open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Naum Ohridski

[mini|desno|200px|Spomenik [Kliment Ohridski|Svetog Klimenta i Nauma Ohridskog u Skoplju, blizu Kamenog mosta]]
**Naum Ohridski** se spominje među prvim učenicima Konstantina – Ćirila i Metodija, zajedno sa bratom Klimentom Ohridskim, Angelarijem i Savom. Gorazd im je prišao tek u Moravskoj.

Podaci o Naumu Ohridskom nalaze se u njegovom žitiju, kojega je napisao jedan od njegovih učenika. To žitije pronašao je Jordan Ivanov 1906. u Zografskom manastiru na Atosu. Njegovo žitije dopunjavaju druga žitija, ali njihova proučavanja su i dalje otvorena.

Žitja kazuju da je Naum Ohridski iz Mizije, tj. iz Makedonije, najvjerovatnije iz okoline Soluna. Njegov brat je Kliment Ohridski. Roditelji su im bili imućni i iz plemenita roda. Oni to ipak odbacuju i pridružuju se slounskoj braći Ćirilu i Metodiju. Poslije smrti svojih učitelja, progona, zlostavljanja, zatvaranja i pljačke od strane franačko-njemačke vojske iz Moravske braća Kliment i Naum stigli su u Bugarsku. Kako kažu žitija, knez Boris ih je veoma lijepo primio u Preslavu i smjestio ih u dom jednog svog velmože Ehača. Tu su ostali sve dok Kliment nije bio upućen u Kutmičevicu za učitelja, a Naum je ostao u Preslavu. U preslavu je djelovala Preslavska književna škola, koja je zaživjela već od vremena Ćirila i Metoda. Tu su djelovali i Kliment i Naum i tu se rađala ćirilica.

Na saboru cara Simeona 893. naređena je zamjena grčkih knjiga slavenskim, ali i glagoljice ćirilicom. Tada car Simeon postavlja Klimenta za episkopa a u Kutmičevicu za na njegovo mjesto za učitelja šalje Nauma kao prezbitera. Na izlazu iz Belog jezera Naum podiže manastir sa crkvom posvećenom arhanđelima i ostaje tamo učitelj sedam godina. Po nekima taj manastir je bio Naumova škola, u kojoj je skupljao učenike, kao što je to na suprotnoj strani jezera u Ohridu činio Kliment. Poslije tih sedam godina Naum je ostao da živi jošp deset godina u tom manastiru. Pretpostavka je da se zamonašio i da je tu živio po utvrđenim pravilima kao kaluđer. Uzima se i da je uz plodnog spisatelja, brata Klimenta, i Naum pisao određena djela, ali i da ona nisu očuvana.

Kategorija:Historija Bugarske
Kategorija:Historija Makedonije
Kategorija:Rođeni 830-ih
Kategorija:Umrli 910-ih
Ebu-Sufjan

**Ebu-Sufjan**, ili punim imenom **Ebu-Sufjan Sakhr ibn Harb**, ( ), je bio vođa Kurejša Mekke i najveći protivnik islamskog poslanika Muhammeda, ali je kasnije prihvatio islam i postao jedan od Muhammedovih ashaba (drugova). Također je poznat i kao otac halife Muavije ibn Ebu-Sufjana, osnivača dinastije Emevijja.

## Biografija 
### Protivnik islama 
Ebu-Sufjan je bio zapovjednik Benu Šemsa, dijela plemena Kurejš, što ga je učinio jednim od najmoćnijih ljudi u Mekki. U Muhammedovim pozivima u islam, vidio je opasnost za svoj položaj, te se najoštrije suprostavio prvim muslimanima. Kada su Kurejšije izdale nekoliko akata o progonu kojim bi sprečavale prelazak na islam, njegova kćerka Ramla je bila među onim koji su prešli u Abesiniju.

#### Vojni sukobi sa muslimanima 
Nakon što je Muhammed migrirao u Medinu 622. muslimani su predstavljali prijetnju karavanama koje su iz Sirije dolazile u Mekku. 624. je Ebu Sufjan bio vođa jedne karvane i kada su je muslimani presreli pozvao je Kurejšije da mu pomognu. Ovo je dovelo do bitke na Bedru u kojoj su muslimani pobijedili. Ipak je Ebu Sufjan uspio dovesti karavanu nazad u Mekku a smrt većine Kurejši vođa tokom bitke ga je učinila vođom Mekke.

Tako je postao i vojni vođa mekanske kampanje protiv Medine i bitke na Uhudu 625. godine i Bitke na Hendeku 627. ali nije uspio zadobiti konačnu pobjedu. Rezultat je bilo primirje sklopljeno 628. koje je omogućilo muslimanima da hodočaste Kabu.

### Porodica 
#### Porijeklo 
Ebu-Sufjan je rođen 560. godine kao dijete Harba ibn Umejje. Njegov djed je bio Umejja ibn Abd Šems po kojem je dinastija dobila ime. Pradjed mu je bio Abd Šems ibn Abd el-Manaf, brat Muhammedovog pradjeda Hašima.

#### Žene i djeca 
Ebu-Sufjan je bio oženjen sa Hind bint Utba, koja je rodila Muaviju. Ne postoji pouzdan zapis da je Muavija bio dijete Ebu-Sufjana, nego historičari kalkulišu sa nekoliko ljudi sa kojima je Hind održavala vezu. Iz tog razloga šiitski muslimani ga zovu Muavija ibn Hind po njegovoj majci. Ostali muslimani ga zovu po imenu oca, dakle Muavija ibn Ebu-Sufjan. Ebu-Sufjan je imao dijete i sa svojom rodicom, a radi se o kćeri zvanoj Remlah bint Ebu-Sufjan, ili u islamskim krugovima poznatijom kao Ummu Habiba jedna od Muhammedovih žena.

Islamski izvori kalkulišu sa još jednim Ebu-Sufjanovim djetetom, a to je Zijad ibn Ebu-Sufjan. On je bio nelegitimno dijete, koje Ebu-Sufjan nije priznao za svog života, ali ga je Muavija kasnije predstavio i priznao za svog brata.

## Također pogledajte 
* Ashabi

## Reference 
Kategorija:Ashabi
Kategorija:Rođeni 565.
Kategorija:Umrli 653.
Kategorija:Biografije, Meka
Pravilo derivacije količnika

U kalkulusu, **pravilo derivacije količnika** je metoda izračunavanja derivacije funkcije koja je prikazana kao količnik druge dvije funkcije za koje derivaicja postoji.

Ako je funckija f(x) ta koju deriviramo, može se pisati kao:

:f(x) = \frac{g(x)}{h(x)}

gdje je h(x) &ne; 0, tada je derivacija fnkcije g(x)/h(x) jednaka:

:\frac{d}{dx}f(x) = f'(x) = \frac{g'(x)h(x) - g(x)h'(x)}{{h(x)}^2}.

Ili, prezicnije, za svako x u nekom otvorenom intervalu, a koje sadrži a, uz h(a) &ne; 0; i da postoje i g'(a) i h'(a); tada, f'(a) također postoji:

:f'(a)=\frac{g'(a)h(a) - g(a)h'(a)}{h(a)^2}.

## Primjeri
Derivacija od (4x - 2)/(x^2 + 1) je:

:

U gornjem primjeru, odabrali smo

:g(x) = 4x - 2
:h(x) = x^2 + 1

Analogijski, derivacija \sin(x)/x^2 (kada je x &ne; 0) je:

:
\frac{\cos(x) x^2 - \sin(x)2x}{x^4}

Za više informacija o derivacijama trigonometrijskih funkcija, pogledajte: Derivacija funkcije.

