Fatalizam

**Fatalizam** je porodica srodnih filozofskih doktrina koje naglašavaju potčinjavanje svih događaja ili radnji sudbini, i obično se povezuje s posljedičnim stavom rezignacije pred budućim događajima za koje se smatra da su neizbježni.

## Definicija 
Riječ "fatalizam" može se odnositi na bilo koju od sljedećih ideja:
* Svako gledište prema kojem su ljudska bića nemoćna da urade bilo šta drugo osim onoga što zapravo rade. 
* Vjerovanje da događaje odlučuje sudbina i da su izvan ljudske kontrole.
* Jedno takvo gledište je teološki fatalizam, prema kojem je slobodna volja nespojiva sa postojanjem sveznajućeg Boga koji ima predznanje o svim budućim događajima. Ovo je vrlo slično teološkom determinizmu.
* Drugo takvo gledište je logički fatalizam, prema kojem prijedlozi o budućnosti za koje smatramo da su trenutno istinite ili lažne mogu biti istinite ili lažne samo ako su budući događaji već određeni. Shodno tome, oblikovali su čitav svoj život u skladu sa svojim tumačenjima astralnih konfiguracija i pojava. Karma, bilo pozitivna ili negativna, akumulira se u skladu sa radnjama pojedinca tokom njihovog života, a nakon smrti određuje prirodu njihovog sljedećeg života u ciklusu Saṃsāra. Džainisti vjeruju u neku vrstu kompatibilnosti, u kojoj je ciklus Saṃsare mehanički proces, koji se odvija bez ikakve božanske intervencije. Džaini imaju atomski pogled na stvarnost, u kojem čestice karme čine

mikroskopski građevinski materijal univerzuma.

### Budizam 
 
Budistička filozofija sadrži nekoliko pojmova koje naučnici opisuju kao determinističke na različitim nivoima. Međutim, direktna analiza budističke metafizike kroz prizmu determinizma je teška, zbog razlika između evropske i budističke tradicije mišljenja.

Jedan koncept za koji se tvrdi da podržava tvrdi determinizam je ideja ovisnog nastanka, koja tvrdi da su sve pojave (*dharma*) nužno uzrokovane nekim drugim fenomenom, za koji se može reći da *ovisi*, poput karika u masivnom lancu. U tradicionalnoj budističkoj filozofiji, ovaj koncept se koristi da objasni funkcioniranje ciklusa *saṃsāra*; sve akcije ispoljavaju karmičku silu, koja će manifestovati rezultate u budućim životima. Drugim riječima, ispravni ili nepravedni postupci u jednom životu će nužno uzrokovati dobre ili loše reakcije u drugom.

Još jedan budistički koncept koji mnogi naučnici smatraju determinističkim je ideja ne-sebe, ili *anatta*.

## Determinizam i preddeterminizam 
Iako se termini fatalizam, determinizam i preddeterminizamponekad koriste naizmjenično, oni su različiti jer svaki naglašava drugačiji aspekt uzaludnosti ljudske volje ili predodređenosti sudbine. Međutim, sve ove doktrine dijele zajednički temelj.

*Deterministi* se generalno slažu da ljudske akcije utiču na budućnost, ali da je samo ljudsko djelovanje određeno uzročnim lancem prethodnih događaja. Njihovo gledište ne naglašava "potčinjenost" sudbini ili sudbini, dok *fatalisti* naglašavaju prihvatanje budućih događaja kao neizbježnih. Deterministi vjeruju da je budućnost određena upravo zbog uzročnosti; Fatalisti i preddeterministi vjeruju da su neki ili svi aspekti budućnosti neizbježni, ali za fataliste ne nužno zbog uzročnosti.

Fatalizam je labaviji termin od determinizma. Prisustvo historijskih "indeterminizama" ili šansi, odnosno događaja koji se ne mogu predvidjeti samo znanjem o drugim događajima, ideja je još uvijek kompatibilna s fatalizmom. Nužnost (kao što je zakon prirode) će se dogoditi isto tako neizbježno kao i šansa – oboje se može zamisliti kao suvereno.

