Osiguranje

, koji prikazuje iznos aktive pokrića i plaćenog osiguranja (1910.)]]

**Osiguranje** jest sredstvo zaštite od finansijskog gubitka u kojem se, u zamjenu za naknadu, osiguravajuće društvo slaže da isti nadoknadi drugoj strani u slučaju određenog gubitka, štete ili povrede. To je oblik upravljanja rizikom, koji se prvenstveno koristi za zaštitu od rizika od potencijalnog ili neizvjesnog gubitka.

Subjekt koji pruža osiguranje poznat je kao osiguravač, osiguravajuće društvo, nosilac osiguranja ili osiguravatelj. Lice ili entitet koji kupuje osiguranje je poznat kao Ugovarač osiguranja, dok se lice ili entitet pokriven polisom naziva osiguranik. Transakcija osiguranja uključuje ugovarača osiguranja koji preuzima zagarantovani, poznati i relativno mali gubitak u obliku plaćanja osiguravaču (premija) u zamjenu za obećanje osiguravača da će nadoknaditi gubitak osiguraniku u slučaju ostvarenja gubitka. Gubitak može ili ne mora biti finansijski, ali se mora svesti na finansijske uslove. Nadalje, obično uključuje nešto u čemu osiguranik ima osigurani interes ustanovljen vlasništvom, posjedom ili već postojećim odnosom.

Osiguranik prima ugovor, koji se zove polisa osiguranja, u kojem se detaljno navode uslovi i okolnosti pod kojima će osiguravač isplatiti obeštećenje osiguraniku, odnosno njegovom naznačenom korisniku ili primaocu. Iznos novca koji osiguravač naplaćuje ugovaraču osiguranja za pokriće navedeno u polisi osiguranja naziva se premija. Ako osiguranik doživi gubitak koji je potencijalno pokriven polisom osiguranja, osiguranik podnosi odštetni zahtjev osiguravaču na obradu. Obavezni trošak iz džepa koji se zahtijeva polisom osiguranja prije nego što osiguravač plati odštetu naziva se franšizaili učešće osiguranika u šteti (ili ako to zahtijeva polisa zdravstvenog osiguranja, participacija). Osiguravač može zaštititi sopstveni rizik sklapanjem reosiguranja, pri čemu druga osiguravajuća kompanija pristaje da snosi neke od rizika, posebno ako primarni osiguravač smatra da je rizik prevelik da bi ga mogao snositi sam.

## Principi 
Osiguranje uključuje udruživanje sredstava od mnogih osiguranih lica (poznatih kao izloženosti) za plaćanje gubitaka koje mogu pretrpjeti samo neki osiguranici. Osigurana lica su stoga zaštićena od rizika za naknadu, pri čemu naknada zavisi od učestalosti i težine događaja koji se dogodio. Da bi bio osiguran rizik, rizik od kojeg je osiguran mora ispunjavati određene karakteristike. Osiguravajuće društvo kao finansijski posrednik je komercijalno preduzeće i glavni je dio industrije finansijskih usluga, ali se pojedinačni subjekti mogu i samoosigurati kroz štednju novca za moguće buduće gubitke.