Drugi primjer je:

: f(x) = \frac{2x^2}{x^3}

gdje imamo g(x) = 2x^2 i h(x) = x^3, te g'(x) = 4x i h'(x) = 3x^2.

Derivacija f(x) se računa na sljedeći način:

## Dokaz
:Pretpostavimo funkciju f(x) = g(x)/h(x)
::gdje je h(x)&ne; 0 i gdje su funkcije g i  h diferencijabilne.

:f'(x) = \lim_{\Delta x \to 0} \frac{f(x + \Delta x) - f(x)}{\Delta x} = \lim_{\Delta x \to 0} \frac{\frac{g(x + \Delta x)}{h(x + \Delta x)} - \frac{g(x)}{h(x)}}{\Delta x}

:= \lim_{\Delta x \to 0} \frac{1}{\Delta x} \left( \frac{g(x+\Delta x)h(x)-g(x)h(x+\Delta x)}{h(x)h(x+\Delta x)} \right)

:= \lim_{\Delta x \to 0} \frac{1}{\Delta x} \left( \frac{(g(x+\Delta x)h(x)-g(x)h(x))-(g(x)h(x+\Delta x)-g(x)h(x))}{h(x)h(x+\Delta x)} \right)

:= \lim_{\Delta x \to 0} \frac{1}{\Delta x} \left( \frac{h(x)(g(x+\Delta x)-g(x))-g(x)(h(x+\Delta x)-h(x))}{h(x)h(x+\Delta x)} \right)

:= \lim_{\Delta x \to 0} \frac{\frac{g(x+\Delta x)-g(x)}{\Delta x}h(x)-g(x)\frac{h(x+\Delta x)-h(x)}{\Delta x}}{h(x)h(x+\Delta x)}

:= \frac{\lim_{\Delta x \to 0} \left(\frac{g(x+\Delta x)-g(x)}{\Delta x}\right)h(x) - g(x) \lim_{\Delta x \to 0} \left(\frac{h(x+\Delta x)-h(x)}{\Delta x}\right)}{h(x)h(\lim_{\Delta x \to 0} (x+\Delta x))}

:= \frac{g'(x)h(x) - g(x)h'(x)}{[h(x)]^2}

## Također pogledajte
*Pravilo derivacije proizvoda
*Pravilo derivacije složene funkcije

Kategorija:Pravila diferenciranja
Kategorija:Teoreme u matematičkoj analizi
Kategorija:Teoreme u infinitezimalnom računu
Veljan (Trpković) Atanasovski

**Atanasovski (Trpković) Veljan** (18. 3. 1919. Tetovo-2002. Beograd), historičar.

Veljan Atanasovski je osnovnu školu i niže razrede gimnazije završio je u rodnom Tetovu, a učiteljsku školu u Beogradu 1938. Kao učitelj radio je u Tetovu i selima u okolini Velike Plane, Kosova i Prokuplja. Završio je studij historije na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Beogradu 1954. Od 1960. radio je u Istorijskom institutu u Beogradu. Doktorirao je 1965. Penzionisan je 1979.

Veljan (Trpković) Atanasovski bavio se srednjovjekovnom historijom jugoistočne Evrope, posebno historijom Bosne i Dubrovnika. U historiografiji srednjovjekovne Bosne utkane su njegove obrade Huma i roda Kosače.

## Literatura o Veljanu Atanasovskom 
... Dr Veljan Atanasovski, '35. godina Istorijskog instituta 1948-1983 (pripremila Anica Lolić)', Istorijski institut, Beograd 1984, 163.

Saša Мerenik – Maša Miloradović, Bibliografija dr. Veljana Atanasovskog, Istorijski časopis 48, Beograd 2002, 254.

Rade Mihaljčić, Atanasovski (Trpković) Veljan, “Enciklopedija srpske istoriografije (Priredili Sima Ćirković i Rade Mihaljčić)”, Knowledge, Beograd 1997, 265.

Rade Mihaljčić, Veljan Atanasovski (In memoriam), Istorijski časopis 48, Beograd 2002, 253.

## Bibliografija 
Najveći dio radova potpisivao je kao Trpković Veljan, dok je njegova disertacija (1979) izišla pod: Atanasovski Veljan.

Tursko-ugarski sukobi do 1402, Istorijski glasnik 1-2, Beograd 1959, 93-121.

Kada je Stepan II Kotromanić prvi put prodro u Hum?, Istorijski glasnik 1-2, Beograd 1960, 151-154.

Branovojevići, Istorijski glasnik 3-4, Beograd 1960, 55-85.

Oko ustupanja Stona i Pelješca Dubrovčanima (1326-1333), Istorijski glasnik 1, Beograd 1963, 39-59.

Humska zemlja, Zbornik Filozofskog fakulteta VIII/1, Beograd 1964, 225-259.

Vilajet Primorje, Godišnjak Društva istoričara Bosne i Hercegovine 14, Sarajevo 1964, 229-237.

Pad Hercegovine, Narodna knjiga-Istorijski institut, Beograd 1979.

Kategorija:Historiografija srednjovjekovne Bosne
Kategorija:Biografije, Tetovo
Demografija Centra

Po popisu stanovništva iz 1991. godine, općina Centar (u to vrijeme jedna od 5 gradskih općina Grada Sarajeva) imala je 79.286 stanovnika, raspoređenih u 6 naselja.

## Nacionalni sastav 
### Popis 1991.
ukupno: 79.286

* Muslimani - 39.761 (50,14%)
* Srbi - 16.631 (20,97%)
* Hrvati - 5.428 (6,84%)
* Jugoslaveni - 13.030 (16,43%)
* ostali, neopredijeljeni i nepoznato - 4.436 (5,59%)

### Popis 1981.
ukupno: 72.762

* Muslimani - 31.755 (43,64%)
* Srbi - 14.358 (19,73%)
* Hrvati - 6.624 (9,10%)
* Jugoslaveni - 16.246 (22,32%)
* ostali, neopredijeljeni i nepoznato - 3.779 (5,19%)

Na popisu stanovništva 1971. godine, općina Centar bila je jedinstvena sa općinom Stari Grad. Ova jedinstvena općina imala je sljedeći nacionalni sastav:

### Popis 1971.
ukupno: 126.598

* Muslimani - 74.354 (58,73%)
* Srbi - 27.658 (21,84%)
* Hrvati - 12.903 (10,19%)
* Jugoslaveni - 5.944 (4,69%)
* ostali, neopredijeljeni i nepoznato - 5.739 (4,53%)

Tokom rata, 7.000 stanovnika općine Centar su bili ranjeni ili poginuli od strane svakodnevne snajperske pucnjave i granata s okolnih brda. U ta doba 27.000 stanovnika općine Centar su napustili općinu, ali veliki dio se je vratio poslje potpisanja Dejtonskog mirovnog sporazuma. Prema procjenama iz 2002. godine, ukupno stanovništvo općine Centar je otprilike 67.316. Od tih je 52.221 (77,58%) Bošnjaka, 6.956 (10,33%) Srba, 4.880 (7,25%) Hrvata, i 3.259 (4,84%) ostalih. Prema najnovijim procjenema, iz početka 2005. godine od strane Sarajevskog kantona, ukupno stanovništvo općine je 68.067.

