open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Džamska munara

**Džamska munara** je UNESCO-ov spomenik Svjetske baštine u zapadnom Afganistanu. Nalazi se u udaljenom i gotovo nepristupačnom području distrikta Šahrak u provinciji Gor uz rijeku Hari. Munara visoka 65 metara, izgrađena je oko 1190. u potpunosti od spaljene cigle. Poznata je po složenoj dekoraciji od cigle, štukature i glaziranih pločica na kojima su natpisi sinajskog i Naskh pisma, geometrijski uzorci i stihovi iz Kur'ana. Od 2002. munara je na spisku ugrožene Svjetske baštine, jer je ozbiljno ugrožena erozijom i nije aktivno održavana. BBC je 2014. izvijestio da je toranj u neposrednoj opasnosti od urušavanja.

Svjetska islamska obrazovna, naučna i kulturna organizacija (ICESCO) uvrstila je 2020. Džamsku munaru kao kulturnu baštinu islamskog svijeta. Prema afganistanskom Ministarstvu vanjskih poslova (MFA), Džamska munara je prvi spomenik afganistanske kulturne baštine na listi ICESCO-a.

## Lokalitet 
Džamska munara vjerojatno se nalazi na mjestu glavnog grada dinastije Gurid, Firozkoh.

Kružna munara stoji na osmougaonom postolju; imala je dva drvena balkona, a na vrhu je bila lampa.

Džamska munara pripada grupi od oko 60 munara i tornjeva izgrađenih između 11. i 13. stoljeća u srednjoj Aziji, Iranu i Afganistanu. Rečeno je da su munare izgrađene kao simboli pobjede islama, dok su ostale kule bile samo znamenitosti ili osmatračnice.

Prema tvrdnjama arheologa, 10 kilometara od munare otkriveno je i židovsko groblje s ostacima vojne zgrade, palače i keramičkog posuđa.

## Galerija 

Datoteka:Jamafghanistangrorharirud.jpg|alt=|Džamska munara, pogled na detalje
Datoteka:Minar of jam ghor.jpg|alt=|Džamska munara, dio dekorativnih vanjskih natpisa
Datoteka:Jam afghan architecture inside structure.jpg|Džamska munara, unutrašnjost
Datoteka:Jam1.jpg|Džamska munara na obali rijeke Hari

## Reference 
Kategorija:Svjetska baština u Afganistanu
Kategorija:Munare u Afganistanu
Kategorija:Svjetska baština u opasnosti
Triptofanski represor

**Triptofanski represor** (ili **trp represor**) je transkripcijski faktor uključen u kontrolu metabolizma aminokiselina. Najbolje je proučavan u *Escherichia coli*, gdje je dimerni protein koji reguliše transkripciju 5 gena u triptofanskom operonu. Kada je aminokiselina triptofan u izobilju u ćeliji, vezuje se za protein, što uzrokuje konformacijsku promjenu proteina. Kompleks represora se tada vezuje za svoju operatorsku sekvencu u genima koje reguliše, isključujući gene.

Jedan od gena reguliranih trp represorom, trpR, kodira sam protein represor triptofana. Ovo je oblik regulacija povratnih informacija. Međutim, ovi geni se nalaze na različitim operonima.

Represor (triptofana) je homodimer od 25 kD proteina koji reguliše transkripciju biosintetskog puta triptofana u bakterijama. Postoji 5 operona koje reguliše trpR: *trpEDCBA*, *trpR*, *AroH*, *AroL* i *mtr* operoni.

## Mehanizam
Kada je aminokiselina triptofan u izobilju u ćeliji, trpR vezuje dvije molekule triptofana, što mijenja njegovu strukturu i dinamiku, tako da postaje sposoban da se veže za operatora DNK. Kada se to dogodi, transkripcija DNK je spriječena, potiskujući proizvode gena – proteine koji stvaraju više triptofana. Kada ćelijski nivoi triptofana opadaju, molekule triptofana na represoru padaju, omogućavajući represoru da se vrati u svoj neaktivan oblik.

trpR takođe kontroliše regulaciju sopstvene proizvodnje, regulacijom *trpR* gena.

Struktura ligand-vezanog holorepresora i oblici bez liganda određeni su i kristalografijom X-zraka i NMR-om.

Trp operon sastoji se od regulatornog gena, promotora, operatora i terminatora. Trp operon je aktivan samo kada je stanični triptofan oskudan. Ako nema dovoljno triptofana, protein represor se odvaja od operatera (gdje je represor normalno vezan) i RNK-polimeraza može završiti očitavanje lanca DNK. Ako RNA polimeraza dođe do terminatora (na kraju lanca DNK), eksprimiraju se enzimi za biosintezu triptofana.

## Takođrer pogledajte
* trp operon
* Paul Sigler

## Reference
Kategorija:Proteini
Ksudač

**Ksudač** je stratovulkan na jugu poluostrva Kamčatke, na dalekom istoku Rusije.

## Opis 
Područje vrha sastoji se od preklapajućih kaldera. Dva jezera, Boljše i Kraterno, smještena su unutar kaldera. Zajedno s toplim izvorima i okolnom divljinom, ona čine regiju ovog vulkana popularnim odredištem za planinarenje. U slučaju obnove vulkanske aktivnosti, njegova udaljena lokacija minimizira potencijalnu opasnost za ljude.

Posljednja erupcija dogodila se krajem marta 1907. i bila je jedna od najvećih ikad zabilježenih na Kamčatki, s indeksom eksplozivnosti 5 i zapreminom izbačenog pepela 2,4 km3. Erupcija iz 1907. odnijela je pepeo visoko u atmosferu koji je prenijela mlazna struja, ostavljajući Sjevernu Ameriku istočno od Stjenovitih planina neshvatljivo hladnom.

## Također pogledajte 
* Spisak vulkana u Rusiji

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Ksudač na Globalnom vulkanističkom programu 
* Ksudač na NASA Earth Observatoryju (arhivirano) 
* Ksudač na zvaničnom sajtu Instituta za vulkanologiju i seizmologiju 

Kategorija:Planine u Rusiji
Kategorija:Stratovulkani
Kategorija:VEI-6 vulkani
Kategorija:Vulkani u Rusiji
No Nut November

thumb|Znak klimatskih protestanata koji aludira na No Nut November
**No Nut November** je internetski izazov koji se vrti oko apstiencije, u kojem se učesnici uzdržavaju od samozadovoljavanja ili doživljavanja orgazma tokom mjeseca novembra. Izazov je nastao krajem 2010. godine i postao je popularan na društvenim mrežama tokom 2017.

## Historija
Iako je No Nut November prvobitno trebao biti satiričan, neki učesnici tvrde da suzdržavanje od ejakulacije i gledanja pornografije ima zdravstvene koristi. Upis u Urban Dictionaryu za No Nut November objavljen je 2011. godine. Izazov je povezan sa zajednicom NoFap na Redditu, koja ohrabruje svoje članove da ne masturbiraju. na 52.000 članova u novembru 2019. godine.

