Mulholland Drive (film)

***Mulholland Drive*** () američki je neo-noir psihološki triler iz 2001. godine kojeg je napisao i režirao David Lynch, a u kojem su glavne uloge ostvarili Justin Theroux, Naomi Watts i Laura Elena Harring. Ovaj nadrealni film bio je izrazito hvaljen od strane kritičara. Lynch je na filmskom festivalu u Cannesu 2001. godine proglašen najboljim režiserom, a također je bio nominiran za prestižnu nagradu Oscar u kategoriji najboljeg režisera. *Mulholland Drive* lansirao je filmske karijere glumica Watts i Harring, dok je istodobno bio posljednji u kojem je glumila holivudska veteranka Ann Miller. Među filmskim kritičarima i filmofilima prevladava mišljenje da se radi o Lynchovom najboljem filmu (uz Eraserhead iz 1977. godine i Plavi baršun iz 1986. godine), a mnogi kritičari izdvojili su ga kao jednog od filmova koji predstavljaju jedinstvenu perspektivu 2000-tih godina.

Film je originalno zamišljen kao pilot-epizoda televizijske serije, pa je Lynch njegov veliki dio snimio kako bi ostavio mogućnost za potencijalne nastavke. Međutim, nakon što su televizijski producenti vidjeli Lynchovu verziju, odbili su projekt pa je režiser dodatno snimio kraj i tako sve upakirao u cjelovečernji film. Takva *polu-pilot, polu-film* verzija uz Lynchov karakteristični stil snimanja ostavili su sve događaje u istom otvorenim za nagađanje, diskusije i razne teorije. Sam Lynch odbio je ponuditi objašnjenje filma, ostavljajući publici, kritičarima i filmskoj ekipi da spekuliraju o tome što film zapravo želi reći.

U središtu radnje filma je mlada glumica Betty Elms, koja upravo dolazi u Los Angeles (Kalifornija), gdje se susreće i sprijateljuje sa ženom koja se skriva u stanu Bettyine tete i pati od amnezije. Priča također uključuje i nekoliko zasebnih, na prvi pogled nepovezanih epizoda koje se kasnije spajaju na različite načine, kao i poneke nadrealne scene i slike koje se odnose na zagonetnu naraciju samog filma. Kritičar New York Timesa, A. O. Scott o filmu je napisao: 

## Radnja 
Priča filma nije linearna i vrijeme radnje ne prati hronološki. Misteriozna žena tamne kose (Laura Elena Harring) uspijeva pobjeći od vlastitog ubistva preživjevši prometnu nesreću na Mulholland Driveu. Povrijeđena i u šoku, spušta se u Los Angeles i krišom ulazi u stan kojeg upravo napušta ostarjela, crvenokosa žena. Sljedećeg dana u isti stan dolazi vedra, optimistična i puna nade glumica Betty Elms (Naomi Watts) i pronalazi zbunjenu crnokosu ženu koja se ne može sjetiti ni vlastitog imena. Crnokosa žena kaže da se zova "Rita", nakon što je u kupaonici vidjela poster filma Gilda iz 1946. godine u kojem naslovnu ulogu igra Rita Hayworth. Kako bi joj pomogle u razotkrivanju njenog identiteta, obje djevojke pogledaju u Ritinu torbicu gdje pronalaze poveliku količinu novca i neobičan plavi ključ. 
[mini|200px|[Mulholland Drive - stvarna ulica u Los Angelesu prema kojoj film nosi ime; ujedno i glavno mjesto radnje.]]
U zalagaonici pod imenom Winkies, muškarac priča svom prijatelju noćnu moru u kojoj je vidio užasavajuće lice upravo iza zalagaonice u kojoj se nalaze. Nakon što odu istražiti mjesto iza restorana, lice se nakratko pojavljuje, a muškarac koji je noćnu moru sanjao ruši se u šoku. Holivudski režiser Adam Kesher (Justin Theroux) izgubio je kreativnu slobodu na svom novom filmu zbog očiglednih mafijaša, koji od njega zahtijevaju da za glavnu ulogu uzme nepoznatu glumicu Camillu Rhodes (Melissa George). Nakon što ih odbije, vraća se kući gdje zatiče svoju ženu u krevetu s drugim, te biva izbačen iz nje. Kasnije saznaje da mu je banka blokirala sve račune i da je trenutno bez novca. Uskoro se pristaje naći s misterioznim likom, Kaubojem, koji mu još jedanput savjetuje da za vlastito dobro u svoj film uzme glumicu Camillu Rhodes. U isto vrijeme nespretni ubica (Mark Pellegrino) pokušava ukrasti knjižicu punu telefonskih brojeva, a pritom ubija troje ljudi.

Pokušavajući saznati što više informacija o Ritinoj nesreći, Betty i Rita odlaze u Winkies, gdje ih poslužuje konobarica Diane nakon čega se Rita sjeti imena "Diane Selwyn". Uskoro pronađu Diane Selwyn u telefonskom imeniku i nazovu je, ali se ona ne javlja. Betty odlazi na audiciju gdje sve prisutne obara s nogu. Agentica za glumce odvede je na set filma imena *The Sylvia North Story* kojeg režira Adam, upravo u trenutku kada se na audiciji pojavljuje Camilla Rhodes, a Adam samo izgovara rečenicu "Ovo je ta djevojka." Betty pobjegne prije nego što upozna Adama, opravdavajući se da mora posjetiti prijateljicu.

