glavi su:
*dva bočna nabora
*dva mala pipka
*dva para resastih pipaka

Posjeduju i radularni mjehur. Na dubinama od 2500 - 6000 m muljevitog dna pacifičke obale pronađeno je od 1952. nekoliko vrsta neopilina.

Kategorija:Beskičmenjaci
Prvi spomen Rogatice

**Rogatica** se prvi put spominje augusta 1425. godine kao odredište karavana koji se kretao iz Dubrovnika. Vlasi Klapac Stanković i Pokrajac Milićiević obavezali su se dubrovačkom vlastelinu Andriji Bobaljeviću da će njegovih jedanaest tovara tkanina i druge robe prevesti za pet perpera po tovaru do Rogatice koja se nalazi u Bosni, pored Borča, ili do Glasinca, do crkve u Glasincu. Uz tovare će ići Radivoj Bogulinović

* (15. august 1425. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Diversa Cancellariae, Svezak XLIII, Folija 180v-181. 

Kategorija:Izvori za historiju srednjovjekovne Bosne
Kategorija:Rogatica
Nikon Metanoit

thumb|200px|desno|Ikona na kojoj je prikazan Nikon Metanoit
**Nikon Metanoit** je rođen u prvoj polovini 10. vijeka u oblasti teme Armenijaka. Bio je sin visokog bizantskog dužnosnika, ali ipak se opredjelio za monaški život. Smjestio se u manastir Hrisopetri na granici između Ponta i Paflagonije. Proveo je na tom području isposničkih 12 godina, a onda, 961, prelazi na Krit gdje među Arabljanima djeluje kao hrišćanski misionar. Kasnije prelazi u Grčku, a najviše se zadržava u Sparti. Umro je 26.11. 998.

Žitije Nikona Metanoita napisao je polovinom 12. vijeka nepoznati autor, najvjerovatnije iguman Nikonovog manastira. Ovo žitije je interesantno za historiju slavenskog svijeta zbog informacija o Slavenima na području Grčke. Žitije je u 16. vijeku na latinski jezik preveo jeziuta Jakov Sirmondo.
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://scindeks.ceon.rs/ Sloveni Peloponeza u Žitiju Nikona Metanoita

Kategorija:Bizantska historiografija
Kategorija:Rođeni 930.
Kategorija:Umrli 998.
Lazar Galesijski

**Lazar Galesijski** je rođen oko 968. u okolini Magnezije na Meandru, a umro je 1054. godine. U ranoj mladosti se zamonašio u Atalejskom manastiru. Bio je jedno vrijeme stolpnik na Galesijskoj gori, zbog čega je dobi nadimak Galesijski. Poslije njegove smrti nepoznati autor u carigradskom manastiru svetog Spasitelja napisao je Žitije svetog Lazara. Kasnije je carigradski patrijarh Grigorije Kipranin (1283-1289) napisao drugu verziju ovog žitija.

Žitije svetoga Lazara daje korisne informacije o Bizantu u 11. vijeku. Ono sadrži i informacije o Petru Odeljanu iz 1040. godine. 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Bizantska historiografija
Borova (Novo Goražde)

**Borova** je naseljeno mjesto u općini Novo Goražde, Bosna i Hercegovina. Naselje se nalazi na desnoj obali Drine i smješteno je ispod planine Gostunj. Proteže se na nadmorskoj visini od 450 do 700 metara.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Novo Goražde
Jovan Skilica

[thumb|250px|desno|Ilustrirani [Iluminacija|iluminirani manuskript Kratka historija Jovana Skilice]]
**Jovan Skilica** (grčki: Ιωάννης Σκυλίτζης) bio je bizantijski hroničar iz druge polovine 11. vijeka.
Veoma malo se zna o njegovom životu. Porijeklom je iz Male Azije iz teme (upravna jedinica) Trakesion. Obavljao je dužnosti: carskog zvaničnika, sudskog zvaničnika (kuropalata), jednog od zapovjednika (drungar) bizantijskih elitnih vojnih jedinica, a pominje se i kao protovestijar. Živio je u vrijeme poznatog filozofa Mihaila Psela (1018-1096/97).