## Reference
## Vanjski linkovi
* NoNutNovember na Redditu

Kategorija:Internetska kultura
Kategorija:Seksualnost
Kategorija:Društveni pokreti
Kategorija:Orgazam
Caroline Herschel

**Caroline Herschel** bila je njemačka astronomkinja čiji su najvažniji doprinosi astronomiji bila otkrića nekoliko kometa, uključujući periodičnu kometu 35P/Herschel-Rigollet, koja nosi njeno ime. Bila je mlađa sestra astronoma Williama Herschela, s kojim je radila tokom karijere.

Također je bila prva žena koja je primila plaću kao naučnica i prva žena u Engleskoj koja je bila na vladinom položaju. Bila je i prva žena koja je objavila naučne nalaze u *Filozofskim transakcijama* Kraljevskog društva, koja je nagrađena Zlatnom medaljom Kraljevskog astronomskog društva (1828) i imenovana njegovom počasnom članicom (1835, s Mary Somerville). Proglašena je i počasnom članicom Kraljevske irske akademije (1838). Pruski kralj uručio joj je zlatnu medalju za nauku povodom njenog 96. rođendana (1846).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* John J. O'Connor, Edmund F. Robertson, "Caroline Herschel", Arhiva historije matematike MacTutor, Univerzitet u St. Andrewsu
* Radovi Caroline Herschel na LibriVoxu (audioknjige u javnom vlasništvu)
* Memoari i korespondencija Caroline Herschel na Faded Pageu (Kanada)
* Biografija na *fembio.org*
* Biografija na SEDS-u
* Objekti na dubokom nebu Caroline Herschel, SEDS
* O Herschelovom muzeju astronomije
* Osmrtnica za gđicu Caroline Lucretiju Herschel, Mjesečne bilješke Kraljevskog astronomskog društva, sv. 8, str.&nbsp;64 (1847).
* Bibliografija, Astronomsko društvo Pacifika
* Digitalizirani radovi koji se odnose na Caroline Herschel i njen rad, uključujući pisma od nje, u Kembričkoj digitalnoj biblioteci
* Katalog zvijezda (London, 1798)

Kategorija:Rođeni 1750.
Kategorija:Umrli 1848.
Kategorija:Biografije, Hannover
Kategorija:Njemački astronomi
Kategorija:Otkrivači kometa
Kategorija:Porodica Herschel
Fakultet humanističkih nauka, Karlov univerzitet

**Fakultet humanističkih nauka Karlovog univerziteta** (*Fakulta humanitních studií Univerzity Karlovy, FHS UK*) je fakultet Karlovog univerziteta u Pragu, Češka Republika. Njegov glavni fokus su humanističke nauke i društvena i kulturna antropologija, uključujući etnomuzikologiju. Smješten u Libeňu, Prag 8, fakultet ima 240 članova fakulteta i oko 2.500 studenata.

## Galerija 

File:Jinonice building.jpg|Stara zgrada
File:PXL 20210617 090002732.MP.jpg|Nova zgrada

## Odjeli
## Također pogledajte 
* Prag

## Vanjski linkovi 
* Službena stranica

## Nota 
Kategorija:Univerziteti u Češkoj
Kategorija:Obrazovne institucije osnovane 2000.
Galaktoza 1-fosfat

D-**galaktoza-1-fosfat** je intermedijer u intrakonverziji glukoze i uridin difosfat-galaktoze. Formira se od galaktoze pomoću galaktokinaze. Nepravilan metabolizam galaktoza-1-fosfata je obilježje alaktozemije. Za takav metabolizam galaktoze i njenog intermedijera odgovoran je Leloirov put, galaktoza-1-fosfata. Nedostatak enzima koji se nalazi na ovom putu može dovesti do galaktozemije; stoga dijagnoza ovog genetičkog poremećaja povremeno uključuje mjerenje koncentracije ovih enzima. One of such enzymes is galactose-1-phosphate uridylytransferase (GALT). Enzim katalizira transfer grupe UDP-aktivatora sa UDP-glukoze na galaktozu-1-fosfat. Iako je uzrok nedostatka enzima u Leloir putu još uvijek sporan među istraživačima, neke studije sugeriraju da pogrešno savijanje proteina GALT-a, što može dovesti do nepovoljne konformacijske promjene koja utiče na njegovu termičku stabilnost i afinitet vezivanja supstrata, može igrati ulogu u nedostatak GALT-a kod galaktozemije tipa 1. Povećanje koncentracije galaktitola može se vidjeti kod pacijenata s galaktozemijom; dovodeći pacijente u veći rizik od presenilnog katarakta.

## Također pogledajte
* Galaktoza-1-fosfat uridililtransferaza

## Reference
## Vanjski linkovi
Kategorija:Organofosfati
Kategorija:Derivati monosaharida
Prva nogometna liga Moldavije 2022/2023.

**Superliga 2022/23.** je bila 32. sezona od osnivanja prve nogometne lige Moldavije. Sezona je počela 30. jula 2022.

## Klubovi i lokacije 
## Faza I 
## Faza II 
## Statistika 
### Lista strijelaca 
### Lista asistenata 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Prva liga Moldavije u nogometu na transfermarkt.com

2022-23
Stadion pod Borićima

**Stadion Pod borićima** je multifunkcionalni stadion koji se nalazi u Bihaću, Bosna i Hercegovina. Trenutno se stadion većinom, koristi za odigravanje nogometnih utakmica, također predstavlja domaći stadion nogomentom klubu NK Jedinstvo Bihać. Kapacitet stadiona je 7.500 sjedećih mjesta.

## Reference
## Vanjski linkovi
*Stadion Pod Borićima  na *rekreacija.ba*

Kategorija:Nogometni stadioni u Bosni i Hercegovini
John Van Antwerp Fine Jr.

**John Van Antwerp Fine Jr.** (rođen 1939) američki je historičar i pisac. On je profesor balkanske i bizantijske historije na Univerzitetu u Michigenu i napisao je više knjiga i naučnih radova iz te oblasti.

## Biografija 
Rođen je 1939. godine, a odrastao je u Princetonu, New Jersey. Njegov otac, John Van Antwerp Fine stariji (1903–87), bio je profesor grčke historije na Odsjeku za klasike na Univerzitetu Princeton. Njegova majka, Elizabeth Bunting Fine, takođe je bila klasičarka i predavala je latinski i grčki u školi Miss Fine. Fine Jr. je završio dodiplomske i postdiplomske studije na Univerzitetu Harvard, gdje je studirao Bizantiju, Balkan i srednjovjekovnu Rusiju. Stekao je doktorat sa Harvarda 1968. i počeo da predaje na Univerzitetu u Michigenu 1969. godine

Njegova akademska interesovanja kreću se od teologije i historije hrišćanstva do Bizantije i srednjovjekovnog i modernog Balkana. Njegove publikacije su postale standard u ovoj oblasti, posebno njegova istraživanja srednjovjekovnog Balkana (1983. i 1987). Također je napravio novi pristup u pisanju Crkve bosanske (1975. i 2006), smatrajući da nije bila heretička.

Fine je 2006. godine objavio studiju o poimanju etniciteta u Hrvatskoj od srednjeg vijeka do devetnaestog stoljeća pod naslovom *When Ethnicity Did Not Matter in the Balkans*. Emily Greble Balić je 2008. godine dala pozitivnu recenziju navodeći da: *jedna od velikih prednosti knjige je Fineova analiza predmodernog etničkog" identiteta*. Pozitivan je bio i osvrt Jamesa P. Krokara iz 2009. godine, koji je naveo da je knjiga *izuzetno važan* dodatak j*užnoslovenskoj historiji, i debati o modernosti nacije*.

