Bitka kod Isa

**Bitka kod Isa** dogodila se u južnoj Anadoliji, u novembru 333. p. n. e. između Helenističke Lige koju je  predvodio Aleksandar Veliki i Ahemenidskog carstva, na čijim čelu je bio Darije III. Ova bitka je druga velika bitka u Aleksandrovom osvajanju Azije. Makedonski vojnici porazili su Perziju. Nakon što je Helenistička Liga  čvrsto porazila Perzijske satrape Male Azije (na njihovom čelu je bio grčki plaćenik, Memnon sa Rodosa) u bici kod Granika, Darije je preuzo ličnu komandu nad svojom vojskom. On je okupio pojačanja i vodio svoje ljude u iznenadni marš iza Lige da presiječe njihove linije opskrbe. Ovo je prisililo Aleksandra na povratak, što je dovelo do okršaja na borbenom polju u blizini ušća rijeke Pinar i grada Is. 
[thumb|300x300px|*Bitka kod Isa,* autor [Jan Brueghel Stariji u Louvre.]]

## Lokacija 
Mjesto bitke bilo je južno od antičkog grada Is, u neposrednoj blizini današnjeg turskog grada *İskenderuna* (turski naziv za "Aleksandriju", grad koji je osnovao Aleksandar u čast svoje pobjede), na obje strane male rijeke Pinar. Na tom mjestu, udaljenost od zaljeva Is do okolnih planina je samo 2,6&nbsp;km, mjesto gdje Darije nije mogao iskoristiti prednost svojih većih brojeva. Teorije o lokaciji Pinara nižu se više od 80 godina.

## Pozadina 
lijevo|mini|Kretanja do bojnog polja.

Aleksandar je krenuo u Aziju 334. p. n. e. i porazio lokalne perzijske satrape u bici kod Granika. Potom je nastavio da osvaja cijelu Malu Aziju, s ciljem osvajanja svih primorskih naselja kako bi anulirao prednost superiornije perzijske flote brodova. Aleksandar je osvojio nekoliko važnih naselja, kao što su Milet u 334. p. n. e. i Halikarnas, gdje je opsada trajala četiri mjeseca, sa početkom u zadnjim danima decembra iste godine. Dok je Aleksandar bio u Tarsu, dobio je vijest da Darije gomila veliku vojsku u Babilonu. Kada bi Darije došao do zaljeva Is, mogao bi koristiti podršku perzijske flote pod Farnabazovom komandom koje su i dalje bile u Sredozemnom moru. Tako bi mu bilo olakšano opskrbljivanje i omogućeno eventualno iskrcavanje u zaleđu neprijateljske vojske. Aleksandar je glavninu svoje vojske držao u Tarsu, ali je poslao Parmeniona da zauzme obale oko Isa. U novembru je dobio izvještaje da je velika perzijska vojska napredovala u Siriju u grad Soči. Aleksandar je odlučio skupiti svoju razbacanu vojsku i krenuti južno od Isa kroz prolaz Jona.

Darije je znao da je Parmenion držao prelaz Jona i zato je izabrao da krene sjevernim putem. Perzijanci su zarobili Isu bez otpora i odsjekli su ruke svim bolesnim i ranjenim vojnicima koje je Aleksandar ostavio iza sebe. Tada je Darije saznao da se njegova vojska nalazila iza vojske Heleničke lige i da je odsjeko njihovu liniju podrške. On je zatim napredovao prema jugu i došao je do rijeke Pinar kada su njegovi izviđači vidjeli Aleksandra kako maršira prema sjeveru. Darije je morao postaviti kamp na ovoj uskoj obalnoj ravnici.

## Motivi 
thumb|Početne pozicije perzijskih i makedonskih snaga

Postoji mnogo rasprava o motivima Aleksandra i Darijusa prije Isa. Snažana i uvjerljiva moderna perspektiva, na osnovu Kurcija, a to je da je Darije bio prisiljen da premjesti kamp na teren koji je doveo Aleksandra u bolju poziciju, zato što se Aleksandar borio defanzivno zbog preporuke njegovog ratnog vijeća i Parmeniona. Darijova velika vojska nije mogla biti podržana na terenu tokom zime i njegovi gradovi u Feniciji su već bili u nemirima zbog dolazaka Aleksandra. Darije je bio primoran da premjesti svoju veliku vojsku na malo bojno polje, što je išlo u velikoj mjeri u korist Aleksandrovih manjih snaga.

Aleksandar je čekao Darija da dođe na jug oko raspona planine Aman jer je prelaz kojeg bi Darije koristio, Belenski Prelaz, bio mnogo bliži Soči i nudio je najbrži pristup prostoru kojeg je Aleksandar branio. Aleksandar je čekao 15&nbsp;km na zapadu od belenskog prelaza kod Mirijandre da postavi zamku Dariju dok je prelazio preko belenskog prolaza ili kroz Stub Jone ako bi krenuo  sjeverno, gdje bi se Darijova vojska postala neorganizovana i razdvojena zbog užeg prelaza. Darije je umjesto toga krenuo sjeverno od Soči i oko planine, da bi došao iza Aleksandrovog položaja i njegovih logističkih i komunikacijskih linija. Tako je Aleksandar  bio prisiljen da maršira prema Dariju, koji ga je uhvatio nespremnog u velikom bočnom manevru. To daje iluziju da je Darije bio taj koji se ponašao defanzivno, jer je Aleksandar je bio primoran da maršira na njega.

## Borci 
### Perzijska vojska 
Neki antički izvori (Arijan i Plutarh), koji drže svoje temelje na antičkim grčkim izvorima, procjenjuju 600.000 uključujući 11.000 konjanika, 10.000 perzijskih besmrtnika i 10.000 grčkih plaćenika.  Warry procjenjuje 108.000 ukupno.