## Nacionalni sastav po naseljenim mjestima, 1991.
### apsolutna etnička većina
## Napomene 
C
Kategorija:Centar (Sarajevo)
Spisak naseljenih mjesta u općini Centar

## Opći podaci 
Općina Centar se nalazi u kantonu Sarajevo, Bosna i Hercegovina.

Naseljena mjesta u općini Centar, po popisu stanovništva iz 1991. i 2013. (ukupno 6) su:

## C 
* Centar
## M 
* Mrkovići

## N 
* Nahorevo

## P 
* Poljine

## R 
* Radava

## V 
* Vića

## Reference 
## Vanjski linkovi 
C
*
Simetrija kružnica

Na osnovu činjenice da je osna simetrija izometrija imamo ;
;Teorema 1:
Osnom simetrijom kružnica  k(O, r) se preslikava ma kružnicu k1(O  1, r) čiji je centar  O 1 simetričan centru O prve kružnice i radius jednak radiusu prve kružnice. 
Ako, kružnica k i os simetrije a imaju zajedničkih tačaka onda te tačke pripadaju toj kružnici. 
### Simetrala kružnica 
;Teorema 2:
Svaka prava koja prolazi kroz centar kružnice  je njena os simetrije.
To znači da kružnica ima beskonačno mnogo osi simetrije. Dijametralno raspođene tačke A i B u kojima os simetrije siječe kružnicu  su nepokretne, a svaka druga tačka kmružnice preslikava se  u sebi simetrišnu tačku kružnice koja leži s druge strane osi a.
### Simetrija para kružnica 
;Teorema 3:
Presječne tačke dviju kružnica susimetričan par  prema zajedničkoj centralnoj pravoj c. Prava koja prolazi kroz te dvije tačke  normalna je na pravu c. Prava c je zajednička simetrala zajedničke tetive kružnica.
### Simetrija para jednakih kružnica 
;Teorema 4:
Ako se dvije jednake kružnice sijeku onda su presječne tačke simetrične prema zajedničkoj centralnoj pravoj ,a centri kružnica simetrični su prema čpravoj koja prolazi kroz presječne tačke tih kružnica.

Kategorija:Simetrija
Kategorija:Kružnice
Demografija Sarajeva

Po popisu stanovništva iz 2013. godine, u Gradu Sarajevu (područje 4 gradske općine) živjelo je 275.524 stanovnika.

## Nacionalni sastav 
### Popis 2013.
### Popis 1991.
ukupno: 527.049

* Muslimani - 259.470 (49,23%)
* Srbi - 157.143 (29,81%)
* Hrvati - 34.873 (6,61%)
* Jugoslaveni - 56.470 (10,71%)
* ostali, neopredijeljeni i nepoznato - 19.093 (3,62%)

### Popis 1981.
ukupno: 448.519

* Muslimani - 189.139 (42,16%) 
* Srbi - 132.646 (29,57%) 
* Hrvati - 36.714 (8,18%) 
* Jugoslaveni - 71.523 (15,94%) 
* ostali, neopredijeljeni i nepoznato - 18.497 (4,12%)

### Popis 1971.
ukupno: 359.452 

* Muslimani - 161.088 (44,81%) 
* Srbi - 130.138 (36,20%) 
* Hrvati - 41.354 (11,50%)
* Jugoslaveni - 13.551 (3,76%) 
* ostali, neopredijeljeni i nepoznato - 13.321 (3,70%)

## Nacionalni sastav stanovništva, po općinama, Popis 1991.
### apsolutna etnička većina
### relativna etnička većina
## Sarajevo - naseljeno mjesto, nacionalni sastav, 1991.
Sarajevo kao naseljeno mjesto pripadalo je području pet sarajevskih gradskih općina.  

## Napomene 
S
Kategorija:Sarajevo
Jules Verne

mini|200px
mini|200px|Svjetionik na kraju svijeta smatra se jednim od najboljih romana Verneove književne scene.

**Jules Verne** (8. februar 1828 - 24. mart 1905) bio je francuski pisac romanopisac, pjesnik i dramaturg.

Njegova saradnja s izdavačem Pierre-Jules Hetzelom dovela je do stvaranja *Neobičnih putovanja*, U deceniji 2010-ih je bio najprevođeniji francuski pisac na svijetu. U Francuskoj je 2005. proglašena "Godinom Jules Vernea" povodom stogodišnjice smrti pisca.

## Biografija 
Jules Verne je rođen u Nantu, Francuskoj 1828. i bio je najstarije dijete u porodici Verne. Njegov otac, Pierre Verne, je bio advokat, i želio je da Jules krene njegovim stopama. Zbog ovog razloga Jules je otišao da studira na pravnom fakultetu u Parizu. Godine 1856, na vjenčanju prijatelja, upoznao je Honorine de Viance, udovicu sa dvoje djece. Njih dvoje su se vjenčali 1857 godine. Poslije ženidbe, Verne je počao da radi kao berzovni mešetar.

Jules Verne je jako volio da putuje, te je tako obišao Evropu, sjevernu Afriku i Ameriku. Isto tako je volio da plovi jahtom (najcešce je on bio na jahti), u Amienu ili Parizu). Međutim, iz nepoznatih razloga prodao je jahtu u 1886 i nikad više nije putovao. Nakon mjesec dana njegov umno poremečen bratić je pucao u njega dva puta, što je ostavilo dugotrajne posljedice na njegovo zdravlje.

Verne je umro u Amienu u 1905 godini. Danas se Jules Verne cijeni kao jedan od najtalentovanijih pisaca naučne fikcije.

## Karijera 
Kad je Verne započeo studiranje imao je više vremena za pisanje knijga. U tom periodu on je postigao značajan uspjeh sa pozorišnim predstavama. Počeo je da izdaje novine ("Musée i famille") što je privuklo pažnju izdavača Pierrea-Julesa Hetzela. On je prepoznao u Vernu talentovanog pisca i počeo je da izdaje Vernov knijge. U početku je najuspjšnija knijga bila Pet sedmica u balonu. Poslje toga je napisao "Put prema sredini svijeta" u 1864. U periodu od izdavanja "Put prema sredini svijeta" do kraja života, Verne je napiso još 63 knjige. Najpoznatije među njima su bile "Od svijeta do mjeseca," (1865) "20.000 milja ispod mora" i "put oko svijeta za 80 dana".

## Izbor iz bibliografije 
* *Pet sedmica u balonu* (1863)
* *Put u središte Zemlje* (1864)
* *Djeca kapetana Granta* (1866-68)
* *20.000 milja pod morem* (1869)
* *Put na Mjesec* (1870)
* *Put oko svijeta u 80 dana* (1872)
* *Tajanstveni otok* (1874)
* *Carev glasnik* (1876)
* *Crna Indija* (1877)
* *Petnaestogodišnji kapetan* (1878)
* *Škola za Robinsone* (1882)
* *Arhipelag u plamenu* (1884)
* *Putovanje na kometu*

## Reference 
### Izvori 
* 
* 
* ; statistika baze podataka *Index Translationum* (1979 – danas, ažuriranja obrađena po prijemu od zemalja članica UNESCO-a)

## Vanjski linkovi 
* Les Voyages Extraordinaires - lista Vernovih djela

Kategorija:Francuski pisci
Kategorija:Biografije, Nantes
Kategorija:Rođeni 1828.
Kategorija:Umrli 1905.
Palinićev grbovnik

Palinićev bosanski zbornik (kodeks), nazivan i Palinićev grbovnik, predstavlja jednu od brojnih kopija poznatog Ilirskog grbovnika. Grbovnik je rađen za obitelj Vojković-Palinić. On se nalazi u Arhivu HAZU u Zagrebu. Ima 90 listova dimenzija 10x15 cm. Prema vodenim znakovima datira se krajem 16. i početkom 17. vijeka. Sadržaj čitavog kodeksa dijeli se na dvije cjeline. Prvih 47 listova su grbovi (njih 47) posvećeni jugoistočnoj Evropi (zemlje i obitelji). Drugi dio čine prepisi pjesama pisanih bosančicom iz osmanskog vremana, te jedan ferman Mehmeda IV upućen 1651. kadijama Jajca i Banja Luke.