Fine je također doprinio razumijevanju bosanske historije, radeći na ispravljanju pogrešnih interpretacija, posebno tokom balkanskih ratova 1990-ih. Koautor je *Bosna i Hercegovina: Iznevjerena tradicija* sa bivšim studentom Robertom J. Doniom (1994), djela objavljenog u Engleskoj, SAD-u i u prijevodu na bosanski jezik u ratnom Sarajevu (1995, drugo izdanje 2011). Putovao je i držao predavanja u opkoljenim gradovima Sarajevu i Mostaru tokom rata.

## Djela 
* 
** 
* 
** 
* 
** 
* 
* 
* 
* 

## Reference 
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Rođeni 1939.
Kategorija:Američki historičari
Stražar (zbirka priča)

***Stražar*** () je zbirka naučnofantastičnih kratkih priča engleskog pisca Arthura C. Clarkea, originalno objavljena 1983.

Priče, napisane između 1946. i 1981, prvobitno su objavljivane u brojnim časopisima uključujući Astounding, Famous Fantastic Mysteries, Thrilling Wonder Stories, 10 Story Fantasy, If, The Magazine of Fantasy & Science Fiction, Boys' Life, Playboy i Omni.

Radi se o zbirci 12 priča u kojima centralnu ulogu ima priča Stražar, po kojoj je zbirka i dobila ime. Navedenu priču Arthur C. Clarke je napisao 1948. za takmičenje BBC-a. Iako je priča prvobitno odbijena, ona je promijenila tok karijere Arthur C. Clarke. Ne samo da je ova priča bila osnova za 2001: Odiseja u svemiru, već je "*Stražar*" također uveo kosmički element u Clarkeov rad. Mnoga Clarkeova kasnija djela prikazuju tehnološki napredno, ali još uvijek čovječanstvo s predrasudama koje se suočava s nadmočnijom vanzemaljskom inteligencijom.

## Sadržaj zbirke 
Uvod: O pijesku i zvijezdama ()

# "Stražar" ()
# "Praznik na mjesecu" ()
# "Svjetlost zemaljska" ()
# "Spasioci" ()
# "Anđeo čuvar" ()
# "Savladati napor" ()
# "Jupiter V" ()
# "Izbjeglica" ()
# "Sunčani vjetar" ()
# "Susret sa Meduzom" ()
# "Pjesme daleke Zemlje" ()
# "Darovalac" ()

## Reference 
* 
* 

## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Knjige Arthura C. Clarkea
Kategorija:Britanski naučnofantastični romani
Kategorija:Knjige iz 1983.
Administrativna podjela Kosova

**Kosovo** je administrativno podijeljeno na okruge (, ). Osim na okruge, Kosovo je podijeljeno i na općine (, /*opština*).

Administrativnu podjelu Kosova na okruge uspostavio je UNMIK.

## Okruzi
Od 2000. godine, kada je teritorija Kosova stavljena pod privremenu upravu UNMIK-a, Kosovo je podeljeno na 7 okruga:

* Gnjlianski,
* Đakovački,
* Mitrovački,
* Prizrenski,
* Prištinski,
* Pećki i 
* Uroševački.

## Također pogledajte 
* Okruzi Kosova
* Općine na Kosovu
* Spisak gradova na Kosovu
* Naseljena mjesta na Kosovu

## Napomena 
## Reference 
Kategorija:Administrativna podjela Kosova
Kosovo
Paulino Alcántara

**Paulino Alcántara Riestrá** (Iloilo, 7. oktobar 1896 – Barcelona, 13. februar 1964) bio je španski i filipinski nogometaš i menadžer koji je veći dio svoje karijere igrao u Barceloni na poziciji napadača. Alcántara je debitovao za Barcelonu sa 15 godina i ostao je najmlađi igrač koji je igrao ili postigao pogotak za klub. Postigao je 395 golova u 399 službenih i prijateljskih utakmica, što je rekord kluba koji je trajao 87 godina do 2014. godine.

U Barceloni je nakratko igrao na poziciji braniča, da bi se kasnije vratio na svoju prirodnu poziciju u napadu. Godine 1919. u utaknici protiv Real Sociedada postigao svoj poznati gol. Prilikom šuta, lopta je pogodila policajca, koji je završio u golu zajedno sa loptom. Sa Barcelonom je osvojio Španski šampionat četiri puta: 1919/20, 1921/22, 1924/25, i 1925/26. godine, i Katalonski šampionat 1918/19, 1919/20, 1920/21, 1921/22, 1923/24, 1924/25, 1925/26, i 1926/27. godine.

## Reprezentativna karijera 
Za reprezentaciju Katalonije debitovao je 1915. i nastavio je igrati za Kataloniju sve do 1926. godine. Odigrao je 10 utakmica i postigao 5 golova. Godine 1917. predstavljao je reprezentaciju Filipina na Dalekoistočnim igrama u Tokio, gdje je pobjedio Japan 15-2, što je najveća pobjeda za Filipine u historiji. Poslije toga, vratio se u reprezentaciju Španije i 1921. je ponovno debitovao za Španiju u taknici protiv Belgije, gdje je postigao oba pogotka u pobjedi od 2-0. Dvije godine kasnije, u utaknici protiv Francuske, probušio je mrežu prilikom pogotoka. Zbog ovog događaja dobio je nadimak “El Rompe Redes”, ili “Trencaxarxes”, što znači “probušivač mreže”. Između 1921. i 1927. odigrao je pet utaknica i postigao šest golova za Španiju.

### Umirovljenje 
Alcantara je završio profesionalnu karijeru na ljeto 1927. godine, da bi postao doktor. Kasnije je bio klubski direktor između 1931. i 1934. godine. O svojim fudbalskim danima pisao je memoare. Godine 1951. bio je jedan od tri trenera, zajedno s Félix Quesada i Luís Iceta, koji su vodili reprezentaciju Španije u tri utaknice protiv Švicarske, Belgije i Švedske. Pobjedio je jednu utaknicu, a remizirao dvije.

Tokom Španskog građanskog rata, Alcantara je bio poručnik prvog bataljona Brigade Legionarske crne strele (Frecce Nere). Umro je u Barceloni 13. februara 1964. godine.