Jovan Skilica je autor djela *Kratka historija*. Djelo je pisano u doba vladavine cara Aleksija I Komnena (1081 - 1118), a obuhvata period vladavine bizantijskih careva počevši od smrti Nikefora I 811. do svrgavanja Mihaela VI Stratiotika 1057. godine. Kratka historija Jovana Skilice predstavlja bizantijsku carsku hroniku, a izvorno je urađena na Siciliji u 12. vijeku pod latinskim nazivom *Skylitzes Matritensis* (bos. *Madridski Skilica*).
Danas se čuva u Nacionalnoj biblioteci Španije u Madridu. Sadrži 574 minijature, dok je nekih 100 izgubljeno, i jedina je sačuvana bizantijska iluminirana hronika na grčkom jeziku, pružajući neprocjenjiv pisani izvor za vizualizaciju tadašnje Bizantije. Vladavini svakog cara posvećeno je posebno poglavlje. Skilica daje značajne informacije o odnosima Bizantijskog Carstva i Samuila, o Petru Odeljanu te borbi Duklje za samostalnost.

## Literatura 
* B. Flusin (trans.), J.-C. Cheynet (ed.), Jean Skylitzès: Empereurs de Constantinople, Ed. Lethielleux, 2004, .
* Kazhdan, Alexander, ed. (1991). Oxford Dictionary of Byzantium. Oxford University Press. p.&nbsp;1914. .

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Bizantska historiografija
Kategorija:Bizantijski pisci
Carlos Manuel Piedra

**Carlos Manuel Piedra** je bio predsjednik Kube 1959. godine.

Tokom vladavine Fulgencia Batiste **Carlos Piedra** je došao do pozicije člana ustavnog suda prije diktatorovog bjega iz države. Anselmo Alliegro, koji je postao novi predsjednik 1. januara 1959. godine, demoraliziran bez ikakve nade u pobjedu predaje svoj položaj predsjednika u ruke najstarijeg člana ustavnog suda, to jest Carlosa Piedre, poštujući tako slovo zakona. Iako je novi predsjednik imao po riječima samog Fidela Castra i 50 puta više vojnika nego on njemu, kao niti demoraliziranoj vojsci nije bilo do nastavka rata. U pregovorima koji slijede 2. januara 1959. godine, Castro zahtjeva ostavku **Carlosa Manuela Piedre** smatrajući da mu se tim načinom krade izborena vojna pobjeda. Bez ikakve želje za nastavak rata novi predsjednik već 3. januara 1959. godine podnosi ostavku kako bi novi predsjednik mogao postati Fidelov čovjek, Manuel Lleo.

## Vanjski linkovi 
* https://web.archive.org/web/20110825081911/http://www.ejercitolibertadoractivo.org/presidentes%20de%20cuba.htm

Piedra, Carlos
Piedra, Carlos
Alotropske modifikacije

[mini|300px|desno|8 alotropa [ugljika: a) dijamant, b) grafit, c) Lonsdaleit, d) C60 (Buckminsterfuleren ili buckylopta), e) C540, f) C70, g) amorfni ugljik, i h) jednozidna ugljična nanocijev ili buckycijev.
]]
**Alotropske modifikacije** (koristi se i pojam *alotropija*) su dva ili više oblika istog hemijskog elementa koja se međusobno razlikuju po načinu međusobnog vezivanja atoma. Zbog različitih hemijskih veza, alotropi imaju različita fizikalna i hemijska svojstva.

Grafit i dijamant su alotropske modifikacije ugljika. 
* **Grafit** je crn, mekan i vodič električne struje. 
* **Dijamant** je proziran, tvrd i ne provodi električnu struju (izolator). 
* Također kao alotropske modifikacije ugljika postoje: lonsdaleit, fulereni, amorfni ugljik, ugljična nanocijev i grafen.
* Kisik i ozon su alotropi istog hemijskog elementa. Molekula kisika sadržava dva, a ozona tri atoma kisika. Zato običan kisik i ozon imaju različita fizikalna i hemijska svojstva.

## Također pogledajte 
* Izomeri
## Reference 
Kategorija:Neorganska hemija
Kategorija:Alotropska modifikacija
Kategorija:Hemija
Kategorija:Fizikalna hemija
Koks

mini|Koks
**Koks** je vrsta ugljena. Jako je pogodan za loženje vatre. Koristi se u visokim pećima.
Nastaje suhom destilacijom kamenog ugljena. Koks je čvrsto i vrijedno gorivo u metalurgiji. Nazivamo ga i umjetnim ugljenom jer je nastao preradom prirodnih tvari.
Koks je tvrda, porozna (šupljikava) materija.
Postupnim zagrijavanjem usitnjenog kamenog ugljena ili lignita u koksarama, dolazi kod temperatura viših od 200&nbsp;°C do razgradnje uglja, uz stvaranje raznih plinova. Kod suhe destilacije u koksarama, na visokim temperaturama (od 1000&nbsp;°C do 1200&nbsp;°C) ostaje metalurški koks, a kod suhe destilacije na nižim temperaturama (od 450&nbsp;°C do 550&nbsp;°C) ostaje polukoks. Ostaci kod proizvodnje koksa su sirovi katran i ugljeni plin, koji iznose oko 30% vrijednosti proizvodnje jedne koksare. Ugljeni plin sadrži približno 50 % vodika, 35 % metana i 8 % ugljičnog monoksida.