Iako je ovaj grbovnik improvizacija, sačinjena na osnovu zahtjeva jedne obitelji u težnji da se domogne plemićkog dostojanstva, ipak on je urađen od strane osobe koja je bila upućena u heraldiku, kao i u prošlost pojedinih rodova i porodica. Palinićev grbovnik je stariji od Fojničkog grbovnika, koji je od svih poznatih prepisa najljepši primjerak grbovnika.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Seid Traljić, Palinićev bosanski zbornik, Zbornik Historijskog instituta JAZU 1, Zagreb 1954.

Kategorija:Kultura srednjovjekovne Bosne
Glagoljski misal Hrvoja Vukčića Hrvatinića

thumb|200px|desno|Stranica iz glagoljskog misala Hrvoja Vukčića Hrvatinića.
Glagoljski misal Hrvoja Vukčića Hrvatinića s početka 15. vijeka predstavlja jedan od najznačajnijih spomenika srednjovjekovne bosanske kulture. Najbogatiji je i najljepše iluminiran glagoljski rukopis, a pisan je za crkvu svetog Mihovila u Splitu, o čemu svjedoči i jedna velika minijatura tog sveca. Rukopis je po narudžbi splitskog hercega Hrvoja, vjerovatno između 1404. i 1407., sastavio pop glagoljaš Butko, i on se sastoji od 247 pergamentskih listova, na kojima su iscrtane 94 minijature i oko 380 raskošnih inicijala. Misal je knjiga u kojoj su sakupljene misne molitve i pjevanja, tj. tekstovi neophodni za izvođenje katoličkog bogosluženja. 

Iluminacije ovog misala upućuju na to da je izrađen na području gdje su se uspješno ispreplitali uticaji bizantske i rimske umjetnosti. Kalendar koji se u njemu nalazi ukrašen je alegorijama mjeseci i prikazom svakodnevnih aktivnosti. Inicijali u rukopisu su iscrtani sa lisnatim viticama, glavama apostola i predstavama Isusa. Osnovne boje svih predstava su crvena, zelena i plava, sa pozlatom na nekim mjestima. Najvažnija minijature ovog misala je ipak ona na kojoj je prikazan herceg Hrvoje na bijelom konju, u maniru tadašnjih vitezova. Pored ove iluminacije značajna je i predstava hercegovog grba.

Dugo se vremena nije znalo gdje se nalazio original ovog misala nakon što su neki njegovi dijelovi objavljeni 1891. Misal je 1963. *ponovo otkrila* Mara Harisijadis, te se danas zna da se on čuva  u Topkapi Sarayi Muzeju u Istanbulu, gdje je je vjerovatno dospio direktno nakon osmanskog osvajanja Balkanskog polouotoka. Druga pretpostavka je da se nalazio u čuvenoj Korviniani, biblioteci ugarskog kralja Matije Korvina, ali je ona manje vjerovatna jer se Hrvojev misal ne spominje ni u jednom inventaru knjiga te biblioteke.

## Također pogledajte 
* Glagoljica
* Hvalov zbornik
* Historija srednjovjekovne Bosne

## Reference 

# V. Jagić - L. Thalloczy - F. Wickhoff: Missale glagoliticum Hervoiae ducis Spalatensis, Wien, 1891.
# Glagoljski misal Hrvoja Vukčića (fototipsko izdanje), Staroslavenski institut-Mladinska knjiga-Akademische Drück - u. Verlagsanstalt, Zagreb-Ljubljana-Graz, 1973.

Kategorija:Kultura srednjovjekovne Bosne
Manu Chao

**Manu Chao** (rođen **José-Manuel Thomas Arthur Chao**) jest francuski pjevač latino (rock, punk, narodne) muzike, španskog porijekla. Rođen je 21. juna 1961. u Parizu.

## Biografija 
Chaoovi roditelji su iz Španije, majka je iz Baskije, a otac mu je iz Galicije. Za vrijeme diktature Franciska Franka, odlaze u Francusku, u predgrađa Pariza, gdje se Manu Chao rađa i odrasta.

Već u svojoj mladosti, Manu Chao postaje priznat na pariskoj sceni alternativne rock muzike, a 1987. godine, zajedno sa svojim bratom Antroinom i rođakom Santiagom, osniva grupu pod nazivom Mano Negra. Mano Negra, direktno prevedeno sa esperanta, znači Crna Ruka. Grupa postiže veliki uspjeh u Francuskoj, a kasnije i na turneji u Južnoj Americi, sa hitom Mala Vida. Ovaj hit je poslije izvođen od R.E.M. zajedno sa Manu Chao'om. Grupa Mano Negra se raspada 1995. godine.

Manu Chao je multi lingvist i pjeva na francuskom, španskom, arapskom, galicijskom, portugalskom, engleskom, a često koristi i kombinacije navedenih jezika u pojedinim pjesmama, ponekad čak sve u jednoj pjesmi. Jedan je od najprodavanijih muzičara. Manje je poznat u Skandinaviji, SAD-u, i na Balkanu.

Kao i upotreba raznih jezika u tekstovima njegovih pjesama, tako mu je i muzika inspirisana raznim žanrovima kao što su rock, punk, francuska šansona, salsa, alžirski rai, ali najviše se izražavaju reggae i ska. Većinu inspiracije, što u tekstovima, što u muzici crpi iz dana njegovog odrastanja i sazrijevanja u stranačkim dijelovima Pariza, a kasnije s njegovih proputovanja Južnom Amerikom. Tekstovi su mu uglavnom o ljubavi, životu stranaca u getoima, kao i nepriznavanju istih u globalu i uglavnom su ljevičarsko orijentisani. Zbog toga ima dosta obožavatelja među lijevom strujom evrope, a između ostalog i pokreta protiv ujedinjene Evrope.

Organizovani kao neka vrsta zajednice, bez pravog menadžera, Mano Negra su bezuspješno pokušavali da se probiju u SAD koje očito još nisu bile spremne za invaziju njihove energije. Ali zato ih je Latino Amerika oberučke prihvatila - tokom 1992. na turneji pod nazivom "Cargo", brodom su obilazili čitav južni kontinent i u lukama održavali koncerte na specijalno postavljenoj bini na palubi broda, zajedno sa glumcima i cirkusantima, nerijetko potpomagani lokalnim gerilskim grupacijama, na opće nezadovoljstvo gradskih vlasti.

## Diskografija 
### Albumi 
* Clandestino (Virgin - 1998)
* Próxima Estación: Esperanza (Virgin - 2001)
* Radio Bemba Sound System (Virgin - 2002) (Uživo)
* Sibérie m'était contéee, (Virgin - 2004)
* La Radiolina (Because/Nacional, 2007)

### Singlovi 
*"Bongo Bong" (1999)
*"Clandestino" (2000)
*"Me gustas tú" (2001)
*"Merry Blues" (2001)
*"Mr. Bobby" (2002)
*"Petite blonde du Boulevard Brune" (2004)

### DVD 
**Babylonia en Guagua* (2002)

## Vanjski linkovi 
* Službena internet stranica 

Kategorija:Rođeni 1961.
Kategorija:Biografije, Pariz
Kategorija:Francuski muzičari
Vojnik

thumb|150p|Oznaka čina vojnika u OS BIH
mini|Moderni vojnici

Riječ **vojnik** se odnosi na članove vojske koji su bez činova ali i označava najniži čin u vojsci. U Oružanim snagama BiH poslije čina vojnika dolazi čin vojnik 1. klase. NATO oznaka čina je **OR-1**. U Američkoj vojsci mu odgovara čin "*Private*", u francuskoj "*Soldat de première classe*". 
Vojnik kojem istekne služba u vojsci se naziva veteran, termin koji se također može upotrijebiti i za iskusnog člana vojske koji je određeni, duži, period u vojnoj službi. 