## Uspjesi 
**Barcelona**

* Pyrenees Kup (2): 1912, 1913
* Copa del Rey (5): 1913, 1920, 1922, 1925, 1926
* Katalonski šampionat (10): 1913, 1916, 1919, 1920, 1921, 1922, 1924, 1925, 1926, 1927

**Bohemian**

* Filipinski šampionat (2): 1917, 1918

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1896.
Kategorija:Umrli 1964.
Kategorija:Biografije, Concepcion (Iloilo)
Kategorija:Filipinski nogometaši
Kategorija:Španski nogometaši
Kategorija:Španski nogometni treneri
Kategorija:Nogometaši Barcelone
Kategorija:Selektori nogometne reprezentacije Španije
Kategorija:Španski političari
Laž / Sviraj mi o njoj

**Laž / Sviraj mi o njoj** je singl ploča sarajevskog kantautora Kemala Montena. Objavila ga je 1972. godine nekadašnja izdavačka kuċa Jugoton iz Zagreba. 
Za naslovnu pjesmu "Laž" muziku je komponirao Kemal Monteno, koji je ujedno i pisac teksta. Pjevanje Kemala Montena pratio je Revijski orkestar Radiotelevizije Sarajevo pod dirigentskom palicom Esada Arnautalića i Vokalna grupa "4+5". Ova ljubavna pjesma komponirana je u stilu šlagera, a prvi put je izvedena te godine na festivalu Vaš šlager sezone.      
Na B strani singl ploče je pjesma pod nazivom "Sviraj mi o njoj" za koju je muziku i tekst napisao Kemal Monteno. Posebno je zanimljiv uvod na trubama, kojima se zatim pridružuju Obje antologijske pjesme na ovoj singl ploči postigle su veliki uspjeh kod tadašnje publike i postale su nezaobilazne pjesme na koncertima Kemala Montena. 
On je zahvaljujući svom prepoznatljivom glasu i pjevanju u stilu francuske šansone, te laganijem pop i šlager stilu, nastavio muzički pravac koji će slijediti tokom cijele njegove muzičke karijere. Sa ovim muzičkim izdanjem Kemal Monteno je zajedno sa Jadrankom Stojaković postao najznačajniji predstavnik ove vrste muzike na sarajevskoj pop rok sceni.
Ilustraciju za omot singl ploče *"Laž / Sviraj mi o njoj"* uradio je Esad Bajramović, a dizajn Ivica Ivezić.

## Muzički primjeri 
* https://www.youtube.com/watch?v=bjF6oShqpWg|"Laž" (2:15)
* mi o njoj" (3:25)

## Reference 
Kategorija:Singlovi iz 1972.
Kategorija:Singlovi "Kemala Montena"
Kategorija:Singlovi u izdanju Jugotona
Ramin vrt

***Vrt Rame*** () naučnofantastični je roman britanskog pisca Arthura C. Clarkea i američkog pisca Gentry Lee, objavljen 26.9.1991.

## Sažetak radnje 
Roman preuzima priču devet mjeseci nakon završetka Rame II i dalje prati priču o tri astronauta iz ekspedicije u Rami II koji su bili zarobljeni u cilindričnom svemirskom brodu Rama II, koja je krenula prema dubokom svemiru. Na putu je rođeno petoro djece. Simone Tiasso Wakefield, Catharine Colin Wakefield, Eleanor Joan Wakefield, Benjamin Ryan O'Toole i Patrick Erin O'Toole, rodila je Nicole des Jardins iz njenih veza sa Richardom Wakefieldom i Michaelom O'Tooleom. Ova djeca kasnije postaju glavni likovi u Otkrivena Rama. Nakon dvanaestogodišnjeg putovanja, stižu u blizinu zvijezde Sirijus, gdje se svih osam sastaje s Ramanskim čvorom.
U Čvoru su podvrgnuti fiziološkim testovima godinu dana dok se Rama obnavlja, i na kraju su poslani nazad u Sunčev sistem, ovog puta da prikupe još dvije hiljade predstavnika čovječanstva. Zemaljska agencija, poznata kao ISA, prima poruku od Rame koja traži dvije hiljade ljudi. Nakon prijema, poruka se drži u tajnosti i, pod maskom nove kolonije na Marsu, ISA počinje da preuzima njen teret. ISA bira nekoliko svojih predstavnika; u međuvremenu, oni selektivno okupljaju osuđenike i obećavaju im slobodu ako budu izabrani za koloniste. Podijeljeni su na tri broda: Nina, Pinta i Santa Maria (nazivi zasnovani na brodovima Kristofora Kolumba Niña, Pinta i Santa María) koji uzastopno pristižu u Ramu. U ovom trenutku kolonisti shvataju da je sve obmana (uprkos kolosalnoj veličini Rame) koju je stvorila ISA. S tim nezadovoljstvom kao tonom po njihovom dolasku, Rama III se vraća u duboki svemir sa svojim novim teretom.

Ubrzo agresivna grupa ljudi, predvođena mafijaškim bosom, preuzima kontrolu nad ljudskom kolonijom i započinje rat uništenja i propagande protiv jedne od drugih rasa koje zauzimaju masivnu letjelicu. Originalni astronauti i njihova djeca su nemoćni da spriječe genocid. Međutim, agresivno ponašanje ljudske vrste ne prolazi nezapaženo: druga vrsta, ljudima nepoznata, posmatra njihovo ponašanje i počinje razmišljati o mogućem kontranapadu.

U međuvremenu, Rama III utvrđuje da je potpuna eskalacija sukoba neizbježna i šalje hitan signal svojim drevnim gradiocima. Roman se završava klifhengerom (engleski: *cliffhanger*), uoči pogubljenja jednog od originalnih astronauta.

## Prijem 
Recezenti smatraju da je "sjaj i osjećaj čuđenja koji su stvoreni njegovim prvim pojavljivanjima erodirani. "Nekada uzbudljivi, ``cilindrični brod-svijet*, pretvoren je u jeftino oslikanu pozadinu za jednako blještavo izlaganje politike vođa podzemlja te da je roman razočaravajući. *

## Knjige u seriji 
* *Sastanak s Ramom* (1973)
* *Rama II* (1989)
* *Ramin vrt* (1991)
* *Otkrivena Rama* (1993)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Knjige Arthura C. Clarkea
Kategorija:Britanski naučnofantastični romani
Kategorija:Američki naučnofantastični romani
Kategorija:Romani iz 1991.
Rama II (roman)

***Rama II*** () naučnofantastični je roman britanskog pisca Arthura C. Clarkea i američkog pisca Gentry Lee, objavljen 1989. Pripovijeda o daljnjoj interakciji čovječanstva s Ramljanima, prvi put predstavljenoj u Sastanak sa Ramom. Napisan prvenstveno od strane Gentry Leeja, Rama II ima izrazito drugačiji stil pisanja od originala, s naracijom više vođenom karakterom i bližim savremenim načinom razmišljanja, ambijentom i ljudskim odnosima od futurističkijih tonova prvog romana. Rama II je prvi roman "novog" serijala o Rami, jer se Sastanak sa Ramom ne računa uvijek kao njegov dio. Serijal Rama uključuje još dva nastavka: Vrt Rame () i Otkrivena Rama ().

## Sažetak radnje 
Sedamdeset godina nakon događaja Sastanak sa Ramom, drugi Rama brod ulazi u Sunčev sistem. Očekuje se njegov dolazak, a na Zemlji odabrana posada od dvanaest članova se sprema za putovanje kako bi otkrila još misterija Rame. Međuljudski sukobi među članovima posade počinju prije datuma lansiranja.

Nakon dolaska, nesrećnim slučajem vođa grupe umire dok su još uvijek izvan Rame, a vodi se rasprava o tome ko bi trebao biti zamjena. Alati i vozila koje posada donosi u Ramu, na osnovu znanja iz prve ekspedicije, olakšavaju istraživanje Rame.

Roman završava sa tri od dvanaest astronauta napuštenih unutar Rame dok putuje van Sunčevog sistema.