Betty i Rita odlaze u stan Diane Selwyn te provaljuju u njega kroz prozor, nakon što im nitko ne otvori vrata. U spavaćoj sobi pronalaze leš žene koja je mrtva nekoliko dana. Užasnute, vraćaju se u svoj stan gdje se Rita maskira, stavljajući na sebe plavu vlasulju. Dvije djevojke spavaju zajedno i probude se u dva sata ujutro nakon što Rita počne insistirati da odu u jezivo pozorište, klub *Silencio*. Na pozornici čovjek na nekoliko jezika objašnjava da je sve iluzija; žena započne pjevati pa se onda ruši, iako se glas još uvijek čuje. Betty u svojoj torbici pronalazi plavu kutiju koja odgovara Ritinom plavom ključu. Nakon povratka u stan, Rita pronalazi ključ, a Betty misteriozno nestaje. Rita otključava kutiju nakon čega kutija pada na pod uz tupi udarac.

Starija crvenokosa žena odluči istražiti zvuk, ali ne pronalazi ništa. Kauboj se pojavljuje na ulaznim vratima spavaće sobe Diane Selwyn i kaže: "Hej, ljepotice. Vrijeme je za buđenje." Diane Selwyn (glumi ju Naomi Watts) budi se u svom krevetu. Izgleda baš poput Betty, ali vidimo je kao usamljenu, depresivnu i propalu glumicu koja je zaljubljena u Camillu Rhodes (koju sad glumi Harring) koja je muči i odbija. Na Camillin poziv, Diane dolazi na zabavu u Adamovoj kući na Mulholland Driveu. Njena limuzina stane prije nego što dođu do kuće, a Camilla je otprati do zabave prečicom. Čini se da je Adam zaljubljen u Camillu. Tokom večere, Diane priča kako je došla u Hollywood nakon što joj je teta umrla i kako je upoznala Camillu na audiciji za film *The Sylvia North Story*. Još jedna žena (koju glumi Melissa George) poljubi Camillu nakon čega se obje okrenu i nasmiješe Diane. Adam i Camilla pripremaju se za važnu obavijest gostima zabave te se nasmiju i poljube dok Diane gleda i plače.

Diane se susreće s nespretnim ubicom u zalagaonici Winkies gdje mu daje Camillinu fotografiju i veliku sumu novca dok ih poslužuje konobarica Betty. Ubica kaže Diane da će, kada posao bude završen, naći plavi ključ. Diane ga upita šta ključ otvara (ako uopće išta otvara), na što se ubica samo nasmije. Diane podigne pogled i na šanku vidi čovjeka koji je sanjao noćnu moru. U svome stanu, gledajući ključ na stoliću ispred nje, Diane počnu terorizirati halucinacije. Ona vrišteći potrči do svojeg kreveta gdje se ubija. U posljednjem kadru vidimo ženu iz kluba koja šapne "*Silencio*".

## Produkcija 
### Razvoj projekta 
Originalno zamišljen kao televizijska serija, projekt *Mulholland Drive* započeo je kao dvo-i-po satna pilot-epizoda u produkciji Touchstone Television s namjerom prikazivanja na ABC-u. David Lynch uspio je prodati ideju izvršnim direktorima ABC-a koju je tada temeljio samo na priči o liku Rite koja nakon automobilske nesreće izlazi iz auta s torbom u kojoj se nalazi 125 hiljada dolara i plavim ključem dok joj Betty pomaže u otkrivanju njenog identiteta. Jedan od direktora ABC-a se prisjeća: 

Lynch je opisao atraktivnost ideje pilot-epizode, unatoč tome što je bio svjestan da bi ga medij kao što je televizija mogla suziti: Priča je uključivala normalne, ali i nadrealne elemente poput prethodne Lynchove televizijske serije Twin Peaks. Postavljeni su temelji za razvoj različitih priča poput Ritinog identiteta, Bettyne karijere i filmskog projekta Adama Keshera.

### Glumačka postava 
Lynch je dodijelio uloge Naomi Watts i Lauri Eleni Harring na temelju njihovih fotografija. Nazvao ih je i pozvao na polusatni intervju, te im rekao da se nikad prije nije susreo s njihovim radovima na filmu ili televiziji. Watts je na prvi intervju došla u trapericama, direktno iz aviona koji je letio iz New Yorka. Lynch ju je zamolio da se vrati sljedeći dan, "malo urednija". Uloga joj je ponuđena dvije sedmice kasnije. Lynch je svoj odabir glumice Watts objasnio:  Justin Theroux također se susreo s Lynchom direktno nakon dolaska s aerodroma. Nakon dugog leta uz malo sna, Theroux je došao na intervju obučen sav u crno, neuredne frizure. Lynchu se izgled svidio i odlučio je lik Adama obući u sličnu odjeću i dati mu sličnu frizuru. Ono što im se nije svidjelo je bila nelinearna priča, starost glumica Harring i Watts (smatrali su ih prestarima), pušenje cigarete lika kojeg je glumila Ann Miller te krupni plan psećih fekalija u jednoj sceni. Lynch se prisjeća: 

Scenarij je kasnije ponovno napisan i produžen, nakon što je Lynch odlučio pretvoriti pilot-epizodu u cjelovečernji film. Objašnjavajući kako je uspio transformirati otvoreni kraj pilot- epizode u kompletni film Lynch kaže:  Konačan rezultat bilo je 18 stranica više materijala koje su uključivale romantičnu vezu između Rite i Betty te događaje koji su uslijedili nakon otvaranja plave kutije. Glumica Watts bila je sretna što je ABC odbio pilot-epizodu. Smatrala je da je lik Betty previše jedno-dimenzionalan bez mračnog dijela filma koji je kasnije snimljen i montiran.