## Također pogledajte 
* Piroliza

## Vanjski linkovi 
* http://www.ifc.org/ifcext/enviro.nsf/AttachmentsByTitle/gui_coke_WB/$FILE/coke_PPAH.pdf (na engleskom)

Kategorija:Goriva
Kategorija:Ugalj
Kategorija:Kineski izumi
Kategorija:Čvrsta goriva
Kategorija:Industrijska revolucija
Spisak nogometnih stadiona po kapacitetu

### Stadioni s kapacitetom za 80.000 gledalaca ili više 
## Stadioni razvrstani po nazivima država 
## Argentina
## Australija
Većina stadiona na ovoj listi je za različite upotrebe i na njima se može organizirati nekoliko sportova, kao što su fudbal po australijskim pravilima, ragbi, kriket...

## Austrija
## Bahrein 
## Bjelorusija 
## Belgija
## Bolivija
## Bosna i Hercegovina
## Brazil 
Napomena: Određeni kapaciteti koji su gore navedeni odnose se na stojeća mjesta, a ne mjesta za sjedenje.

Kategorija:Nogometni stadioni
Kategorija:Spiskovi
Ašura

**Ašura** je deseti dan muharrema, prvog mjeseca u hidžretskoj godini. On je jedan od četiri sveta mjeseca u islamu, a Ašura je odabrani dan u tom mjesecu. Poslanik Muhammed preporučio je post na taj dan.

Ašura ima veliku važnost u islamu zbog događaja za koje muslimani vjeruju da su desili tog dana: primljeno je Ademovo pokajanje, Nuhova lađa spašena je od potopa, Junus je izašao iz kitovog stomaka, Ibrahim je spašen i nije izgorio u Nimrodovoj vatri, Idris je živ uzdignut na nebo, Ja’kub je našao svog sina i ponovo je progledao (njegove oči izliječile su se od mrene, katarakte), Jusuf je izašao iz bunara, Ejjub je ozdravio, Musa je prošao kroz Crveno more, a faraon se utopio, Isa je rođen i uzdignut ma nebo. 

U mnogim kulturama, posebno u osmanskoj tradiciji, ustalio se običaj kuhanja specijalnog istoimenog jela, kao simbol zahvalnosti i dijeljenja s drugima. Ako se jelo priprema s namjerom činjenja dobrog djela, dijeljenja s porodicom i prijateljima, to može biti nagrađeno kao dobro djelo, ali ne spada u obavezne ili preporučene obrede u islamu.

## U gregorijanskom kalendaru 
Zbog toga što je hidžretska godina deset ili 11 dana kraća od gregorijanske, Ašura je svake godine na drugi datum po gregorijanskom kalendaru.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* "Dan Ašure", Medžlis Islamske zajednice Sarajevo, 17. 8. 2021.

Kategorija:Islam
Kategorija:Islamski kalendar
Kategorija:Islamski praznici
Štamparska mašina

mini|200px|Štampaća mašina iz 1811.

**Štamparska mašina** ili presa označava mašine koje se koriste za sve vidove štampanja riječi i slova kroz historiju, nasuprot njihovog pisanja rukom.

Smatra se da su  Kinezi prvi izumili pokretna slova od kojih su pisali riječi. Ovo otkriće se pripsuje Pi Šengu u periodu oko 1000-tih godina naše ere. Odavde se princip štampanja proširio u Koreju i Japan.

Johannes Gutenberg se smatra prvim izuiteljem mašine za štampu koja je u Evropi donijela svojevrsnu revoluciju. Gutenberg je 1440. godine došao na ideju da izliva pojedinačna slova iz metala i da od slova sastavlja redove i stranice. Konstruisao je i drvenu presu za mašinu pomoću koje se otisak dobijao pritiskom ravne ploče preko lista papira. Tako je 1455. godine objavio Gutenbergovu Bibliju, štampanu po novoj tehnici.