## Likovi 
* Richard Wakefield: britanski inženjer elektrotehnike
* Francesca Sabatini: talijanska novinarka
* David Brown: američki naučnik
* Shigeru Takagishi: japanski naučnik, stručnjak za prvi ramski brod
* Janoš Tabori: ruski astronaut
* Valerij Borzov: ruski general i komandant misije Rama II
* Nicole des Jardins: francuski glavni ljekar i glavni biolog
* Michael O'Toole: američki general
* Irina Turgenjev: ruski astronaut i pilot
* Hiro Yamanaka: japanski astronaut i pilot
* Reggie Wilson: američki videograf koji radi sa Sabatinijem
* Otto Heilmann: njemački admiral

## Knjige u seriji 
* *Sastanak s Ramom* (1973)
* *Rama II* (1989)
* *Ramin vrt* (1991)
* *Otkrivena Rama* (1993)

## Adaptacije 
### Videoigre 
Sierra Entertainment je stvorio Ramu 1996.  kao point i click avanturističku igru ​​u stilu Myst. Uz vrlo detaljnu grafiku, Arthur C. Clarke se također pojavio u igri kao vodič za igrača. Ova igra je sadržavala likove iz Rame II.

## Reference 
* 

## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Knjige Arthura C. Clarkea
Kategorija:Britanski naučnofantastični romani
Kategorija:Američki naučnofantastični romani
Kategorija:Romani iz 1989.
Red Bull Arena (Leipzig)

**Red Bull Arena** (skraćeno **RB Arena**, ranije nazvana **Zentralstadion**) je stadion u njemačkom gradu Leipzigu. Izgrađena je 2004 godine. Kapacitet je 42.959 mjesta. Na njemu svoje domaće utakmice igra RB Leipzig, fudbalski klub iz Leipziga.

Zbog UEFA pravila, tokom UEFA takmičenja ovaj stadion se zove **RB Arena**.

## Historija 
Današnja Red Bull Arena nalazi se na mjestu gdje se nalazio duplo veći sportski objekt. Otvoren 1956. , nakon 15 mjeseci izgradnje, bio je najveći stadion u Njemačkoj, koji je mogao primiti oko 100.000 gledalaca. Tokom 90-ih godina, stanje stadiona se pogoršavalo. Gradske vlasti Leipziga su tek u septembru 1997 odlučile izgraditi novi (današnji) stadion.

Od decembra 2000. do marta 2004. trajala je izgradnja novog stadiona, koji je bio prilagođen isključivo za fudbal. U njemu su ugrađeni najsavremeniji audio-vizuelni sistemi - rasvijeta je ugrađena u krov, koja se može skinuti u slučaju potrebe, a akustika na stadionu je najbolja u Njemačkoj, a prvi meč na stadionu je odigran u martu 2004.

Ima kapacitet od 42.959 gledalaca, ali je tokom Svjetskog prvenstva 2006. godine imao kapacitet od 38.898 ljudi. Tribinama Arene se pristupa preko posebno izgrađenih mostova dugih dvadesetak metara, kojima se prolazi direktno od kapije starog stadiona.

### Buduće ekspanzije 
U oktobru 2015. proširenje Red Bull Arene se vratilo na dnevni red. Napravljeni su novi planovi za proširenje stadiona na 57.000 mjesta, uključujući bečkog arhitektu Alberta Wimera. Rekonstrukcija bi mogla početi u ljetnoj pauzi 2016. godine. U januaru 2016. klub je odlučio da planove stavi na čekanje, barem do 2017. godine.

U decembru 2016. RB Leipzig je predložio da se stadion proda od bivšeg vlasnika Michaela Kölmela klubu kako bi se nastavilo sa planovima koji su bili planirani već 2015. godine. Zbog prelaska arene u vlasništvo Red Bulla, novi stadion je bio van mogućnosti. Stadion će se proširiti na ukupno 53.840 mjesta od ljeta 2021., počevši od novembra 2018., kada će započeti građevinski radovi.

## Vanjski linkovi 
* Službena stranica

## Reference 
Kategorija:Stadioni Evropskog prvenstva u nogometu 2024.
Kategorija:Nogometni stadioni u Njemačkoj
Ramen

mini|Tradicionalno poslužena porcija ramena

**Ramen** (razvučeni rezanci) je japanska juha s rezancima. Sastoji se od kineskih pšeničnih rezanaca koji se poslužuju u mesnoj ili ribljoj juhi, često začinjeni soja umakom ili miso pastom, te preliveni narezanom svinjetinom, suhim morskim algama (nori), menma i mladim lukom. Gotovo svaka regija u Japanu ima vlastitu varijaciju ramena, kao što je tonkotsu ramen (juha od svinjskih kostiju) u Kyushu i miso ramen u Hokkaidu.

### Vrste
Postoji niz različitih vrsta ramena u Japanu, s razlikama u geografskom području i dobavljačima, čak i s vrstama koje dijele isto ime. Ramen se može kategorizirati prema dva glavna sastojka: rezancima i temeljcu.

### Rezanci 
Većina rezanaca napravljena je od četiri osnovna sastojka: pšeničnog brašna, soli, vode i kansuija, vrste alkalne mineralne vode koja sadrži natrijev karbonat i obično kalijev karbonat, a ponekad i malu količinu fosforne kiseline. Iako su ramen i udon rezanci napravljeni od pšenice, oni su različite vrste rezanaca.

### Juha 
Ramen juha općenito se radi od sastojaka na bazi piletine ili svinjetine, u kombinaciji s raznim sastojcima kao što su *kombu* (morska trava), *katsuobushi* (prugaste pahuljice tune), *niboshi* (sušene srdele), goveđe kosti, svinjske kosti, shiitake gljive i luk. Neke moderne ramen juhe također mogu biti na bazi povrća. *Tare umak* se često dodaje u juhu kako bi se napravila juha.

## Reference 
Kategorija:Japanska kuhinja
Kategorija:Kineski izumi
Kategorija:Japanski izumi
Merkur Spiel-Arena

**Merkur Spielarena** (stilizovana kao MERKUR SPIEL-ARENA), ranije poznata kao **Esprit Arena** (do 2. augusta 2018.), **LTU Arena** (do juna 2009.) i kao **Düsseldorf Arena** (tokom takmičenja Evrovizije 2011.), je multifunkcionalni stadion koji se nalazi u Düsseldorfu, Njemačka. Ovaj stadion najčešće se koristi za nogometne utakmice. Kapacitet stadiona je 54.600 mjesta, te također ima krov na uvlačenje. Njegov poseban sistem grijanja omogućava stadionu da ugosti događaje u tijeku zime.

## Historija 
thumb|left|Pogled iz zraka na Messe Düsseldorf u okrugu 5, uključujući Arenu na lijevoj strani
Izgradnja stadiona je počela 2002. godine, a završena je 2004. godine. Izgrađen je da zamijeni nekadašnji Rheinstadion na istom mjestu u blizini rijeke Rajne. Početni kapacitet od 51.500 mjesta je proširen u ljetu 2010. godine. Arena trenutno ugošćuje fudbalski klub Fortuna Düsseldorf.