Prema "rodovima i vidovima"  kopnene vojske, pomorskih i vazdušnih snaga, postoje vojnici pješadije, artiljerci inženjerci i sl., te avijatičari, mornarice, vezisti, sanitetlije itd.
## Reference
## Također pogledajte 
* Vojska
* Ratnik

Kategorija:Vojska
Kategorija:Činovi u vojsci
Sylvester Stallone

**Sylvester Stallone** američki je filmski glumac, scenarist i režiser sicilijanskog porijekla. Godine 1976, navodno u tri dana, završio je scenarij o usponu anonimnog boksera za *Oscarom* nagrađeni film *Rocky*, kojim stječe veliku popularnost. Iskazujući veliku poslovnost, u daljnjim se projektima uglavnom javlja u trostrukoj ulozi glumca, scenariste i režisera, gradeći tako mit vlastite ličnosti. Zaokret prema brutalnom čovjeku od akcije do vrhunca je doveden u filmovima *Rambo*, snimljenim od 1982. do 1988, u kojima tumači lik vijetnamskog veterana, borca za ideale konzervativne Amerike.

## Djetinjstvo i obrazovanje  
Paraliza lica otežavala mu je sposobnost govora. Njegov interes prvenstveno je bio u sportu. Bavio se ragbijem, mačevanjem i jahanjem. Pokušava raditi u pozorištu kao glumac, no ovdje je bio zapažen njegov sportski talent. Stječe stipendiju za američki koledž u Švicarskoj. Godine 1967. vraća se u SAD i upisuje na glumu na Univerzitetu Miami.

## Filmska karijera 
Stallone pokušava opet u pozorištu. Radi razne poslove da se prehrani. Na filmu je debitirao 1971. u filmu "Banane", gdje imao sporednu ulogu. U Miamiju mu mentori savjetuju da se okani glumačke karijere.

Početkom 1970-ih Stallone piše scenario o neuspjelom anonimnom bokseru (eng. *Boxer and Nobody*). Nakon dugih razgovora Irwin Winkler kupuje scenario i pristaje na snimanje filma pod imenom "Rocky", s tim da je Stallone insistirao da glumi glavnu ulogu. Ovaj film je osvojio tri Oskara. Godine 1979. izlazi *Rocky 2*, a 1982. *Rocky 3*. Kod objavljivanja petog dijela Rockyja dotadašnja ukupna zarada na ulaznicama za kino iznosila je oko milijardu dolara.

Još 1982. radio je na scenariju o tragičnom životu vojnika "John J. Rambo". Među poznatim su njegovi filmovi "Cliffhanger", "Demolition Man".

U 2010. igra zajedno s Lundgrenom, Rourkeom, Willisom i Schwarzeneggerom u filmu *Plaćenici*.

## Privatni život
Stallone je od 1974. do 1985. bio oženjen Sashom Czack, s kojom ima sinove Sage i Sergeoh. U drugom braku sa Brigitte Nielsen (1985-1987) nije imao djece. Njegov sin Sage pronađen je mrtav u svom stanu 13. jula 2012.

## Filmografija 
* *Rocky* (1976)
* *F.I.S.T.* (1978)
* *Rocky 2* (1979)
* *Rambo* (1982)
* *Rocky 3* (1982)
* *Rocky 4* (1985)
* *Rambo 2* (1985)
* *Cobra* (1986)
* *Rambo 3* (1988)
* *Tango i Cash* (1989)
* *Iza rešetaka* (1989)
* *Rocky 5* (1990)
* *Oscar* (1991)
* *Stoj! Ili će moja mama pucati!* (1992)
* *Specijalist* (1994)
* *Ubice* (1995)
* *Sudija Dredd* (1995)
* *Svjetlo dana* (1996)
* *Cop Land* (1997)
* *Uhvatite Cartera* (2000)
* *Taxi 3* (2003)
* *Spy-Kids: Game Over* (2003)
* *Rocky Balboa* (2006)
* *John Rambo* (2008)
* *Plaćenici* (2010)
* *Creed* (2015)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Američki glumci
Kategorija:Američki režiseri
Kategorija:Američki scenaristi
Kategorija:Biografije, New York
Kategorija:Rođeni 1946.
Kategorija:Živi ljudi
Martin Scorsese

**Martin Charles Scorsese** [čit. ] američki je filmski režiser, scenarist, filmski producent i historičar filma.

Njegovo italijansko porijeklo često se osjetilo kroz njegove filmove jer su vrlo često bili vezani za teme o Amerikancima porijeklom iz Italije. Scoresese je vjerovatno najviše poznat po svojim filmovima o mafiji. Osvojio je *Oscara* za najboljeg režisera za film *Pokojni* na 79. dodjeli 2007; film je osvojio *Oscare* i za najbolji film, najbolju montažu i najbolji adaptirani scenarij. To je bio prvi Scorseseov *Oscar*, iako je bio nominiran čak šest puta.

## Filmovi
**Ulice zla* (1973)
**Taksist* (1976)
**New York, New York* (1977)
**Posljednji valcer* (1978)
**Razjareni bik* (1980)
**Kralj komedije* (1983)
**Boja novca* (1986)
**Posljednje Kristovo iskušenje* (1988)
**Dobri momci* (1990)
**Rt straha* (1991)
**Doba nevinosti* (1993)

**Casino* (1995)
**Bande New Yorka* (2002)
**Avijatičar* (2004)
**Pokojni* (2006)
**Zatvoreno ostrvo* (2010)
**Hugo* (2011)
**Vuk s Wall Streeta* (2013)
**Šutnja* (2016)
**Irac* (2019)
* *Ubistva pod cvjetnim Mjesecom* (2023)

## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1942.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Queens
Kategorija:Američki režiseri
Kategorija:Američki scenaristi
Kategorija:Američki filmski producenti
Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Italije
Johann Bernoulli

**Johann Bernoulli** (*Johan Bernuli*; Basel, 27. juli 1667. - 1. januar 1748. godine) je bio švicarski matematičar. Bio je brat Jakoba Bernoullia i otac Daniela Bernoullia (po kome je Bernoulijev princip  dobio ime) i Nicolausa II Bernoullia. Bio je poznati i po imenima **Jean** ili **John Bernoulli**. Obučavao je tada mladog Leonharda Eulera, koji će postati jedan od velikih matematičara.

Bernoulli je bio poznat po tome što je bio ekstremno ljubomoran. Zbog ljubomore prema sinu Danielu, Johann je uzeo sve ideje iz knjige svoga sina po imenu ***Hydrodynamica***, te je to uvrstio u svoju knjigu.

Bernoullia je unajmio Guillaume François Antoine de l'Hôpital da ga podučava matematici. Bernoulli i L'Hôpital su potpisali ugovor po kojem l'Hôpital ima pravo da po volji koristi Bernoullijeva otkrića. l'Hôpital je izdao prvu knjigu iz matematičke analize, u čijem polju je većinu posla otkrio i razradio Bernoulli, u koju se ubraja i rješenje problema granice 0/0 i ∞/∞ (l'Hôpitalovo pravilo).