Teološki fatalizam je teza da nepogrešivo predznanje ljudskog čina čini čin neophodnim i stoga neslobodnim. Ako postoji biće koje nepogrešivo poznaje čitavu budućnost, onda nijedan ljudski čin nije slobodan. Rani islamski filozof, Al Farabi, tvrdi da, ako Bog u stvari zna sve ljudske postupke i izbore, onda Aristotelovo originalno rješenje ove dileme stoji.

## Idle argument 
Jedan poznati drevni argument u vezi sa fatalizmom bio je takozvani  (Besposleni argument). Tvrdi se da ako je nešto suđeno, onda bi bilo besmisleno ili uzaludno ulagati bilo kakav napor da se to ostvari. Besposleni argument opisali su Origen i Ciceron i izgledao je ovako:

* Ako vam je suđeno da se oporavite od ove bolesti, onda ćete se oporaviti bez obzira da li zovete doktora ili ne.
* Isto tako, ako vam je suđeno da se ne oporavite, nećete to učiniti bez obzira da li zovete doktora ili ne.
* Ali ili je sudbina da ćete se oporaviti od ove bolesti, ili je sudbina da se nećete oporaviti.
* Stoga je uzaludno konsultovati lekara.

Besmisleni argument je predvidio Aristotel u svom *De Interpretatione* u devetom poglavlju. Stoici su to smatrali sofizmom, a stoik Krisip je pokušao da ga opovrgne ističući da bi konsultacija sa doktorom bila isto toliko sudbina kao i oporavak. Čini se da je uveo ideju da se u ovakvim slučajevima dva događaja mogu *susresti*, tako da se jedan ne može dogoditi bez drugog.

## Logički fatalizam i argument iz bivalencije 
Glavni argument za logički fatalizam seže u antiku. Ovo je argument koji ne zavisi od uzročnosti ili fizičkih okolnosti, već je zasnovan na pretpostavljenim logičkim istinama. Postoje brojne verzije ovog argumenta, uključujući one od Aristotela i Richarda Taylora.

Ključna ideja logičkog fatalizma je da postoji niz istinitih propozicija o tome šta će se dogoditi, a one su istinite bez obzira na to kada će se desiti. Tako, na primjer, ako je danas istina da će sutra biti bitka, onda ne može ne biti i bitka sutra, jer inače danas ne bi bilo tačno da će se takva bitka održati sutra.

Argument se u velikoj mjeri oslanja na princip bivalentnosti: ideju da je bilo koja tvrdnja ili istinita ili lažna. Kao rezultat ovog principa, ako nije lažno da će doći do morske bitke, onda je istina; nema između. Međutim, odbacivanje principa bivalentnosti – možda time što se kaže da je istinitost tvrdnje o budućnosti neodređena – je kontroverzno gledište budući da je princip prihvaćen dio klasične logike.

## Kritika 
### Semantička dvosmislenost 
Jedna kritika dolazi od romanopisca Davida Fostera Wallacea, koji u radu iz 1985. "*Fatalizam* Richarda Taylora i semantika fizičke modalnosti" sugerira da je Taylor došao do zaključka o fatalizmu samo zato što je njegov argument uključivao dva različita i nekonzistentna pojma nemogućnosti. Wallace nije odbacio fatalizam *sam po sebi*, kao što je napisao u svom završnom pasusu, „ako Taylor i fatalisti žele da nam nametnu metafizički zaključak, moraju raditi metafiziku, a ne semantiku. I ovo se čini sasvim primjerenim." Willem DeVries i Jay Garfield, obojica su bili savjetnici za Wallaceovu tezu, izrazili su žaljenje što Wallace nikada nije objavio svoj argument. 2010. godine, teza je, međutim, objavljena posthumno kao *Vrijeme, sudbina i jezik: esej o slobodnoj volji* .

## Bilješke
## Reference 
Kategorija:Teleologija
Kategorija:Pages with unreviewed translations