Theroux se prisjeća da je dolazio na snimanje bez da je u potpunosti shvaćao radnju filma: Theroux je rekao da je jedini odgovor na pitanje koje je postavio Lynchu bio onaj da lik holivudskog režisera kojeg Theroux tumači u filmu nije autobiografija Lyncha. Glumica Watts rekla je da je pokušala blefirati Lynchu i reći da je shvatila kompletnu radnju filma, ali Lynch je uživao u tim malim frustracijama glumačke ekipe., režiser David Lynch odbio je komentirati značenje ili simbolizam filma *Mulholland Drive*, ostavljajući mjesta za diskusije i mnoge različite interpretacije. Filmski kritičar Christian Science Monitora David Sterritt razgovarao je s Lynchom nakon projekcije u Cannesu i napisao da režiser "insistira na tome da *Mulholland Drive* ima koherentnu, razumljivu priču" za razliku od nekih njegovih ranijih filmova. S druge strane, Justin Theroux je o različitim teorijama o kojima ljudi raspravljaju u vezi filma rekao: 

### Snovi i alternativne stvarnosti 
Jedna od najranijih interpretacija bila je ona da film koristi analizu snova te objašnjava da je prvi dio filma san prave Diane Selwyn koja samu sebe sanja kao nevinu i punu nade "Betty Elms", rekonstruirajući vlastitu historiju i personu u nešto nalik starom holivudskom filmu. U snu, Betty je uspješna, šarmantna i živi u nadi kako će jednog dana postati slavna glumica. U posljednjoj trećini filma, međutim, vidimo Dianu u pravom životu u kojem je osobno i profesionalno propala. Naručila je ubistvo Camille, svoje bivše ljubavnice, a zbog nemogućnosti da se nosi s grižnjom savjesti u snu doživljava Ritu kao ovisnu, povodljivu ženu koja uz to pati i od amnezije. Indicije o njenoj neizbježnoj propasti prisutne su tokom cijelog trajanja njenog sna.

Ova interpretacija slična je mišljenju glumice Naomi Watts koja je izjavila:  Rana iskustva glumice Watts slična su onima od Diane. Prolazila je kroz razne profesionalne frustracije prije nego je postala slavna, pojavljivala se na audicijama za uloge u koje nije vjerovala i susretala ljude koji nisu iskorištavali prave prilike. Prisjeća se: 

Časopis *The Guardian* upitao je šest dobro poznatih filmskih kritičara za njihove vlastite interpretacije oko općenitog značenja filma *Mulholland Drive*. Neil Roberts iz *The Suna* i Tom Charity iz *Time Outa* složili su se oko teorije da je Betty Dianina projekcija sretnijeg života. Roger Ebert i Jonathan Ross također su prihvatili ovu interpretaciju, ali obojica se ustručavaju previše analizirati film. Ebert nadodaje:  Ross je napisao da postoje dijelovi priče koji ne vode nigdje:  Philip French iz *The Observera* sve to gleda kao na aluziju za holivudsku tragediju, dok Jane Douglas iz BBC-ja odbacije teorije Bettynog života i Dianinog sna, ali također upozorava da film ne treba pretjerano analizirati. Opetovane reference na krevete, spavaće sobe i spavanje simboliziraju jak utjecaj snova. Rita zaspe nekoliko puta; između tih epizoda događaju se nepovezane scene kao što su ljudi koji razgovaraju u Winkiesu, Bettyn dolazak u Los Angeles i nespretni ubica što aludira na to da ih Rita možda sanja. Važna je i prva scena filma u kojoj se, prema mišljenju filmske povjesničarke Ruth Perlmutter, ulijeva sumnja o tome da li je sve ono što slijedi stvarnost. Profesorica studija za snove Kelly Bulkeley smatra da scena za večerom, kao jedina u kojoj se snovi i snivanje eksplicitno spominju, ilustrira "otkrivenje istine i epistemološku nesigurnost Lynchovog filma". Lice čudovišta iz sna o kojem dvojica muškaraca pričaju u Winkiesu ponovno se pojavljuje na kraju filma netom prije i nakon Dianeinog samoubistva. Bulkeley napominje da ta scena prezentira "potpuno nov način shvaćanja svega što se do tada dogodilo u filmu". Referirajući se na iste trenutke filma, filmski teoretičar Andrew Hageman ističe da "90-sekundni završetak koji slijedi nakon Bettynog/Dianeinog samoubistva predstavlja filmski prostor koji ostaje nakon što se zastori njene svijesti zatvore, a taj izdržljiv prostor je ono pozorište u kojem se neprestano otkrivaju iluzije iluzija".