### Osigurljivost 
Rizik koji mogu osigurati privatne kompanije obično dijele sedam zajedničkih karakteristika:

# **Veliki broj** sličnih jedinica izloženosti: Pošto osiguranje funkcioniše kroz udruživanje resursa, većina polisa osiguranja pokriva pojedinačne članove velikih klasa, omogućavajući osiguravačima da imaju koristi od zakona velikih brojeva u kojem su predviđeni gubici slični stvarnim gubicima. Izuzeci uključuju Lloyd's iz Londona, koji je poznat po osiguranju života ili zdravlja glumaca, sportskih ličnosti i drugih poznatih pojedinaca. Međutim, sve izloženosti će imati jasne razlike, što može dovesti do različitih stopa premije.
# **Definitivni gubitak**: Ova vrsta gubitka se dešava u poznato vrijeme i na poznatom mjestu iz poznatog uzroka. Klasičan primjer je smrt osiguranika na polisi životnog osiguranja. Požar, saobraćajne nesreće i povrede radnika mogu lako ispuniti ovaj kriterij. Druge vrste gubitaka mogu biti samo u teoriji određene. Profesionalna bolest, na primjer, može uključivati produženo izlaganje štetnim uslovima u kojima se ne može utvrditi određeno vrijeme, mjesto ili uzrok. U idealnom slučaju, vrijeme, mjesto i uzrok gubitka trebaju biti dovoljno jasni da razumna osoba, sa dovoljno informacija, može objektivno provjeriti sva tri elementa.
# **Slučajni gubitak**: Događaj koji predstavlja pokretač potraživanja trebao bi biti slučajan, ili barem izvan kontrole korisnika osiguranja. Gubitak bi trebao biti čist jer je rezultat događaja za koji postoji samo prilika za trošak. Događaji koji sadrže špekulativne elemente kao što su obični poslovni rizici ili čak kupovina lutrije općenito se ne smatraju osigurljivim.
# **Veliki gubitak**: Veličina štete mora biti značajna iz perspektive osiguranika. Premije osiguranja treba da pokriju i očekivane troškove gubitaka, plus troškove izdavanja i administriranja polise, prilagođavanja gubitaka i snabdijevanja kapitalom potrebnim da bi se razumno osiguralo da će osiguravač biti u mogućnosti da plati odštete. Za male gubitke, ovi potonji troškovi mogu biti nekoliko puta veći od očekivanih troškova gubitaka. Teško da ima smisla plaćati takve troškove osim ako ponuđena zaštita nema stvarnu vrijednost za kupca.
# **Pristupačna premija**: Ako je vjerovatnoća osiguranog slučaja tako visoka, ili trošak događaja tako veliki, da je rezultirajuća premija velika u odnosu na iznos ponuđene zaštite, onda nije vjerovatno da će osiguranje biti kupljeno, čak i ako je u ponudi. Nadalje, kako računovodstvena profesija formalno priznaje u finansijskim računovodstvenim standardima, premija ne može biti tolika da ne postoji razumna šansa za značajan gubitak za osiguravača. Pretpostavimo da ne postoji takva šansa za gubitak. U tom slučaju, transakcija može imati oblik osiguranja, ali ne i suštinu.
# **Izračunljiv gubitak**: Postoje dva elementa koja se moraju barem procijeniti, ako ne i formalno izračunati: vjerovatnoća gubitka i prateći trošak. Vjerovatnoća gubitka je općenito empirijska vježba, dok trošak ima više veze sa sposobnošću razumne osobe koja posjeduje kopiju polise osiguranja i dokaz o gubitku koji je povezan s potraživanjem predstavljenim u okviru te polise da napravi razumno određenu i objektivna procjenu iznosa nadoknadivog gubitka kao rezultata potraživanja.
#**Ograničeni rizik od katastrofalno velikih gubitaka**: osigurani gubici su idealno nezavisni i nekatastrofalni, što znači da se gubici ne dešavaju odjednom i da pojedinačni gubici nisu dovoljno ozbiljni da bankrotiraju osiguravača; osiguravači možda radije ograniče svoju izloženost gubitku od jednog događaja na neki mali dio svoje kapitalne baze. Kapital ograničava mogućnost osiguravača da prodaje osiguranje od zemljotresa, kao i osiguranje od vjetra u zonama uragana. U Sjedinjenim Državama, savezna vlada osigurava rizik od poplava u posebno identificiranim područjima. U komercijalnom osiguranju od požara moguće je pronaći pojedinačne nekretnine čija ukupna izložena vrijednost znatno premašuje kapitalno ograničenje bilo kojeg pojedinačnog osiguravača. Takve nekretnine se uglavnom dijele između nekoliko osiguravača ili su osigurane od strane jednog osiguravača koji sindicira rizik na tržište reosiguranja.

### Pravo 
Kada kompanija osigurava fizičko lice, postoje osnovni zakonski zahtjevi i propisi. Nekoliko često citiranih pravnih principa osiguranja uključuju:[29]

# **Odšteta** – osiguravajuće društvo obeštećuje ili nadoknađuje osiguraniku u slučaju određenih gubitaka samo do interesa osiguranika.
# **Osiguranje beneficija** – kako stoji u *The Chartered Insurance Institute*, osiguravajuće društvo nema pravo na nadoknadu od strane koja je prouzrokovala povredu i mora nadoknaditi štetu osiguraniku bez obzira na to što je osiguranik već tužio nesavjesnu stranu za naknadu štete (na primjer, lično osiguranje od nezgode).
# **Osigurljiv interes** – osiguranik obično mora direktno trpiti gubitak. Osigurljivi interes mora postojati bilo da je u pitanju osiguranje imovine ili osiguranje osobe. Koncept zahtijeva da osiguranik ima "udio" u gubitku ili šteti osiguranog života ili imovine. Kakav je to "ulog" odredit će vrsta osiguranja i priroda vlasništva ili odnosa između osoba. Zahtjev za osiguranim interesom je ono što razlikuje osiguranje od kockanja.
# **Dobra vjera** – (Uberrima fides) osiguranik i osiguravač su vezani dobrom vjerom poštenja i pravičnosti. Materijalne činjenice moraju biti otkrivene.
# **Doprinos** – osiguravači, koji imaju slične obaveze prema osiguranicima, doprinose obeštećenju, na neki način.
# **Subrogacija** – osiguravajuće društvo stiče zakonska prava da traži nadoknade u ime osiguranika; na primjer, osiguravač može tužiti one koji su odgovorni za gubitak osiguranika. Osiguravači se mogu odreći svojih prava subrogacije korištenjem posebnih klauzula.
# Causa proxima, ili **približni uzrok** – uzrok gubitka (opasnost) mora biti pokriven ugovorom o osiguranju polise, a dominantni uzrok ne smije biti isključen
# **Ublažavanje** – U slučaju bilo kakvog gubitka ili nesreće, vlasnik imovine mora poduzeti sve što može da svede gubitak na minimum, kao da imovina nije osigurana.