Također pogledajte članak sofomorov san.

## Također pogledajte 
*Johann Bernoulli II (1710.&ndash;1790. godine)
*Johann Bernoulli III (1744.&ndash;1807. godine), direktor Berliner Sternwarte-a

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Mathematics Genealogy Project

Kategorija:Švicarski matematičari
Kategorija:Matematičari 17. vijeka
Kategorija:Matematičari 18. vijeka
Kategorija:Biografije, Basel
Kategorija:Rođeni 1667.
Kategorija:Umrli 1748.
Fondacija za slobodni softver

[desno|300p|mini|[Logo Fondacije za slobodni softver]]
**Fondacija za slobodni softver** ( je ne-profitna () kompanija koju je osnovao Ričard Stalman u oktobru 1985. godine u Bostonu, Massachusetts i čiji je cilj podrška pokretu za slobodni softver, sa posebnim fokusom na GNU projekat.

Od svog osnivanja pa do sredine 1990-tih godina, fondacija je većinom zapošljavala programere da pišu slobodni softver. Međutim, od sredine 1990-tih sve više pravnih i privatnih lica doprinose razvoju slobodnog softver, tako da zaposleni u fondaciji većinom rade na pravnim i organizacionim problemima pokreta za slobodni softver.

Fondacija je dosljedna svojoj filozofiji te na svim računarima u fondaciji se koristi isključivo slobodni softver.

Kategorija:Računarske kompanije
Kategorija:GNU
Polarni koordinatni sistem

**Polarni koordinantni sistem** je sistem koordinata za određivanje položaja neke tačke *M*, pomoću njene udaljenosti od centra koordinatnog sistema *R* (pol) i ugla *φ* koji ta duž (radijus vektor) *MR* pravi sa koordinatnom osom.

Ugao *φ* koji čine polarna koordinatna osa i radijus vektor je vektorski ugao ili **polarni ugao**

Pozitivan smjer ugla obrnut je kretanju kazaljke na satu.

Koordinate tačke *M* su (r,φ).

Pretvaranje vrijednosti iz Dekartovog koordinatnog sistema gdje je tačka određena kao M (x,y) u polarne kordinate vrši se sljedećim formulama:

: x=r\cos\phi,\; y=r\sin\phi.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Dvodimenzionalni koordinatni sistemi
Kategorija:Ortogonalni koordinatni sistemi
John Carpenter

**John Howard Carpenter** (rođen 16. januara 1948) američki je filmski režiser, scenarist, producent i kompozitor filmske muzike. Sin je Milton Jean (djevojačko Carter) i Howarda Ralpha Carpentera, profesora muzike. Studirao je na Univerzitetu Western Kentucky, gdje je njegov otac bio profesor, da bi bi bio prebačen na "University of Southern California's School of Cinematic Arts", koju je napustio i posvetio se svom prvom flmu.

## Biografija 
Carpenter je režirao filmove raznih žanrova (komedije, horore, naučno fantastične), ali mnogi ga smatraju jednim od najboljih režisera filmova strave i užasa. *Franšize* filmova (kako ih filmofili nazivaju, odnosno serijali) Petak 13 (snimljeno 11 filmova) i Halloween (8 filmova) krenule su poslije njegovog filma "Noć vještica" iz 1978. godine.

## Filmovi 
* "Tamna zvijezda" (*Dark Star* - 1974.)
* "Napad na policijsku stanicu broj 13" (*Assault on Precinct 13* - 1976.)
* "Noć vještica" (*Halloween* - 1978.)
* "Elvis" (TV - 1979.)
* "Magla" (*The Fog* - 1980.)
* "Bijeg iz New Yorka" (*Escape from New York* - 1981.)
* "Stvor" (*The Thing* - 1982.), prerada filma *The Thing From Another World* iz 1951. godine
* "Christine" (1983.)
* "Čovjek koji je pao s zvijezde" (*Starman* - 1984.)
* "Velika gužva u kineskoj četvrti" (*Big Trouble in Little China* - 1986.)
* "Princ tame" (*Prince of Darkness* - 1987.)
* "Oni žive" (*They Live* - 1988.)
* "Memoari nevidljivog čovjeka" (*Memoirs of an Invisible Man* - 1992.)
* *In the Mouth of Madness* (1995.)
* *Village of the Damned* (1995.)
* "Bijeg iz Los Angelesa" (*Escape From L.A.* - 1996.)
* "Vampiri" (*Vampires* - 1998.)
* "Duhovi Marsa" (*Ghosts of Mars* - 2001.)
* The Ward, 2011

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službeni sajt

Kategorija:Rođeni 1948.
Kategorija:Američki režiseri
Kategorija:Američki filmski producenti
Kategorija:Američki umjetnici
Kategorija:Američki kompozitori
Kategorija:Biografije, Carthage (New York)
Kategorija:Živi ljudi
Bohemian Rhapsody

"**Bohemian Rhapsody**" je pjesma britanske rock grupe *Queen*. Napisao ju je Freddie Mercury za album *A Night At The Opera* iz 1975. godine. Pjesma je urađena kao *rock-opera*, s neuobičajenom strukturom za djelo pop-muzike. Traje oko 6 minuta i sastoji se od nekoliko bezhorskih dijelova: uvoda, segmenta balade, operskog dijela, hard rock dijela i reflektirajućeg koda. U vrijeme objavljivanja je bio najskuplji singl ikad snimljen.

Prema tvrdnjama nekih članova benda, Mercury je razradio pjesmu u svojoj glavi i upućivao ostale članove tokom snimanja pjesme, koje je trajalo 3 sedmice.

Pjesma je izvođena na svim kasnijim koncertima grupe.

Iako je reakcija kritike u početku bila različita, "Bohemian Rhapsody" je i dalje jedna od najpopularnijih pjesama Queena i često se na današnjim listama navodi kao jedna od najvećih pjesama svih vremena. Uz singl je urađen i promotivni video. U 2004. godini, singl je uvršten u Grammijevu kuću slavnih.

### Sedmična top-lista
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Tekst pjesme Bohemian Rhapsody

Kategorija:Queen
Kategorija:Pjesme grupe "Queen"
Kategorija:Singlovi iz 1975.
Roger Taylor

**Roger Taylor** (rođen kao **Roger Meddows-Taylor** u King's Lynnu, Norfolk, Engleska, Ujedinjeno Kraljevstvo, 26. jula 1949) jest bubnjar i prateći vokal grupe Queen. Sarađivao je s brojnim drugim muzičarima, kao što su Eric Clapton, Phil Collins, Elton John, Bon Jovi i drugi.

Roger Taylor potpisuje hitove kao što su "Radio Ga Ga", "A Kind of Magic", "Innuendo", "Ride the Wild Wind". Rogerov glas podsjeća na onaj Roda Stewarta, što se osjeća u pjesmama "I'm in Love with My Car" i "Let Me Live", koje on izvodi kao vodeći vokal na Queenovim albumima *A Night at the Opera* i *Made in Heaven*. Na Queenovim koncertima često je uskakao kao pomoć Freddieju u teškim vokalnim dionicama. Godine 1987. usporedno s grupom Queen nastupa i s grupom The Cross koja se raspada 1993, i bilježi uspjeh samo u manjem dijelu Evrope.

Pjesme koje je on komponirao, a pogotovo pjesme koje isključivo on pjeva na Queenovim albumima, su sa primjesom hard-rocka. Dobar primjer su pjesme na albumu *Jazz*.