Filmski teoretičar David Roche piše da Lynchovi filmovi ne pričaju jednostavne detektivne priče, nego tjeraju publiku da ona sama postane detektiv kako bi shvatila o čemu je riječ te da *Mulholland Drive*, kao i ostali Lynchovi filmovi, frustrira "gledateljevu potrebu za logičnim igrajući na kartu gledateljeve pogreške u mišljenju da je naracija sinonim za logičnost". U Lynchovim filmovima gledatelj je "uvijek jedan korak iza naracije" pa samim time "naracija uvijek pobjeđuje logičnost". Roche također ističe da postoje višestruke misterije u filmu koje na kraju ostaju neobjašnjene od strane likova koji se susretnu s vlastitom sudbinom, poput Betty i Rite, ili jednostavno popuštaju pod pritiskom kao Adam. Iako se publika još uvijek bori shvatiti priču, likovi više ne pokušavaju riješiti svoje misterije. Roche zaključuje da je 

### Otrovna strelica Hollywoodu 
[mini|200px|*Mulholland Drive* često se uspoređuje s klasikom *[Bulevar sumraka* Billyja Wildera prvenstveno stoga što se oba filma dodiruju iste teme: rušenja snova u Hollywoodu]]
Bez obzira na proliferacije teorija, filmski kritičari slažu se da niti jedno objašnjenje ne zadovoljava sve aspekte i pitanja koja proizlaze iz filma. Stephen Holden iz *New York Timesa* piše: "*Mulholland Drive* ima vrlo malo veze s ljubavnim životom likova ili njihovom profesionalnom ambicijom. Film je prikaz vječnog, dubokog odraza primamljivosti Hollywooda... Postoji li veća moć od one za ulaskom i programiranjem života iz snova?" J. Hoberman iz The Village Voicea ističe ovaj sentiment nazivajući ga "otrovnom strelicom usmjerenom prema Hollywoodu".

*Mulholland Drive* često se uspoređuje s klasikom *Bulevar sumraka* Billya Wildera, u kojem se snovi u Hollywoodu također ruše. Naslov filma referenca je na ikonografiju holivudske kulture. David Lynch živi blizu Mulholland Drivea, a u intervjuu je istaknuo:  Glumica Watts također je imala iskustvo s cestom prije nego je njena karijera postala uspješna: 

Jedan kritičar posebno upozorava gledatelje na ciničnu interpretaciju događaja u filmu, ističući da Lynch prezentira više "od puke fasade i da on zbilja vjeruje da samo zlo i prevara stoje iza svega". Koliko god Lynch prikazivao film kao prevaru, manipulaciju i lažne preteznije u holivudskoj kulturi, on filmom također ulijeva nostalgiju i priznaje da prava umjetnost dolazi iz klasičnog filmskog stvaralaštva pa otuda u glumačkoj ekipi i holivudski veterani poput Ann Miller, Leeja Granta i Chada Everetta. On također portretira Betty kao izuzetno talentiranu glumicu čijih sposobnosti postaju svjesni moćni ljudi u industriji zabave.

Glumica Laura Elena Harring opisala je svoju interpretaciju filma nakon što ga je pogledala: 

### Romantični sadržaj 
Mišljenja o vezi između Betty i Rite te Diane i Camille variraju od onih koji su bili istinski dirnuti njihovom iskrenošću i onih kojima je mašta tek bila zagolicana. Kritika filma objavljena u časopisu Premiere ističe da je veza između Betty i Rite "vjerovatno najzdravija, najpozitivnija ikad opisana u bilo kojem Lynchovom filmu", dok Thierry Jousse u svojoj kritici za *Cahiers du cinéma* piše da je ljubav između ove dvije žene "čisti liricizam kojem gotovo nema premca u suvremenoj kinematografiji". Drugi kritičari ističu da je središnji romantični trenutak između Betty i Rite toliko nježan i dirljiv da Bettyno "razumijevanje situacije po prvi puta na vlastito iznenađenje ju dovodi do zaključka da cijela ta njena bespomoćnost i znatiželja u vezi druge žene dobiva smisao: strast... To je prekrasan trenutak kojeg ta nježnost uzdiže do nebesa i odmiče od bilo kakvog oblika jezivosti." Još jedna kritika ističe da je "erotika koja je prisutna u sceni toliko potentna da prekriva kompletan film, stavljajući u drugi plan sve one scene koje su prethodile prije i uslijedile nakon nje." Betty i Rita odabrane su od strane Independent Film Channela kao amblemski romantični par 2000-tih. Pisac Charles Taylor ističe: 

Kada se film gleda iz perspektive lezbijke kao tragične figure, analiza od strane medija donosi sljedeće: "Kritičari su naveliko i naširoko raspravljali o scenama seksa u filmu kao da se radi o natjecanju iz kojeg će biti vidljivo tko je više uživao u ovoj prezentaciji istospolne ženske žudnje". Autorica Heather Love piše kako film koristi klasičnu temu iz literatura i filmova prilikom opisivanja lezbijske veze: Camilla kao bolno lijepa i slobodna odbija Diane zbog Adama. Jedna od popularnih reakcija na film predlaže tezu da se kontrast veza između Betty i Rite odnosno Diane i Camille "može istovremeno shvatiti kao jedna od najseksi stvari na svijetu, ali i kao nešto izrazito tužno i nimalo erotično". Iz početka njena kompletna osobnost očiti je klišej malograđanske naivnosti. Ali čini se da je Bettyn identitet, odnosno manjak istoga, glavni fokus filma. Prema mislima jednog kritičara, Betty je odigrala ulogu samog filma u svjesnom i nesvjesnom.