### Obeštećenje 
"Obeštetiti" znači ponovo ozdraviti, ili biti vraćen u stanje u kojem se nalazio, u mjeri u kojoj je to bilo moguće, prije nego što se štetni događaj ili opasnost ostvario. Shodno tome, životno osiguranje se generalno ne smatra osiguranjem od štete, već "kontingentnim" osiguranjem (tj. šteta nastaje prilikom nastupanja određenog događaja). Generalno postoje tri vrste ugovora o osiguranju kojima se nastoji obeštetiti osiguranik:

# Nadoknada troškova.
# "Plati u ime osiguranika" ili "u ime police"
#  Naknada štete 
Sa stanovišta osiguranika, rezultat je obično isti: osiguravač plaća gubitak.

Ako osiguranik ima polisu nadoknade troškova, od osiguranika se može tražiti da plati gubitak, a zatim ga nosilac osiguranja "nadoknadi" za gubitak i troškove iz svog džepa, uključujući, uz dozvolu osiguravača, troškove potraživanja.
Osiguravači mogu zabraniti određene aktivnosti koje se  opasnim i stoga su isključene iz pokrića. Jedan sistem za klasifikaciju aktivnosti prema tome da li su ih ovlastili osiguravači odnosi se na aktivnosti i događaje odobrene, aktivnosti i događaje koji zahtijevaju konsultacije sa osiguravačem i/ili odricanje od odgovornosti, te aktivnosti i događaje koji su zabranjeni i izvan okvira osiguranja.

## Uticaj na društvo 
Osiguranje može imati različite efekte na društvo kroz način na koji mijenja ko snosi troškove gubitaka i štete. S jedne strane to može povećati prevaru; s druge strane, može pomoći društvima i pojedincima da se pripreme za katastrofe i ublažiti posljedice katastrofa na domaćinstva i na društvo u cjelini.

Osiguranje može uticati na vjerovatnoću gubitaka kroz moralni hazard, prevaru u osiguranju i preventivne korake osiguravajuće kompanije. Stručnjaci u oblasti osiguranja obično koriste moralni hazard da upućuju na povećan gubitak zbog nenamjerne nepažnje i prevaru u osiguranju da se odnose na povećani rizik zbog namjerne nepažnje ili ravnodušnosti.[34] Osiguravači pokušavaju da riješe nepažnju kroz inspekcije, odredbe politike koje zahtijevaju određene vrste održavanja i moguće popuste u naporima za smanjenje gubitaka. Dok bi u teoriji osiguravatelji mogli potaknuti ulaganja u smanjenje gubitaka, neki komentatori su tvrdili da u praksi osiguravatelji u prošlosti nisu agresivno provodili mjere kontrole gubitaka – posebno da bi spriječili gubitke u katastrofama kao što su uragani – zbog zabrinutosti oko smanjenja stopa i pravnih bitaka. Međutim, od 1996. u Sjedinjenim Američkim Državama osiguravatelji su počeli da preuzimaju aktivniju ulogu u ublažavanju gubitaka, kao što je korištenje građevinskih propisa.
### Načini osiguranja
Prema knjigama *The Chartered Insurance Institute-a*, postoje slijedeći načini osiguranja i to:

* Saosiguranje – rizici koji se dijele između više osiguravatelja
* Dvostruko osiguranje – sa dvije ili više polisa sa preklapajućim pokrićem rizika (obje pojedinačne polise ne bi se plaćale odvojeno – prema konceptu nazvanom doprinos, one bi zajedno doprinjele da nadoknade gubitke ugovarača. Međutim, u slučaju nepredviđenih osiguranja kao što je npr. životno osiguranje, dvostruko plaćanje je dozvoljeno)
* Samoosiguranje – situacije u kojima se rizik ne prenosi na osiguravajuća društva i isključivo zadržavaju sami subjekti ili pojedinci
* Reosiguranje – situacije kada osiguravač prenosi dio ili sve rizike na drugog osiguravača, zvanog reosiguravač

## Bilješke 
## Reference 
## Dodatna literatura 
* Einav, Liran; Finkelstein, Amy; Fisman, Ray (2023). *Risky Business: Why Insurance Markets Fail and What to Do About It*. Yale University Press. .
* Insurance Law and Regulation: Cases and Materials by Kenneth S. Abraham. New York, N.Y : Foundation Press, 2005. 

## Vanjski linkovi 
* Agencija za osiguranje BiH 
* Agencija za nadzor osiguranja FBiH
* Agencija za osiguranje RS 
* Izvještaji Istraživačke službe Kongresa (CRS) o američkoj industriji osiguranja 
* Federacija europskih udruženja za upravljanje rizikom
* Zavod za osiguranje Kanade
* Insurance Information Institute
* National Association of Insurance Commissioners
* The British Library

Kategorija:Osiguranje
Kategorija:Finansijske usluge