Teški metal

[thumb|right|300px|Uzorci [volframa, teškog metala.  Prikazana  je kocka od 1 cm3uz šipke sa evaporiranim kristalima; najistaknutija šipka je oštećena vidljivom,  djelimičnom  oksidacijom. Drugi naziv *tungsten * dolazi iz švedskog *tung sten" (=*težak kamen". S gustinom od 19,52 g/cm3Volfram je  oko 70% teži od olova (gustina 11,34)]]

**Teški metal** je, šire uzevši,  svaki relativno gusti metal.  Određenija  definicije, ponekad uključujući nemetale,  kao što su arsen i antimon, ali nije široko prihvaćena. Zbog svoje težine i mnogih  specijaliziranih svojstava, teški metali su korisni u skoro svim oblastima moderne ekonomske aktivnosti. Neki su otrovni, ali brojni su bitne hranjive tvari u tragovima.

## Definicije 
Ne postoji široko dogovoren  kriterij u definiciji teških metala. Biohemičar J. H. Duffus  je 2002.zaključio da  se, u prethodnih 60 godina, upotrebljavalo toliko različitih definicija da je to potpuno obesmislilo  ovaj termin.

Kvantitativni kriteriji koji se koriste za definiranje teških metala su uključivali  gustinu, atomsku tećinu i atomski broj. Kriterij gustoće varira u rasponu od  3,5 g/cm3 do  iznad 7 g/cm3. Definicija  atomske težine počinje  od natrija (22,98) do više od 40.  Međutim,  smatra se da bi termin teški metal trebalo rezervirati samo  za elemente s atomskom masom od 200 ili većom. Prema atomskom broju, kao  teški metali obično se uzimaju veći od 20.  Ponekad je ograničen na 92 (uranij).  Od tih kriterija, najčešće se koristi gustina . Metaloidi ispunjavanju važeće kriterije i  često se računaju kao teški metali, posebno u hemiji okoliša.

Poznati su ili se već koriste  kriteriji na osnovu hemijskog ponašanja ili periodnoh. SAD  farmakopeja opisuje teške metale kao  "metalne nečistoće  koji  su obojeni sulfidnim  ionom".  Prema Hawkesu, iz 1997. godine, a u kontekstu pedeset godina iskustva sa pojmom, to su  "nerastvorljivi metalni sulfidi i hidroksidi, čiji  soli u vodi  stvaraju obojene rastvore, a čiji su  kompleksa obično u boji". On je da  su teški metali,  kao i svi metali u grupama 3  i 16, koji su u periodu 4 ili većem;  drugim riječima, u tranzicijski i post-tranzicijski metali. Većina, ali ne svi, lanthanidi i aktinidi će zadovoljiti ove definicije. Lantanid sulfidi su visoko obojeni. U ovom slučaju aluminij nije povezan sa grupom  postranzicijskih metala. U ovoj definiciji se može naći  većina, ali ne i svi, lantanidi i aktinidi. Lantanidi su intenzivno obojeni i nerastvorljivi. Pojedinačni ioni lantana, europija, gadolinij, jiterbija i  lutecija, u vodi su bezbojni. Lantanidni kompleksi imaju veoma sličnu boju kao i njihovo vodeni ioni (od kojih je većina obojena). Obojeni su i  aktinidni sulfidi aktinija, najmanje  do americija, a kada je riječ o topivosti aktinidnih sulfida, izvori su nekompletni ili kontradiktorni. S druge strane hidroksidi su nerastvorljivi. Međutim, mnogi aktinidni kompleksi imaju jake i žive boje.

Teški metali su ponekad definirani na osnovu ponašanja Lewis kiselina (akceptora elektronskog para) i njihovih iona u vodenoj otopini, koji čine  klasu B i granične metale. U ovoj shemi, klase A metalnih iona preferira  donore kisika; ioni klase B preferiraju donore dušika ili sumpora, a granični ili ambivalenttni ioni  pokazuju karakteristike klase A ili B, ovisno o okolnostima. Klase metala A , koji imaju tendenciju ka niskoj elektronegativnosti i oblik veza  s velikim ionskm svojstvima, su baze i zemnoalkalni metali i aluminij, u grupi 3 elementa, lantanidi i aktinidi. Metali  B klase, koji imaju tendenciju povećanja  elektronegativnosti i oblika veza sa značajnim kovalentnim osobinama, uglavnom teže tranzicijskim  i posttranzicijskim metalima.

Graničnu grupu  metala uglavnom čine lakši tranzicijski  i post-tranzicijski metali (plus arsen i antimon). Razlika između metala klase A i ostale dvije kategorije je oštra. Često citirani prijedlog  koji koristiti ove kategorije klasifikacije, umjesto češćeg  imena  *teški metal*,  nije široko prihvaćen.

Nasuprot tom upitnom mišljenju, navođene sintagme *teški metal* redovno se upotrebljava u naučnoj literaturi. Istraživanje u  2010. je pokazalo da se  sve više koristi i da je postao  dio jezika nauke. Sugerirani termin je prihvatljiv, s obzirom na praktičnost i bliskost, sve dok je popraćen striktnom definicijom.

Elementi atomskih  brojeva od  104 (raderfordij) pa nadalje,  ponekad se nazivaju **suprteški metali**. Ostaje da se vidi da li je metel i element 118, koji je najteži element u grupi  plemenitih plinova. Predviđeni gustinski elemenati 104-118, u  rasponu težine od oko 5 g/cm3 za element 118, do 41 g/cm3 za hasij (element 108); ovaj drugi je 3,6 puta teži od olova (11,35 g/cm3).

## Također pogledajte
* Metal (hemija)
* Nemetal

## Reference 
Kategorija:Metalni elementi
Kategorija:Metali
Kategorija:Grupe hemijskih elemenata
Kategorija:Hemijske serije