## Vanjski linkovi 
* Sleishman.com o Tayloru

Kategorija:Britanski muzičari
Kategorija:Bubnjari
Kategorija:Rođeni 1949.
Kategorija:Queen
Kategorija:Britanski rok-muzičari
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, King's Lynn
Dynamic Host Configuration Protocol

**Dynamic Host Configuration Protocol** (DHCP) je skup pravila za komunikacijske uređaje, kao što su računar, router ili ostale vrste mrežnih adaptera, pomoću kojih uređaj može zahtijevati i dobiti odgovarajuću IP adresu sa servera.

DHCP je protokol korišten od strane mrežnih računara za dobijanje IP adresa i ostalih mrežnih postavki kao što su pretpostavljeni gateway, subnet maska, i IP adrese DNS servera sa DHCP servera. Olakšava konfigurisanje mreže jer eliminiše ručno dodavanje osnovnih postavki za jednu računarsku mrežu. DHCP server osigurava da su dodijeljene IP adrese posebne, i brine se da u mreži nema sukoba.

DHCP je prihvaćen kao standardni protokol u oktobru 1993. godine. Posljednja definicija datira iz marta 1997. godine. Najnovija nestandardna verzija protokola koja opisuje DHCPv6 u novom IPv6 okruženju je predstavljena u julu 2003. godine.

## Također pogledajte 
* Reverse Address Resolution Protocol

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*RFC 2131 - Dynamic Host Configuration Protocol
*RFC 2132 - DHCP opcije
*DHCP RFC  - Dynamic Host Configuration Protocol RFC (IETF)
*Sigurnost DHCP servera 
*RFC 4242 - DHCP za IPv6
*DHCP Sekventni dijagrami 
*RFC 3046, Opis kako DHCP opcija 82 radi 
*RFC 4361 - DHCPv4
*DHCP protokolne poruke

Kategorija:Mrežni protokoli
Kaznac

**Kaznac** je titula koja se javlja u srednjovjekovnoj Bosni i Srbiji kao oznaka za glavnog službenika u oblasti finansija. Kaznac je istaknuti predstavnik centralne državne uprave koji je bio zadužen za ubiranje vladarevih prihoda u bosanskoj državi 12. – 14. vijeka. Pored centralne vlasti, pored vladarevog domena, kaznac je postojao i na nižim nivoima vlasti u svim krajevima, područjima, zemljama, od kojih se sastojala Bosna (Hum, Donji kraji, Usora i Soli, te u pojedinim župama. U doba bana Mateja Ninislava 1249. pomenuta su tri bosanska kaznaca: Grdomil, Semijun i Belehan. Godine 1357. pomenut je kaznac Sanko, tj. župan Sanko Miltenović sa područja Huma i kaznac Stepoje sa područja Usore. Iz vremena bana Tvrtka I. Kotromanića je i kaznac Boleslav. Titulu kaznaca potisnula je titula protovestijara.

Titula kaznaca bila je u upotrebi u Duklji i srednjovjekovnoj srpskoj državi. U Srbiji je postojao i veliki kaznac, koji je bio predstavnik srpskih vladara i koji se razlikovao od ostalih kaznaca u pojedinim krajevima.

## Reference 
Kategorija:Društvo srednjovjekovne Bosne
Sicilijansko večernje

mini|250p|Sicilijansko večernje (Francesco Hayez, 1846)
**Sicilijansko večernje** predstavlja simbolično prestanak anžuvinske vlasti nad Sicilijom 1282. To je naziv za pobunu na Siciliji protiv vladavine Karla I Anžuvinskog. Papa Urban IV. je protiv njemačkog cara Fridriha II Hoenštaufovca pozvao u pomoć brata francuskog kralja, Karla I Anžuvinskog i predao mu Sicilijansku kraljevinu sa zadatkom da uništi njemačku vladavinu. Poslije pobjede nad Manfredom Hoenštaufovcem (sinom cara Fridriha II) kod Beneventa 1266. Karlo I i francuski feudalci su na Siciliji nametnuli stanovništvu visoke dadžbine. To je izazvalo revolt.

Pobuna je započela 31. marta 1282, za vrijeme večernje službe drugog dana Uskrsa (na uskršnji ponedjeljak). Na zvuk crkvenog zvona, koje je pozivalo na večernju službu, a koji je bio ugovoreni znak za početak pobune, Sicilijanci pod vodstvom Johana Proside napali su na francusku vojsku u Palermu. Izvori navode da su svi francuski feudalci bili pobijeni i da se Sicilija oslobodila Anžuvinaca. Pobunjenicima je pomogao španski kralj Pedro III. Njega su priznali za kralja Sicilije. Anžuvinci su zadržali južnu Italiju. Godine 1442. Alfons Aragonski će ujediniti Siciliju i južnu Italiju.

## Reference 
Kategorija:Historija Italije
Minijatura

**Minijatura** (lat. minium – *crvena olovna boja*, kojom su u rukopisima pisane rubrike i inicijali) predstavlja malu sliku ili crtež kojima su ukrašavana zaglavlja knjiga ili početna slova. 

U slikarstvu minijatura ima dvojako značenje: 

1. **Minijatura ili iluminacija** je sličicom ili crtežom ukrašen rukopis, obično je riječ o figuralnim prikazima na cijeloj stranici. Ime je nastalo jer se prvobitno izvodila minijem (olovnom crvenom bojom) a poslije su se koristile i druge boje, prvenstveno zlatna i srebrna. Likovni ukrasi u vidu minijature poznati su već u starim rukopisima Kineza, Indijaca, Perzijanaca i Egipćana. Na Egipatskim svicima papirusa hijeroglifski se tekst izmjenjuje sa sličicama ("Knjiga mrtvih"), razvija se kod Grka, od kojih je preuzimaju Rimljani kod kojih je vladao običaj darivanja bogato ukrašenih rukopisa ("Ilijada", "Eneide"). Preko grčke i rimske ta je tradicija prešla i u ranokršćanske liturgijske svitke (rotulus), a kasnije knjige (kodeks) i prijepise Biblije. 

2. **Minijaturna slika** ispočetka su ograničene na portret malog formata, ali ubrzo prelazi i na druge teme, pejzaže i figuralne scene. Minijature su najčešće precizno izvedene na papiru, pergameni, bjelokosti ili metalnoj pločici.  Počeci minijaturne slike datiraju u XIV vijeku a najraskošniji primjerci su iz XV vijeka (Braća Limbourg, Jean Fouquet). Minijature su se nosile kao ukras u obliku medaljona. U XV vijeku minijatura Zapada razvija se u okviru općeg toka renesansnog slikarstva, sa slobodnim izborom tema i realističkim tretiranjem prirode. Slikarstvo minijature traje do sredine XIX vijeka. Novi društveni odnosi i razvitak fotografije su uticali na njeno odumiranje.

## Galerija 

Datoteka:Elisabeth von Brandenburg 1510-1558.jpg|Minijatura "Elisabeth von Brandenburg" koja se nalazi u *Braunschweigisches Landesmuseum*
Datoteka:RomanVirgilFolio101r.jpg|Minijatura Trojanskog konja, iz Vergilijevog rukipisa, **Eneide**, početak V vijeka
Datoteka:KellsFol292rIncipJohn.jpg|Bogato ukrašeni tekst iz **Kelske knjige**, početak IX vijeka
Datoteka:Louis-Marie Autissier, Self-portrait edit.jpg|*Autoportret*, Louis-Marie Autissier, akvarel, 1817. godine, dimenzije 19.1 × 13.5 cm

Kategorija:Likovna umjetnost
Simeon I

**Simeon I Veliki** (bugarski: Симеон I Велики; 864. - 27. maj 927) bio je car Bugarske od 893. do 927. Bio je osnivač Prvog Bugarskog carstva. On je iskoristio slabljenje Bizanta i osvojio područja Trakije i Makedonije. Time je prodro do Korintskog zaljeva. Opsjedao je Carigrad, a proširio se u susjedstvu i na područje Raške (925). U pokušaju da osvoji Hrvatsku doživio je poraz od hrvatskog vladara Tomislava (925).