Ova nova tehnologija je značajna za širenje pismenosti i svih renesansnih ideja, među kojima i pisanje na maternjem jeziku ili protestantizam. Ubrzo je počelo štampanje raznih žurnala u kojima se razvijao poseban naučni žargon ovog perioda, a to je kasnije dovelo i do povećanog broja pisaca koji su svoje radove mogli objavljivati na ovaj način i učiniti ih dostupnim širokoj publici.

European Output of Printed Books ca. 1450–1800.svg
Printing towns incunabula.svg
Incunabula distribution by region.png
Incunabula distribution by language.png

Kasniji izumi na ovom polju su bili:

* Litografija
* Elektronsko izdavaštvo (na CD-ROM-u ili na internetu)
* Printer

## Također pogledajte 
* Augustus Applegath - izumitelj vertikalne štamparske prese
* Štampanje u boji
* David Bruce
* Fleksografija
* George E. Clymer
* Historija tipografije u istočnoj Aziji
* Irski nacionalni muzej štamparstva
* Štamparska kulura
* Štamparstvo
* Printmaking
* Tipografija
* Litografija
* Pisač

Kategorija:Tehnologija
Kategorija:Štamparstvo
Kategorija:Njemački izumi
Slobodno zidarstvo

mini|desno|200px|**Simboli slobodnog zidarstva**
**Slobodno zidarstvo** (engl. *freemasonry*, fran. *franc-maçonnerie*), poznato i kao **masonerija** ili **masonstvo**, je mistični, strogo hijerarhijski organiziran pokret koji je nastao u prilikama liberalnog prosvjetiteljstva. Nadovezuje se na tradiciju zidarsko-klesarsko-graditeljskih cehova pa otuda proizlaze njihovi simboli šestar i trokut.

## Historija 
Tokom nastanka ovog pokreta važnu ulogu imala je crkva, koja je nastojala održavati narod u pokornosti, progoneći velik broj humanista, slobodnih mislilaca i intelektualaca koji su isticali individualnost čovjeka. Bježeći od progona crkve, slobodno misleći intelektualci okupljali su se u ovaj pokret koji je obredne čine inicijacije u pokret preuzeo iz raznih orijentalnih religija i kultova.

Prve masonske lože nastale su u Engleskoj. Uoči Ivandana 24. juna 1717. godine, četiri londonske lože stvorile su veliku ložu za London i Westminster, koja je šest godina kasnije postala Velika loža Engleske. Masonerija je u Engleskoj bila oružje kojim se služila britanska politika, a u 19. vijeku sve više ima utjecaja na druge države preko određenih loža. Članovi nekih loža bili su, među ostalima, engleski kraljevi i poznati političari Edvard VII, David Loyd George, Winston Churchill i dr. 

[mini|300px|**Inicijacija u masonski pokret u [18. vijek|18. stoljeću**]]
Francuski mislioci Voltaire, Denis Diderot, Jean-Jacques Rousseau, Victor Hugo i drugi kao članovi loža unose revolucionarne, buržoaske ideje protiv feudalnog poretka. Njemačke lože, za razliku od ostalih, u svoj program uvode kršćanski nauk. Okupljaju mnoge filozofe, pisce i muzičare, npr. Johann Wolfgang von Goethe, Johann Gottlieb Fichte, Wolfgang Amadeus Mozart, Ludwig van Beethoven.

## Vanjski linkovi
* Masoni, prvi dio (2011.), RTS Obrazovno-naučni program - Zvanični kanal
* Masoni, drugi dio (2011.), RTS Obrazovno-naučni program - Zvanični kanal
* Ulazak u hram masona (2014.), prilog RTS-a
* Iz senke prošlosti (2015.), RTS Obrazovno-naučni program - Zvanični kanal
* 33 odgovora (2016.), RTS Obrazovno-naučni program - Zvanični kanal
* Masoni Srbije kroz istoriju (A. Isakov, Politika, 19.03.2016.)
Origami

mini|Tradicionalna ptica
mini|Slon
**Origami** (jap. **折り紙**; *oru* = savijanje + *kami* = papir) je japanska umjetnost savijanja papira, upotrebljavana za različite svrhe, od dekorativnih pa sve do religijskih namjena. Papirnati modeli su većinom napravljeni od serija kvadratnih komada papira zvanih tradicionalnim imenom squash.

## Vanjski linkovi 
Kategorija:Umjetnost
Kategorija:Hobiji
Kategorija:Japanski izumi