Međutim, iako je to teško za povjerovati zbog dotadašnjeg razvoja njenog lika, Betty prikazuje nevjerojatnu performansu i dubinu lika na audiciji. Prije audicije vježbala je scenu s Ritom u svom stanu gdje Rita izgovara svoje rečenice poput drvene lutke, "loše" Umjesto prijetnji, ona inspirira Betty na njegovanje, utjehu i pomoć. Njena amnezija čini je praznom, a jedan kritičar to uspoređuje s "ispraznosti koja dolazi s tom nevjerovatnom ljepotom i njenom željom da projicira bilo kakvu kombinaciju anđeoskog i demonskog u sebi". Međutim, autor knjige o temama Lynchovih filmova Todd McGowan ističe da bi se prvi dio filma *Mulholland Drive* mogao gledati kao konstrukcija Ritine fantazije, sve dok se u njemu ne pojavi Diane Selwyn; Betty je objekt koji nadilazi Ritinu anksioznost o njenom gubitku identiteta. Prema filmskom historičaru Stevenu Dillonu, Diane se transformira u bivšu cimericu Ritu: nakon napete scene u kojoj cimerica uzima ostatak svojih stvari, Rita se pojavljuje u stanu, smiješeći se Diane. Prema tome, Diane je personifikacija nezadovoljstva, bolno prikazanog u sceni u kojoj masturbira bez mogućnosti dosezanja klimaksa, a koja ukazuje "kroz zamagljene, grčevite kadrove kamenog zida ne samo njene suze i poniženje nego i raspadanje njene fantazije te rastuću želju za osvetom". Njena krivnja i žaljenje evidentni su u njenom samoubistvu na kraju te u tragovima koji su prisutni u prvom dijelu filma. Ritin strah, mrtvo tijelo i iluzija u klubu *Silencio* upućuju na nešto mračno i pogrešno u svijetu Betty i Rite. Tokom oslobođenja same sebe od Camille, njeno moralno stanje ju doslovno ubija. 
[mini|200px|[Justin Theroux - glumac koji u filmu *Mulholland Drive* tumači ulogu Adama Keshera]]

### Camilla Rhodes
**Camilla Rhodes** (Melissa George, Laura Elena Harring) je tek nešto više od lica s fotografije i ime koje je nadahnulo predstavnike maglovite, ali opake moći koji joj žele dati ulogu u Adamovom filmu s čim se ovaj nikako ne slaže. Opisana kao "bljutavi prišt" od strane jednog kritičara, ona jedva da ostavlja bilo kakav utisak o sebi u prvom dijelu filma, ali nakon otvaranja plave kutije i nakon što ju portretira glumica Laura Elena Harring, ona postaje puna persona koja simbolizira "izdaju, poniženje i napuštanje" 
### Adam Kesher 
**Adam Kesher** (Justin Theroux) je u prvoj polovici filma opisan kao "maglovito arogantan", ali naizgled uspješan režiser koji doživljava jedno poniženje za drugim. Theroux je o ulozi izjavio: "Čini se da je on jedini lik u cijelom filmu koji nema pojma o tome što se događa. Mislim da je on jedini lik za kojeg publika može reći *Da, baš se osjećam poput tebe upravo sad. Nemam pojma zbog čega prolaziš svu tu bol.*". Nakon što mu je oduzeta kreativna sloboda na njegovom filmu, prilikom povratka kući nađe ženu u zagrljaju s čistačem bazena (Billy Ray Cyrus) te bude izbačen iz svoje bogate kuće iznad Hollywooda. Uskoro se prijavljuje u jeftini motel i plaća gotovinom; ubrzo dolazi menadžer hotela koji mu govori da njegova kartica više ne vrijedi. Prema Dianeinom svjedočenju, Adam je pompozan i sam sebi najvažniji. On je također jedini lik čiji se karakter ne mijenja u potpunosti u prvom i drugom dijelu filma. Jedna od analiza Adamovog lika sugerira da je upravo zbog toga što je odabrao Camillu Rhodes za svoj film označio kraj Bettyne radosti i sposobnosti u pomaganju Riti, stavljajući krivnju za njenu tragediju na šefove studija. i potretiraju "viziju industrije kao zatvoreni hijerarhijski sistem u kojem ultimativni izvor moći ostaje skriven iza cijelog niza predstavnika". Todd McGowan piše: "Lynchovi filmovi ne mogu se gledati na isti način na koji se gledaju standardni holivudski film noir žanrovi ili na način na koji se gledaju radikalni filmovi". Kroz svoj položaj klišeja i nadrealizma, noćnih mora i fantazija, nelinearne priče, kamere, zvuka i osvijetljenja Lynchov film izaziva gledatelja da u potpunosti zanemari mišljenje o tome što misli da će gledati. Mnogi likovi u filmu *Mulholland Drive* su prototipovi koji se jedino mogu gledati kao klišej: nova holivudska nada, *femme fatale*, disidentan režiser i upitni moćnici koje Lynch ne objašnjava u potpunosti. Tokom zabave Adama i Camille, Diane promatra Camillu (koju glumi Harring) koja se, držeći Adama pod jednom rukom, naginje i ljubi istu ženu koja se pojavljivala kao Camilla (Melissa George) prije nego što je otvorena plava kutija. Obje se zatim okrenu i zajedljivo smiješe Diane. Filmski kritičar Franklin Rigdway piše da je zbog ovakvog "okrutnog i manipulativnog" čina nemoguće odrediti da li je Camilla baš toliko hirovita koliko nam se čini ili da li Dianeina paranoja omogućava publici da vidi samo ono što ona osjeća.