Ohrabren uspjesima, Simeon se proglasio 925. za cara Bugara i Grka, a bugarsku arhiepiskopiju je uzdigao na rang patrijaršije. Simeon je nastojao da učvrsti nove okvire bugarske države, međutim, poslije njegove smrti 927. godine došlo je do općeg rasula potaknutog djelovanjem pojedinih feudalaca. Situaciju je iskoristio bizantski car Jovan Cimiskin te osvojio Bugarsku.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* 
* 
* 
* Todorov, Boris. "The value of empire: tenth-century Bulgaria between Magyars, Pechenegs and Byzantium," Journal of Medieval History (2010) 36#4 pp 312–326
* Nikolov, Angel. "The Perception of the Bulgarian Past in the Court of Preslav around 900 AD.," in *State and Church: Studies in Medieval Bulgaria and Byzantium*. Ed. by V. Gjuzelev and K. Petkov. American Research Center in Sofia: Sofia, 2011, 157–171
* Nikolov, Angel. "Making a new basileus: the case of Symeon of Bulgaria (893–927) reconsidered," in *Rome, Constantinople and Newly converted Europe. Archeological and Historical Evidence*. Vol. I. Ed. by M. Salamon, M. Wołoszyn, A. Musin, P. Špehar. Kraków-Leipzig-Rzeszów-Warszawa, 2012, 101–108

### Na bugarskom 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Kategorija:Bugarski vladari
Bitka kod Nikopolja

mini|250p|Bitka kod Nikopolja (Jean Froissart, 1398)
**Nikopoljska bitka** odigrala se 23. septembra 1396. kod mjesta Nikopolj na rijeci Dunav u Bugarskoj između križara kršćanske koalicije pod vodstvom ugarskog kralja Žigmunda Luksemburškog i Ivana, sina Filipa Hrabrog iz Burgundije te Osmanlija i Moravske Srbije predvođenih sultanom Bajazidom I i Stefanom Lazarevićem. Kršćansku koaliciju, koja je imala namjeru da oslobodi Carigrad osmanskog pritiska sačinjavala je hrvatska, ugarska, francuska, njemačka, engleska i poljska vojska.

Saveznici su u početku imali uspjehe a onda se desio totalni preokret. Križari su se našli uklješteni između vojske sultana Bajezida i njegovog vazala srpskog kneza Stefana Lazarevića i bili u potpunosti poraženi. Na hiljade ljudi je bilo ubijeno, 10.000 je bilo zarobljeno. Spasio se mali broj križara. Sam Žigmund se morao spasavati bjekstvom. Preko Carigrada, Dubrovnika i Splita vratio se u Ugarsku. Bitka je presudila konačno učvršćivanje Osmanlija na Balkanu.

## Reference
## Literatura
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
## Vanjski linkovi 
* http://www.historyofwar.org/articles/battles_nicopolis.html

Kategorija:Srednji vijek
Kategorija:Bitke Osmanskog Carstva
Kategorija:Osmansko Carstvo
Kategorija:1396.
Vodeni žig

mini|200px|Vodeni žig na novčanici od 50 Eura
**Vodeni žig** je utisnuta oznaka na papiru, kojom se štiti tiskovina od mogućeg krivotvorenja. Koristi se u štampanju novčanica, kao i u štampanju poštanskih marki.

U filatelističkoj literaturi vodeni se žig promatra iz više stanovišta. Razlikuje se tip, izgled i položaj. Na osnovu vodenog žiga se može odrediti iz koje je serije marka štampana i samim tim tačno definiranje npr. datuma izdavanja poštanske marke. Većina podataka se nalazi u katalogu poštanskih maraka, prema kojem se najčešće procjenjuje vrijednost.

Kategorija:Filatelija
Kategorija:Novac
Kategorija:Italijanski izumi
Katalog poštanskih maraka

**Katalog poštanskih maraka** je pregled do sada svih izdanih poštanskih maraka u jednom području, državi ili regionu. 
[mini|305x305piksel|Naslovnica [Scott catalogue|Scottovog kataloga iz 1868. koji pokriva prvih 28 godina poštanskih maraka; "Amerika i inostranstvo"]]
Katalozi su najčešće podijeljeni po državama i svaka marka pored rednog broja, posjeduje niz drugih osobenosti koje su definirane po filatelističkim standardima. Pored datuma izdavanja, tipa marke, kvaliteta tiska, vrste papira, vodenog žiga, nominalne vrijedosti marke, fotografije i kratkog opisa u katalogu se nalazi i cijena marke u raznim varijantama: bez žiga, dakle nova marka, sa žigom, marka na koverti itd. Vrijednost se svake godine mijenja i katalozi su osnova za razmjenu, kao i prodaju i kupovinu maraka na tržištu.
lijevo|mini|Prvi originalni američki katalog poštanskih maraka
Prvi katalog maraka objavio je u Francuskoj Oscar Berger-Levrault 17. septembra 1861. godine, a prvi ilustrovani katalog Alfred Potiquet u decembru 1861. godine (na osnovu ranijeg rada).

Prve kataloge u Velikoj Britaniji objavili su 1862. godine Frederick Booty, Mount Brown,   Prvi u Sjedinjenim Državama bio je *Priručnik za kolekcionare maraka* autora AC Klinea (pseudonim za Johna Williama Klinea), također 1862. godine.

## Izdavači kataloga 
### Na njemačkom jeziku 
* ANK, Austrija
* Leuchtturm Albenverlag, Njemačka
* Lipsia, Demokratska republika Njemačka, do 1990. godine
* Michel, Njemačka
* Philex, Njemačka
* Zumstein, Švicarska

### Na engleskom jeziku 
* Brusden-White, Australija
* Scott-Catalogue, SAD
* Stanley Gibbons, Velika Britanija

### Na francuskom jeziku 
* Cérès, Francuska
* Dallay, Francuska
* Yvert & Tellier, Francuska

### Na italijanskom jeziku 
* CEI, Italija
* Sassone, Italija
* Unificato, Italija

### Na drugim jezicima 
* Domfil, Španija
* Facit, Švedska
* Norgeskatalogen, Norveška

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Filatelija
Porto marke

mini|desno|200px|Francuska porto marka
**Porto marke** su  poštanske marke koje pošta, zbog nedovoljnog frankiranja naplaćuje primaocu pošiljke. Kao i marke za poštanski promet, postoje razna izdanja, no grafički nisu toliko razrađene, mada su se u nekim područjima porto-marke primjenjivale sa dodatnim žigovima kao marke u redovnom prometu. Interesante su porto-marke Austro-Ugarske koje su raspadom države u novonastalim država određeno vrijeme koristile u prometu.

Danas se sve rjeđe pojavljuju i neke ih države uopće nemaju. U katalozima se posebno katalogiziraju.
## Vanjski linkovi 
* https://web.archive.org/web/20041216122135/http://www.linns.com/howto/refresher/stamplessletters_20030512/refreshercourse.asp

Kategorija:Filatelija