## Sportski eventi 
### Međunarodne fudbalske utakmice 
Iako ovaj stadion nije bio na listi stadiona na kojem se održavalo FIFA Svjetsko prvenstvo u Njemačkoj 2006. godine, od svog otvaranja bio je domaćin od nekoliko međunarodnih utakmica. 

Prva međunarodna utakmica u Areni bila je prijateljska utakmica između Njemačke i Argentine utakmica se održala na 9. februar 2005., koja je završila neriješenim rezultatom 2-2. Dana 7. februara 2007. Njemačka je odigrala drugu prijateljsku utakmicu u Areni, pobijedivši u toj utakmici Švicarsku rezultatom 3–1. U svojoj trećoj prijateljskoj utakmici u Areni, koja se održala 11. februara 2009., reprezentacija Njemačka na toj utakmici doživjela je poraz od Norveške rezultatom 1-0. 

Arena je bila domaćin i dvije prijateljske utakmice nogometne reprezentacije Portugala. U prvoj prijateljskoj utakmici Portugala u Areni koja se održala 1. marta 2006., Portugal je zabilježio pobjedu od 3-0 nad Saudijskom Arabijom. 26. marta 2008. Portugal je odigrao svoju drugu prijateljsku utakmicu u Areni, doživjevši poraz od Grčke rezultatom 2-1.

|1000px|mini|centar|Panoramski pogleda na stadion.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Službena stranica

Kategorija:Nogometni stadioni u Njemačkoj
Kategorija:Stadioni Evropskog prvenstva u nogometu 2024.
Isao Yamase

**Isao Yamase**, rođen 16. decembra 1954. u prefekturi Hokkaido je nekadašnji japanski olimpijski biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Yamase je na Olimpijskim igrama u biatlonu nastupio samo jednom i to na ZOI 1984. u Sarajevu u Bosni i Hercegovini (tada u SFRJ). Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji bilo mu je 42-o mjesto 1984. u utrci na 10&nbsp;km kada je od 64 takmičara s sedam promašaja i zaostatkom od 13:16.9&nbsp;min bio iza pobjednika zapadnonjemačkog biatlonca Petera Angerera. Najbolji plasman u štafeti na Olimpijskim igrama japanska je štafeta, u kojoj je nastupio Yamase ostvarila 1984. u sastavu: Shoichi Kinoshita, Yoshinobu Murase, Hiroyuki Deguchi i Isao Yamase, te zauzela petnaesto mjesto, a Yamase je imao jedan promašaj i s zaostatkom od 12:51.4&nbsp;min štafeta je bila slabija u odnosu na pobjedničku sovjetsku štafetu u sastavu: Dmitrij Vasiljev, Jurij Kaškarov, Algimantas Šalna i Sergej Buligin.

### Svjetska prvenstva 
Od 1981-87. nastupio je četiri puta na Svjetskom prvenstvima u biatlonu. Najbolji mu je rezultat bilo 44-o mjesto na SP 1987. u američkom Lake Placidu 14. februara u utrci na 10&nbsp;km, od ukupno 68 takmičara s tri promašaja i zaostatkom od 4:44.5&nbsp;min iza pobjednika istočnonjemačkog biatlonca Frank-Petera Rötscha. U utrkama štafeta najbolji plasman mu je bilo deveto mjesto na SP 1987. s Hirohide Sato, Katsuhiro Shimobayashi i Tadashijem Nakamurom s zaostatkom od 8:52.9&nbsp;min u odnosu na pobjedničku sovjetsku štafetu u sastavu: Dmitrij Vasiljev, Jurij Kaškarov, Valerij Medvedcev i Sergej Buligin.

### Svjetski kup 
Isao Yamase je nastupio u Svjetskom kupu u sezone 1981/82. samo u jednoj utrci kada je švicarskom Egg am Etzelu 14. januara 1982. godine osvojio 71-o mjesto od ukupno 80 biatlonaca, s 13 promašaja i zaostatkom od 15:46.6&nbsp;min iza pobjednika Sveins Engena

## Prestanak karijere 
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukao se 1987. godine.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1954.
Kategorija:Biografije, Hokkaido
Kategorija:Japanski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Japanski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Masaichi Kinoshita

**Masaichi Kinoshita**, rođen 25. decembra 1954. u prefekturi Nigata je nekadašnji japanski olimpijski biatlonac. Njegov brat blizanac Shoichi Kinoshita bio je također biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
 Kinoshita je nastupio jednom na Olimpijskim igrama u biatlonu i to na ZOI 1980. u američkom Lake Placidu Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji bilo mu je 28-o mjesto 1980. u utrci na 20&nbsp;km kada je od 49 takmičara s dva promašaja i zaostatkom od 8:05.1&nbsp;min bio iza pobjednika sovjetskog biatlonca Anatolija Aljabjeva. Najbolji plasman u štafeti na Olimpijskim igrama japanska je štafeta u kojoj je nastupio Kinoshita, ostvarila 1980. u sastavu: Masaichi Kinoshita, Takashi Shibata, Tsusumisa Kikuchi i Hiroyuki Deguchi, te zauzela trinaesto mjesto, a Kinoshita je bez promašaja i s zaostatkom od 11:50.7&nbsp;min štafeta je bila slabija u odnosu na pobjedničku sovjetsku štafetu u sastavu: Aleksandar Tihonov, Vladimir Aljikin, Vladimir Barnačov i Anatolij Aljabjev.

## Svjetska prvenstva 
Kinoshita je nastupio je na Svjetskom prvenstvima u biatlonu nastupio samo jednom. Najbolji mu je rezultat bilo 16-o mjesto na SP 1979. u zapadnonjemačkom Ruhpoldingu 31. januara u utrci na 10&nbsp;km, od ukupno 86 takmičara s četiri promašaja i zaostatkom od 3:05.2&nbsp;min iza pobjednika istočnonjemačkog biatlonca Frank Ullrich. U utrkama štafeta najbolji plasman mu je bilo četrnaesto mjesto SP 1979. s Hiroyukijem Deguchijem, Manabujem Nyuim i Takashijem Shibatom s zaostatkom od 11:58.2&nbsp;min u odnosu na pobjedničku istočnonjemačku štafetu u sastavu: Manfred Beer, Klaus Siebert, Frank Ullrich i Eberhard Rösch.

## Prestanak karijere 
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukao se 1980. godine.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1954.
Kategorija:Biografije, Niigata
Kategorija:Japanski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1980.
Kategorija:Japanski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Yoshinobu Murase

**Yoshinobu Murase**, rođen 3. marta 1957. u prefekturi Hokkaido je nekadašnji japanski olimpijski biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Murase je na Olimpijskim igrama u biatlonu nastupio samo jednom i to na ZOI 1984. u Sarajevu u Bosni i Hercegovini (tada u SFRJ). Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji bilo mu je 38-o mjesto 1984. u utrci na 20&nbsp;km kada je od 64 takmičara sa šest promašaja i zaostatkom od 11:46.4&nbsp;min bio iza pobjednika zapadnonjemačkog biatlonca Petera Angerera. Najbolji plasman u štafeti na Olimpijskim igrama japanska je štafeta, u kojoj je nastupio Murase ostvarila 1984. u sastavu: Shoichi Kinoshita, Yoshinobu Murase, Hiroyuki Deguchi i Isao Yamase, te zauzela petnaesto mjesto, a Murase je bio bez promašaja i s zaostatkom od 12:51.4&nbsp;min štafeta je bila slabija u odnosu na pobjedničku sovjetsku štafetu u sastavu: Dmitrij Vasiljev, Jurij Kaškarov, Algimantas Šalna i Sergej Buligin.