Prema mišljenju Stephena Dillona, Lynchova upotreba različitih pozicija kamere kroz film - kao na primjer subjektivna upotreba kamere iz ruke - natjerava gledatelja da se "identificira s napetošću likova u raznim situacijama", ali da na trenutke Lynch također i "prekida subjektivni rad kamere, na taj način dajući nam jedinstvenu, čak i ljudsku perspektivu" kako bi tako odvojio različite perspektive konteksta od eventualnog spajanja i značajno zabrinuo "naš osjećaj za individualno i ljudsko". Andrew Hageman također iznosi sličnu teoriju o radu kamere u filmu: "Kamera izražava vrlo zabrinjavajući osjećaj za prostor i prisutnost" poput scene u zalogajnici Winkies gdje "kamera neregularno lebdi tokom dijaloga" zbog čega "gledatelj postaje svjestan da je set normalnih objektivnih kadrova upravo postao zabrinjavajuće subjektivan".

Prvi dio filma koji opisuje likove Betty, Rite i Adama predstavlja vjerovatno najlogičniji dio filma u kompletnoj Lynchovoj karijeri. U prvom dijelu filma Lynch se između scena kreće koristeći panoramske kadrove brda, palminog drveća i zgrada Los Angelesa. U mračnijem dijelu filma više se koristi zvukovnim tranzicijama između scena nego vizualnim. Na Camillinoj zabavi, gdje će Diane biti najviše ponižena, zvuk razbijajućeg posuđa čuje se gotovo istog trenutka kad se scena naglo reže na zalogajnicu Winkies u kojoj Diane razgovara s ubicom. Sinnerbrink također ističe da nekoliko scena u filmu, kao na primjer one u kojoj Diane halucinira Camillu nakon što se probudi, slika lica čudovišta iza zalogajnice Winkies nakon Dianeinog samoubistva ili "ponavljanje, preokret i premještanje elemenata koji su bili drugačije konfigurirani" u prvom dijelu filma stvaraju neprirodan efekt kojem se gledateljima predstavljaju poznati likovi ili situacije u alternativnom vremenu ili lokacijama.

Još jedan element koji se ponavlja u Lynchovim filmovima je njegovo eksperimentiranje sa zvukom. U jednom intervjuu istaknuo je: "Gledate sliku i kompletnu scenu bez zvuka i one rade što bi trebale raditi, ali posao još nije gotov. Kad započnete raditi na zvuku morate raditi sve dok ne osjetite da je to to. Postoji mnogo pogrešnih zvukova koje odmah osjetite. Ponekad je takvo nešto poput magije." U uvodnoj sceni filma, crnokosa žena tetura Mulholland Driveom, potiho sugerirajući da je nespretna. Međutim, nakon što je Lynch dodao "zvuk pare (iz olupine automobila) i vrištanje klinaca" kompletna scena transformira lik Laure Elene Harring iz nespretne u prestravljenu. Uz to što je zaradio nominacije u kategoriji najbolje originalne muzike za nagrade Američkog filmskog instituta, BAFTA-e i Zlatni Globus, Badalamenti je također odglumio malu *cameo* ulogu u filmu - kušača kave i mafijaša.

Kritičari su istaknuli da Badalamentijeva zlosutna muzika, ujedno opisana i kao njegova "najmračnija do tada" - pridonosi osjećaju misterije u uvodnoj špici u kojoj pratimo limuzinu crnokose žene, te da je u direktnom kontrastu sa svijetlim, veselim tonovima muzike prilikom Bettynog dolaska u Los Angeles Sam Badalamenti opisao je jedinstvenu tehniku dizajna zvuka koja je upotrijebljena u filmu, a pomoću koje je Lynchu mogao ponuditi višeminutne teme lagahnog tempa (koje su zvali "ogrjev") Također misli da, iako je u originalu pjesma napisana za duet (autor je Jerome Kern), činjenica što je izabrana baš ova verzija koju pjeva Linda Scott pojačava dojam homoseksualnog tonaliteta kompletnog *Mulholland Drivea*. U trenutku kad čujemo pjesmu, Betty taman dolazi na filmski set gdje Adam održava audiciju za svoj film. Ona ga vidi i njihovi se pogledi sretnu, a nakon što Adam kaže poznatu rečenicu "Ovo je ta djevojka" (za Camillu), Betty naglo pobjegne, jer se ne može suočiti s njegovim odbijanjem.

Vrhunac filma predstavlja scena u neobičnom noćnom pozorištu klubu *Silencio* gdje izvođač miješajući engleski, španski i francuski jezik najavljuje "No hay banda" (Nema benda) "But yet we hear a band" (Ali ga ipak čujemo). Opisana kao "najoriginalnija i najdivnija sekvenca u originalnom i divnom filmu", Pjesma na tragičan način opisuje Betty i Ritu, koje ju slušaju i sjede opčinjene i u plaču, nekoliko trenutaka prije nego što njihova veza nestane i bude zamijenjena s disfunkcionalnošću Diane i Camille. Prema mišljenju jednog filmskog teoretičara, pjesma kao i kompletna scena pozorišta označava raspadanje likova Betty i Rite, kao i njihove veze.