### Makedonska vojska 
Veličina Helenističke vojske možda nije premašila  40.000 ljudi, uključujući i njihove druge saveznike, koje je predvodio Aleksandar. Aleksandrova vojska možda se sastojala od oko 22.000 falangi i hoplita, 13.000 peltasti, i 5.850 konjanika.

## Bitka 
Grci su napredovali kroz Stub Jonaha. Alexandar je vodio svoju Kompanjonsku konjicu na desno krilo, a Tesalijsku savezničku konjicu je postavio na lijevo od falangi sa Parmenionom u komandi.

Darije je formirao liniju sa svojom teškom konjicom koncentriranom desno pored obale, zatim grčke plaćeničke falange (historičar A.M Devine ih stavlja na snagu od 12.000 vojnika, u usporediti sa Aleksandrovim grčkim falangama). Pored grčke falange Darije je raširio perzijsku pješadiju, Kardkades, uz rijeku i u podnožju, gdje se omotalo oko do druge obale rijeke, gdje je prijetio  desnom krilu Aleksandra (formacija je ličila na slovo gama, Γ). Arijan daje naduvanu brojku od 20.000 ovim vojnicima. Darije je pozicioniro sebe u centru sa svojim najboljom pješadijom, grčkim plaćenicima, i njegovom najboljom konjicom, kraljevskom gardom. Prema nekim historičarima, kao što su P. Stratikis, on je pokušao da imitira Helenističke borbene pozicije na bici kod Granika.

[thumb|[Aleksandar Veliki|Aleksandrov odlučujući napad.]]
Perzijska  konjica prvo je napala na Parmenion i savezničku konjicu, prelazeći rijeku u otvorenu bitku. Aleksandrova lijeva strana bila je srž borbe, kao na Gaugameli dvije godine kasnije, gdje Parmenion drži krilo dovoljno dugo protiv superiornih perzijskih brojeva da bi Aleksandar mogao poslati važni napad konjice protiv Darija i slomiti perzijsku vojsku. U Hidaspi predvođeni Aleksandrom, pješice, izvšili su napad za to vrijeme preko korita na Kardake i uspio je da napravi rupu u perzijskoj liniji.

Aleksandar se onda popeo na konja i krenuo na čelo svoje kompanjonske konjice i  odakle je vodio direktan napad protiv Darija koji je pobjegao sa polja. Aleksandar je onda vidio svoje lijevo krilo i centra u problemu, i pustio je Darija da pobjegne, i zaletio se u leđa  grčkih plaćenika. Grčki plaćenici su se raskinuli. Perzijanci su vidjeli da je njihov Veliki Kralj otišao i da se bitka počela  gubiti, i oni su napustili svoje položaje i svi pobjegli u punom bijegu. Helenska konjica je išla za njima dugo vremena. Kao i kod većine antičkih bitaka, značajan se pokolj dogodio nakon borbe kada su Grci išli za neprijateljima koji  su bježali  i oni su zaklali svog  neorganiziranog  neprijatelja. Arijan napominje da je Ptolemej sam rekao da, kada su gonili Darija, Aleksandar i njegovi tjelohranitelji su došli na rupu i oni su je lako prešli jer je ona bila puna tijela mrtvih Perzijanaca. To je bila odlučujuća pobjeda za Aleksandra.

## Posljedice bitke 
[thumb|Darijeva porodica ispred Aleksandra, [Justus Sustermans prikazano u Biblioteca Museu Víctor Balaguer]]
Bitka kod Isa bila je odlučna Helenistička pobjeda i to je označilo početak kraja perzijske snage. To je bio prvi put da je perzijska vojska poražena sa Kraljem (Darijem III u to vrijeme) prisutnim. Nakon bitke, Grci su zarobili Darijevu ženu, Stateira I, njegove kćeri, Stateira II i Dripetia, i njegovu majku, Sisigambis. Svi oni su bili u pratnji Darija na njegovoj kampanji. Aleksandar, koji je kasnije oženio Stateiru II, tretirao je zarobljene žene sa velikim poštovanjem.

## Reference 
## Izvori 
### Antički 
* Diodor Sicilski (90-30 p.n.e.). *Bibliotheca Historica*.
* Kvint Kurcije Ruf (60-70). *Historiae Alexandri Magni*.
* Plutarh (75). *The Life of Alexander the Great, Parallel Lives*.
* Arijan (86-146). *Anabasis Alexandri*.
* Junianus Justinus (treće stoljeće). *Historiarum Philippicarum libri XLIV*.

### Moderni 
* Delbrück, Hans (1920). *History of the Art of War*. University of Nebraska Press. Reprint edition, 1990. Preveo na engleski Walter, J. Renfroe. 4 Volumena.
* Engels, Donald W. (1978). *Alexander the Great and the Logistics of the Macedonian Army*. Berkeley/Los Angeles/London.
* Fuller, John F. C. (1960). *The Generalship of Alexander the Great. New Jersey: De Capo Press*.
* Green, Peter (1974). *Alexander of Macedon: A Historical Biography*.
* Moerbeek, Martijn (1997). The battle of Issus, 333 BC.  Universiteit Twente.
* Rogers, Guy (2004). *Alexander: The Ambiguity of Greatness. New York: Random House*.
* Warry, J. (1998), *Warfare in the Classical World*. .
* Welman, Nick. Army. Fontys University.

Kategorija:Bitke Aleksandra Velikog
Kategorija:333. p. n. e.
Kategorija:Antička Grčka
Kategorija:Historija Turske
Kategorija:Bitke antičke Grčke