## Svjetska prvenstva 
Od 1981-85. nastupio je dva puta na Svjetskom prvenstvima u biatlonu. Najbolji mu je rezultat bilo 54-o mjesto na SP 1981. u finskom Lahtiju 14. februara u utrci na 10&nbsp;km, od ukupno 80 takmičara s dva promašaja i zaostatkom od 5:31.3&nbsp;min iza pobjednika istočnonjemačkog biatlonca Franka Ullricha. U utrkama štafeta najbolji plasman mu je bilo jedanesto mjesto na SP 1981. s Hiroyuki Deguchi, Koichi Sato i Tadashijem Nakamurom s zaostatkom od 10:10.2&nbsp;min u odnosu na pobjedničku istočnonjemačku štafetu u sastavu: Mathias Jung, Matthias Jacob, Frank Ullrich i Eberhard Rösch.

### Svjetski kup 
Murase je nastupio u Svjetskom kupu u sezone 1980/81. samo u jednoj utrci.

## Prestanak karijere 
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukao se 1985.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1957.
Kategorija:Biografije, Hokkaido
Kategorija:Japanski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Japanski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Li Xiaoming (biatlonac)

**Li Xiaoming** () , rođen 5. februara 1958. je nekadašnji kineski olimpijski biatlonac
i nordijski skijaš-trkač.

## Karijera 
### Biatlon 
#### Olimpijske igre 
Li je nastupio jednom na Olimpijskim igrama u biatlonu i to na ZOI 1980. u američkom Lake Placidu U pojedinačnoj konkurenciji na ZOI 1980. u utrci na 20&nbsp;km nije završio utrku. Najbolji plasman u štafeti na Olimpijskim igrama kineska je štafeta u kojoj je nastupio Li ostvarila 1980. u sastavu: Song Yongjun, Ying Zhenshan, Wang Yumjie i Li Xiaoming, te zauzela četrnaesto mjesto, a Li je imao četiri promašaja i s zaostatkom od 27:30.1&nbsp;min štafeta je bila slabija u odnosu na pobjedničku sovjetsku štafetu u sastavu: Aleksandar Tihonov, Vladimir Aljikin, Vladimir Barnašov i Anatolij Aljabjev.

#### Svjetska prvenstva 
Li Xiaoming nije nastupao na Svjetskim prvenstvima u biatlonu.

### Skijaško trčanje 
#### Olimpijske igre 
U skijaškom trčanju na Zimskim olimpijskim igrama Li je nastupio na ZOI 1984 u Sarajevu u Bosni i Hercegovini (tada u SFRJ). Nije osvojio ni jednu medalju, a najbolji plasman, bilo je bilo 64-o mjesto u utrci na 30&nbsp;km, a u štafeta s Song Shi, Lin Guanghao i Zhu Dainfa je osvojila 15-o mjesto, od ukupno 17 štafeta.

#### Svjetska prvenstva 
## Prestanak karijere 
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukao se 1980. godine, a iz skijaškog trčanja 1984.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Prvenstvo na FIS 

* 
* 

Kategorija:Rođeni 1958.
Kategorija:Kineski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1980.
Kategorija:Kineski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Kineski skijaši-trkači
Kategorija:Skijaši-trkači na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Biografije, Xianghe
Kategorija:Kineski olimpijci u skijaškom trčanju
Kategorija:Živi ljudi
Song Yongjun

**Song Yongjun** () , rođen 3. februara 1959. je nekadašnji kineski olimpijski biatlonac

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Song je dva puta nastupio na Olimpijskim igrama u biatlonu i to na  ZOI 1980. američkom Lake Placidu i ZOI 1984. u Sarajevu u Bosni i Hercegovini (tada u SFRJ). U pojedinačnoj konkurenciji najbolji plasman na ZOI 1980. bilo mu je 41-o mjesto u utrci na 10&nbsp;km, kada je od 50 takmičara s tri promašaja i zaostatkom od 6:26.5&nbsp;min bio iza pobjednika istočnonjemačkog biatlonca Franka Ullricha. Najbolji plasman u štafeti na Olimpijskim igrama kineska je štafeta u kojoj je nastupio Song ostvarila 1980. u sastavu: Song Yongjun, Ying Zhenshan, Wang Yumjie i Li Xiaoming, te zauzela četrnaesto mjesto, a Li je imao četiri promašaja i s zaostatkom od 27:30.1&nbsp;min štafeta je bila slabija u odnosu na pobjedničku sovjetsku štafetu u sastavu: Aleksandar Tihonov, Vladimir Aljikin, Vladimir Barnašov i Anatolij Aljabjev.

### Svjetska prvenstva 
Song Yongjun je nastupio je na Svjetskom prvenstvima u biatlonu samo jednom i to na SP 1982. u sovjetskom Minsku (danas Bjelorusija). Najbolji mu je rezultat bilo 66-o mjesto na SP 1982.  10. februara u utrci na 20&nbsp;km, od ukupno 67 takmičara s deset promašaja i zaostatkom od 30:58.0&nbsp;min iza pobjednika istočnonjemačkog biatlonca Franka Ullricha. U utrkama štafeta nije nastupio.

## Prestanak karijere 
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukao se 1984. godine.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1959.
Kategorija:Kineski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1980.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Kineski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biografije, Heilongjiang
Kategorija:Živi ljudi
Ying Zhenshan

**Ying Zhenshan**, rođen 1. oktobra 1956. je nekadašnji kineski olimpijski biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Wang je nastupio jednom na Olimpijskim igrama u biatlonu i to na ZOI 1980. u američkom Lake Placidu. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji bilo mu je 44-o mjesto 1980. u utrci na 20&nbsp;km kada je od 49 takmičara s 13 promašaja i zaostatkom od 20:30.7&nbsp;min bio iza pobjednika sovjetskog biatlonca Anatolija Aljabjeva. Najbolji plasman u štafeti na Olimpijskim igrama kineska je štafeta u kojoj je nastupio Ying ostvarila 1980. u sastavu: Song Yongjun, Ying Zhenshan, Wang Yumjie i Li Xiaoming, te zauzela četrnaesto mjesto, a Ying je imao osam promašaja i s zaostatkom od 27:30.1&nbsp;min štafeta je bila slabija u odnosu na pobjedničku sovjetsku štafetu u sastavu: Aleksandar Tihonov, Vladimir Aljikin, Vladimir Barnašov i Anatolij Aljabjev.