## Distribucija i kritike 
### Kino distribucija 
[mini|200px|[Naomi Watts, David Lynch, Laura Elena Harring i Justin Theroux - zajedno predstavljaju film *Mulholland Drive* na filmskom festivalu u Cannesu 2001. godine]]
Svoju premijeru *Mulholland Drive* imao je na filmskom festivalu u Cannesu u maju 2001. godine uz hvalospjeve filmske kritike. Na samom festivalu David Lynch je osvojio nagradu za najboljeg režisera, koju je podijelio s Joelom Coenom za film Čovjek kojeg nije bilo. Mnogi kritičari pozitivno su ga ocijenili, a sam film postao je jedan od najhvaljenijih od strane publike u Lynchovoj karijeri. Universal Pictures započeo je s kino distribucijom filma u 66 kino dvorana u SAD-u od 12. oktobra 2001. godine. Film je u prvom vikendu prikazivanja zaradio 587.591 hiljada dolara. Kasnije se distribucija proširila na 247 kino dvorana, na kraju utrživši 7.220,243 miliona dolara samo u SAD-u. Distributerska tvrtka TVA Films krenula je u kino distribuciju filma u Kanadi 26. oktobra 2001. godine. U ostalim državama van SAD-a film je zaradio dodatnih 12.892,096 miliona dolara pa mu ukupni box-office rezultat na kraju iznosi 20.112,339 miliona dolara. David Lynch bio je nominiran za prestižnu nagradu Oscar u kategoriji najboljeg režisera. Sam film zaradio je četiri nominacije za nagradu Zlatni Globus: najbolji film (drama), najbolji režiser, najbolji scenarij i najbolja originalna muzika. Udruženje kritičara New Yorka i udruženje *Online Film Critics Society* proglasilo ga je najboljim filmom 2001. godine. Mnogi kritičari na film su izrazito pozitivno reagirali, uključujući i Rogera Eberta iz Chicago Sun-Timesa koji je do tada uglavnom davao negativne ili pomiješane kritike Lynchovim ranijim filmovima, ali koji je *Mulholland Drive* ocijenio s četiri zvjezdice i napisao: "David Lynch je cijelu svoju karijeru gradio za ovaj film i sada kada je napokon stigao na odredište spreman sam mu oprostiti filmove Divlji u srcu, pa čak i Izgubljenu autocestu. Napokon je jedan njegov eksperiment uspio. Film je nadrealni san u formi holivudskog film noira i što manje ima smisla to ga više ne možemo prestati gledati." U New York Timesu, kritičar Stephen Holden je napisao da film "postavlja uz bok Fellinijevom 8 1/2 i ostalim autorskim fantazijama kao monumentalni prikaz samo-odraza" te nadodao: "Ako film promatramo iz laganije perspektive radi se o najvećem i najluckastijem kinematografskom karnevalu u posljednjih nekoliko godina: dinamično putovanje kroz zabavnu kuću jednog filmaša. Ako ga, pak, promatramo iz ozbiljnijeg kuta njegovo zadiranje u moć filma ulazi u onu prazninu iz koje možete čuti vriske proždrljivog demona čiji apetit nikad ne može biti zadovoljen".

U časopisu Rolling Stone Peter Travers je istakao: "*Mulholland Drive* oživljava filmove. Ovo grešno iskustvo je svježi trijumf za Lyncha i jedan od najboljih filmova ove jadne filmske godine. Ovakvo smiono vizionarstvo, eroticizam za pasti u nesvijest i boje koje blješte poput ruža za usne neke prostitutke nisu bili prisutni u niti jednom filmu do sada." J. Hoberman iz The Village Voicea piše: "Ova pohotna fantazmagorija... je svakako Lynchov najjači film još od Plavog baršuna i, možda, Eraserheada. Sve one stvari koje nije uspio prikazati u debaklu zvanom *Izgubljena autocesta* - atmosfera samostojeće prijetnje, besmislene seobe duša, provokativnost radnje, alternativni svjetovi - ovdje su briljantno rehabilitirane." *Mulholland Drive* nije bio ispunjen samim hvalospjevima. Rex Reed iz New York Observera izjavio je da je to najgori film kojeg je gledao u 2001. godini, nazivajući ga "moronskim, neshvatljivim smećem". U New Yorku kritičar Peter Rainer istaknuo je: "Iako mi se sviđa više od nekih drugih njegovih sanjivo-nakaznih uradaka, svejedno se radi o morbidnom filmu... Lynch se treba obnoviti s navalom dubokih osjećaja koje ima prema ljudima i neshvaćenima te se ostaviti kretenoidnosti, hobogoblina i zombija na neko vrijeme." U Washington Postu Desson Howe je film nazvao "produženom operom, ako želite staviti umjetničku naljepnicu na nepovezanost". Todd McCarthy iz Varietyja neke dijelove je hvalio ("Lynch savija nivoe bizarnog humora, dramatičnog incidenta i stvarne misterije s nezaboravnim scenama od kojih neke spadaju među najboljima njegove karijere..."), ali je također istaknuo da "film skače iz solidnog stanja relativno narativne koherencije u Lynchovu zemlju potpune fantazije... u posljednjih 45 minuta Lynch se nalazi u modu u kojem savija svijest gledatelja i predstavlja formu alternativne stvarnosti bez imalo smisla i logike s onim što se dogodilo prije. Iako takve njegove taktike već poznajemo od vremena Twin Peaksa naovamo, ovakav nagli preokret je razočaravajući prvenstveno zbog toga što je do tog trenutka Lynch uspješno stvorio više nego uvjerljivu priču." James Berardinelli također je kritizirao film, napisavši: "Lynch vara svoju publiku, izmiče nam tepih pod nogama. U jednom trenutku miješa kompletnu priču s jednim jedinim ciljem: da nas zbuni. Ništa nema smisla zbog toga što niti ne treba imati smisla. Ne postoji razlog ili logika događaja. Lynch se šali sa svima nama." Filmski teoretičar Ray Carney ističe: "Ne bi trebao toliko promjena emocija i narativnih zamka ako imaš što za reći. Ne bi trebao toliko dvojnika i mračnih figura ako tvoji likovi imaju dušu."