### Svjetska prvenstva 
Ying Zhenshan nije nastupao na Svjetskim prvenstvima u biatlonu.

## Prestanak karijere 
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukao se 1980. godine.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1956.
Kategorija:Kineski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1980.
Kategorija:Kineski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Posljednja serenada / Idila jednog mačka / Hej, vi

**"Posljednja serenada / Idila jednog mačka / Hej, vi"** je druga singl ploča sarajevske pop rok grupe Ambasadori. Objavila ga je zagrebačka izdavačka kuća Jugoton 1972. Muziku za naslovnu pjesmu "Posljednja serenada" napisao je Zdenko Runjić, tekst Tomislav Zuppa, a aranžman Andrej Stefanović. Narednu pjesmu "Idila jednog mačka" komponirao je I. Vidović, a tekst je napisao Vlado Miloš. Obje pjesme izvela je grupa Ambasadori uz pratnju Revijskog orkestra RTV Sarajevo, kojim je dirigirao Julio Marić. Komponirane su u pop muzičkom stilu pogodnom za nastupe na pop i šlager festivalima. 
Muziku za pjesmu "Hej vi" na B strani singla također je napisao Zdenko Runjić, tekst Ivica Krajač, a muzički aranžman uradili su Ivan Vinković, trubač Ambasadora Krešimir Vlašić i gitarist i vođa sastava Slobodan Vujović. Komponirana je u bržem ritmu pop i rok muzike sa zanimljivim puhačkim uvodom i solom na saksofonu u sredini pjesme. U pjesmama na ovoj singl ploči posebno su se istakli pjevačica Ismeta Dervoz, trubač Krešimir Vlašić i saksofonist Andrej Stefanović uz kvalitetnu muzičku pratnju ostalih članova grupe Ambasadori i Revijskog orkestra RTV Sarajevo. Svojim debitantskim muzičkim izdanjem grupa Ambasadori je na samom početku muzičke karijere pokazala pjevački i izvođački kvalitet, koji će ih ubrzo svrstati (zajedno sa Indexima) na sami vrh tadašnje rane sarajevske pop rok scene s početka 1970-ih. Fotografiju i dizajn omota singl ploče uradio je Dragan S. Stefanović.

## Muzički primjeri 
* "Posljednja serenada"
* "Idila jednog mačka"
* "Hej vi"

## Reference 
Kategorija:Singlovi Ambasadora
Kategorija:Singlovi iz 1972.
Kategorija:Singlovi u izdanju Jugotona
Kazuyoshi Funaki

**Kazuyoshi Funaki** (船木 和喜 – *Funaki Kazuyoshi*) nekadašnji je japanski skijaš-skakač. Najveće uspjehe postizao je u drugoj polovini 1990-ih, a ostao je poznat po gotovo savršenom stilu. Njegov V-stil razlikovao se od uobičajenog jer mu je tijelo u zraku bilo ravno između skija.

## Karijera 
Skijaškim skokovima počeo se baviti kad je imao 11 godina. Njegovo rodno mjesto, Yoichi, također je dom Yukija Kasaye, koji je postao nacionalni heroj Japana nakon pobjede na maloj skakaonici na Olimpijskim igrama 1972. u Sapporu. Kasaya je bio i Funakijev uzor.

U Svjetskom kupu debitirao je 20. decembra 1992. upravo u Sapporu i osvojio 27. mjesto. Prvu pobjedu ostvario je 10. decembra 1994. na maloj skakaonici u Planici. Tri sedmice kasnije bio je vodeći nakon tri stanice Novogodišnje turneje. Međutim, u drugoj seriji u Bischofshofenu skočio je na 131,5 m, najduže od svih, ali je pri doskoku pao, pa je ukupni pobjednik Turneje postao Andreas Goldberger ispred Funakija.

Ukupno je ostvario 15 pobjeda, posljednju ponovo u Sapporu 5. februara 2005. Najuspješnija sezona bila mu je 1997/98, u kojoj je osvojio Novogodišnju turneju i postao svjetski prvak u letovima u Oberstdorfu, a ukupnom poretku Svjetskog kupa završio je drugi. U prethodnoj sezoni pobijedio je na takmičenju u okviru Skijaškog festivala Holmenkollen.

Vrhunac karijere bile su mu Zimske olimpijske igre 1998. u Naganu. Pred domaćom publikom osvojio je zlatnu medalju na velikoj skakaonici, što je bilo prvo olimpijsko zlato u skijaškim skokovima za Japan od spomenutog Kasayinog uspjeha. Tome je dodao i zlato u ekipnim skokovima te srebro na maloj, na kojoj je bolji bio Jani Soininen. U Naganu je postao i tek drugi skakač u historiji koji je dobio ocjenu 20 od svih pet sudija nakon Tonija Innauera 1976. U znak počasti za ova dostignuća predstavljao je Aziju među nosiocima olimpijske zastave na ceremoniji otvaranja sljedećih Igara u Salt Lake Cityju.

Na svjetskim prvenstvima osvojio je zlatnu medalju na maloj skakaonici 1999. u Ramsauu te tri ekipne srebrne (1997, 1999. i 2003). Za rezultate u skijaškim skokovima dobio je i Medalju Holmenkollen 1999.

Iako se povukao 2012, povremeno nastupi na lokalnim takmičenjima u Japanu. U martu 2019. bio je deseti i 42. u takmičenjima FIS Race u Sapporu.

## Rezultati u Svjetskom kupu 
### Pobjednička postolja 
 – održana samo jedna serija

### Postolja po sezonama 
### Ukupni poredak 
### Novogodišnja turneja 
### Nordijska turneja 
## Svjetski kup u letovima 
## Ljetni Grand Prix 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Profil na FIS-u
* Profil na MOK-u
* Funakijevi olimpijski rezultati na *Sports Referenceu* (arhivirano)

Kategorija:Rođeni 1975.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Yoichi
Kategorija:Japanski skijaši-skakači
Kategorija:Japanski olimpijci u skijaškim skokovima
Kategorija:Skijaši-skakači na Zimskim olimpijskim igrama 1998.
Kategorija:Skijaši-skakači na Zimskim olimpijskim igrama 2002.
Kategorija:Osvajači zlatne medalje na Olimpijskim igrama (Japan)
Kategorija:Osvajači srebrne medalje na Olimpijskim igrama (Japan)
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 1998.
Ah, moj Aljo

**Ah, moj Aljo** je jedna od popularnih bosanskohercegovačkih sevdalinki, koju je prvi put otpjevala Zehra Deović. Uvrštena je kao zadnja pjesma na njenoj prvoj studijskoj LP ploči *"Dvije su se vode zavadile"*, koju je objavila zagrebačka izdavačka kuća Jugoton 1976. Zehra Deović otpjevala je ovu sevdalinku uz pratnju *Narodnog ansambla* predvođenog doajenima sevdalinke Ismetom Alajbegovićem "Šerbom" i Jovicom Petkovićem na harmonikama. Ova vesela sevdalinka komponirana je u umjerenom tempu, u kojoj su se osim ljepotom pjevačke izvedbe kvalitetnom instrumentalnom pratnjom posebno istakli duet harmonika Ismet Alajbegović "Šerbo" i Jovica Petković. Također, bogatstvu cjelokupnog zvuka u pjesmi doprinijele su violine i klarinet. Pjesma *"Ah, moj Aljo"* naišla je na veoma dobar prijem kod ljubitelja sevdalinke i do danas su je otpjevali drugi poznati izvođači ove vrste muzike poput Hanke Paldum i Zehre Bajraktarević. 

## Muzički primjer 
* "Ah, moj Aljo"

## Također pogledajte 
* Spisak sevdalinki

## Reference 
Kategorija:Sevdalinka