*Mulholland Drive* proglašen je najboljim filmom desetljeća od strane udruženja filmskih kritičara Los Angelesa, Chaiers du Cinéma, indieWIRE, Slant Magazinea, Reverse Shota, The Village Voicea i Time Out New Yorka od kojih su se potonji, uz referencu na napade 11. septembra u SAD-u, retorički zapitali: "Postoji li još neki film koji na tako rezonantan, nenamjeran način priča o strašnom događaju koji je obilježio ovo desetljeće?... *Mulholland Drive* je lice čudovišta iza zalogajnice; to je samo-sumanuti san pretvoren u noćnu moru." Također je proglašen filmom desetljeća u anketi Film Commenta u kojoj su sudjelovali "kritičari, programeri, akademici, filmaši i ostali" te čitatelji samog časopisa. Pojavljuje se na mnogim raznim listama kao najbolji film decenije; na trećem mjestu liste časopisa *The Guardian*, kritičara časopisa Rolling Stonea Petera Traversa, časopisa the Canadian Press, kritičara Scotta Mantza iz Access Hollywooda te na osmom mjestu liste kritičara Michaela Phillipsa. 2010. godine proglašen je drugim najboljim art filmom svih vremena u časopisu The Guardian. Nalazi se na jedanaestom mjestu najboljih filmova čija se radnja događa u Los Angelesu u posljednjih 25 godina koju je sastavila grupa pisaca i montažera iz Los Angeles Timesa uz kriterij da film mora komunicirati stvarnu priču o tom gradu. Magazin Empire smjestio je film ja 391 mjesto (od sveukupno 500) najboljih filmova svih vremena. Film se također nalazi na 38 mjestu liste *50 filmova koje morate pogledati prije smrti* Channela 4. 2011. godine magazin Slate u svojem tekstu o novim filmskim klasicima proglasio je film *Mulholland Drive* najtrajnijim od 2000. godine naovamo.

### DVD i Blu-ray distribucija 
Originalno DVD izdanje filma *Mulholland Drive* pušteno je u prodaju u aprilu 2002. godine u SAD-u i Kanadi uz par posebnih dodataka. Izdanje nije sadržavalo popis scena, jer prema Lynchovom mišljenju takav dodatak "demistificira" sam film. Unatoč Lynchovoj zabrinutosti, DVD izdanje filma sadržavalo je insert na kojem je izlistano "10 tragova Davida Lyncha za shvaćanje ovog trilera", premda je jedan DVD kritičar napisao da tragovi mogu biti samo "velike antipatične varke", a drugi ih je opisao kao "nejasne i kriptične te pomalo razočaravajuće". Posebni dodaci na kasnijim DVD izdanjima sadržavaju i Lynchov intervju s filmskog festivala u Cannesu te najbolje trenutke s premijere filma.

Distributer *Optimum Home Entertainment* izdao je film *Mulholland Drive* za europsko tržište na Blu-rayu kao dio njihove StudioCanal kolekcije 13. septembra 2010. godine. Novi posebni dodaci za ovo izdanje uključuju: poseban uvod Thierryja Joussea; *U plavoj kutiji*, retrospektivni dokumentarni film s režiserima i kritičarima; dva dokumentarna filma o snimanju: *On the Road to Mulholland Drive* i *Back to Mulholland Drive* te nekoliko intervjua s ljudima koji su bili uključeni u stvaranje samog filma. Ovo je bio drugi film Davida Lyncha koji je izašao na Blu-rayu; prvi je bio Čovjek-slon.

## Nagrade i nominacije 
## Reference 
## Bibliografija 
* Dillon, Steven. *The Solaris Effect: Art and Artifice in Contemporary American Film*. University of Texas Press, 2006. 
* Johnson, Jeff. *Pervert in the Pulpit: Morality in the works of David Lynch*. McFarland & Company, Inc., 2004. 
* McGowan, Todd. *The Impossible David Lynch*. Columbia University Press, 2007. 
* Odell, Colin, Le Blanc, Michelle. *David Lynch*. Kamera Books, 2007. 
* Sheen, Erica, Davison, A. (eds.) *The Cinema of David Lynch: American Dreams, Nightmare Visions*. Wallflower Press, 2004. 
* Woods, Paul (ed.). *Weirdsville USA: The Obsessive Universe of David Lynch*. Plexus Publishing Limited, 2000. 

## Vanjski linkovi 
* 
* Lost on Mulholland Dr. , opsežna analiza i centar izvora
* Deciphering David Lynch's 10 Clues, kartica upakirana u originalno DVD izdanje
* Mulholland Drive / lynchnet.com, uključuje intervjue, bilješke o produkciji i filmske isječke

Kategorija:Američki filmovi
Kategorija:Američki dramski filmovi
Kategorija:Američki trileri
Kategorija:Filmovi iz 2001.
Kategorija:Filmovi na engleskom jeziku
Kategorija:Filmovi u režiji Davida Lyncha
Kategorija:Filmovi StudioCanala
Kategorija:Neo-noir