Historija alpinizma u Bosni i Hercegovini

**Historija alpinizma u Bosni i Hercegovini** počela je 1929. god. Tada je izvršen prvi penjački uspon s izrazitim i svjesnim alpinističkim (planinarskim) ciljevima na planini Romaniji. Tom prilikom je osvojena stijena poznata kao Đeva (Djevojačke stijene). 
  
## Počeci 
### Romanija 
Strme stijene Romanije, zbog jednostavnog pristupa i velikog izbora, postale su svojevrstan poligon za obuku, kako alpinista početnika, tako i onih željnih pravih alpinističkih izazova. Najmarkantniji romanijski masiv je lanac Djevojačke - Velike - Bogovićke stijene koji se na južnom dijelu planine, pruža od zapada prema istoku i jugoistoku. To je i razlog što su na ovom dijelu penjani prvi smjerovi i što je njihov broj izuzetno veliki, naročito u Velikim stijenama koje su najpristupačnije i najraznovrsnije. Nekoliko kilometara sjevernije su Crvene stijene, a privlačni su i stjenoviti masivi: Crne, Hotičke i Rakitske stijene.

Prvi uspon bosanskohercegovačkih alpinista zabilježen je 1929. na Romaniji na Djevojačkim stijenama. U novembru 1929. god. Drago Šefer i Vojo Ilić ovdje su ispenjali I stijenu drugog tornja. To je bio prvi smjer u planinama Bosne i Hercegovine. Godine 1932. alpinisti dobijaju prvi put malo kvalitetniju penjačku opreme: cepin, 30-metarsko uže od 10&nbsp;mm, tri karabinera, čekić i penjačice, a 1935. god, RTD »Prijatelj prirode« osnovao je Alpinistički odsjek. Do kraja 1938. god. nekoliko smjerova na Romaniji ispenjali su i: Predrag Šaraba, Jakov Gaon, Josip Sigmund, Nikola Sedlar, Čaušević i Krkbešević. Kasnije su Drago Entraut, Muhamed Buturović i Faruk Zahirović ispenjali jedan smjer koji i danas predstavlja izazov za penjače. 
#### Prvu kursevi 
U Planinarskom savezu Bosne i Hercegovine 1949. godine formiran je alpinistička sekcija, koja je bila začetnik osnivanja alpinističkih sekcija i odsjeka u planinarskim društvima. Na saveznom alpinističkom tečaju (prvom alpinističkom tečaju u BiH), za učesnike iz svih republika tadašnje države, koji je održan polovinom oktobra 1949. godine na Prenju, na Boračkom jezeru, sudjelovalo je osam predstavnika Bosne i Hercegovine. Iz Bosne i Hercegovine tečaju je prisustvovalo 8 planinara: Drago Entraut, Muhamed Buturović, Vlado Travner, Mijo Novaković, Vojo Radić, Sonja Fedi, Hidajet Haračić (kasnije poginuo na stijeni Babinog zuba kod Sarajeva uz prisustvo brojnih posmatrača) i Vjekosav Reba. Savez je pozvao instruktore iz Slovenije: Marijan Perko, Evgen Vavken i Rado Kočevar.

Na republičkom alpinističkom tečaju, održanom u septembru 1950. godine na Čvrsnici, sudjelovalo 30 polaznika. Značajno je da su već 1951. i dvije žene pohađale alpinistički tečaj.

### Ostale planine 
Uz Romaniju, kojoj pripada počasno mjesto u razvoju bosanskohercegovačkog alpinizma, značajno mjesto zauzimaju i planine Prenj, Čvrsnica, Velež, Treskavica i druge.

Godine 1936. na sjevero-istočnu stijenu Lupoglava u Prenju ispenjao se Drago Šefer. U Čvrsnici na sjevernu stijenu Klapavice ispenjao se Josip Sigmund. Šefer i Predrag Šaraba ostvarili su uspon u sjevernoj stijeni Otiša (2097 m), godine 1938. penju se u zapadnoj stijeni Osobca u Prenju. Lujo Dic sa skupinom planinara iz društva »Prijatelji prirode« penjali su grebenom Vjetrenih brda od Zelene glave do Lupoglava.

Godine 1937. Josip Sigmund penje se kaminom u Čabenskim stijenama u Treskavici, a 1939. god. dva penjačka uspona u Čvrsnici – u Pešti brdu i u Velikom kuku

Bosanskohercegovački alpinisti sudjelovali su u alpinističkom skupu na Magliću i Trnovačkom jezeru 1956. Zajedno sa slovenskim i hrvatskim alpinistima izveli su nekoliko prvenstvenih uspona u stijenama Maglića, Trnovačkog Durmitora i Volujka. Sudjelovali su Muhamed Buturović, Drago Tomčić, Lala Mulalić i Josip Nemec.

Godine 1966. izvedeni su prvenstveni alpinistički usponi na području Prenja: zapadna stijena Zubca (1897 m), sjeverozapadna stijena Otiša i
uspon na Ogorjelu glavu.

U sedamdesetim i osamdesetim godinama prošlog stoljeća u stijenama prenjskih vrhova ili hercegovačkih Himalaja, kako neki nazivaju Prenj, alpinisti su sticali iskustvo koje im je koristilo u kasnijem savladavanju stijena i vrhova evropskog i svjetskog gorja. Sjeverna stijena Veleža, sa svojom 13 kilometara dugom barijerom, jedna je od najprepoznatljivijih i najvećih u čitavoj jugoistočnoj Evropi. Ta stijena ima bogatu alpinističku historiju, a na njoj je već ispenjano 50-ak alpinističkih smjerova.

Historiju alpinizma u Bosni i Hercegovini stvarali su i Alojz Rebić, Vojo Prica, Hajro Delić, Hidajet Haračić, Drago Bozja, Danil Pavičević i dr.

### Lupoglav 
Prenj je visoki planinski masiv u sjevernom dijelu Hercegovine, a njegov izdvojeni vrh Lupoglav (2.102 m/nv) uživa pomalo kultni status bosanskohercegovačkih alpinista. U zimskim uslovima ostao je neosvojiv do 1970. godine. Ilija Dilber, tada jedan od najboljih BiH alpinista, Zijah Jajatović mladi i perspektivni alpinista, student DIF-a, i Milorad Stjepanović, najmlađi član naveze, 14. februara krenuli su na taj vrh iz planinarskog doma na Jezercu i tragično stradali. Tek u junu i julu pronađeni su ostaci opreme i njihova tijela. Rekonstrukcija je pokazala da su po lijepom vremenu, preskijavši gotovo cijelu planinu, došli do Lupoglava, popeli se na vrh sa istočne strane, i u vrijeme oluje, pali niz zapadnu stijenu u Barni do.

### Sarajevska škole alpinizma 
Prvi eksperimentalni kurs (ljetni početnički) Sarajevske škole alpinizma (SŠA) održan je tokom sedam vikenda, od 7. oktobra do 19. novembra 1972. na Romaniji, u planinarskom domu “Slaviša Vajner-Čiča”. SŠA je zvanično startovala u proljeće 1973. kada je na Romaniji održan ljetni početnički tečaj, i od kada se vode dnevnici Škole. Prvobitno nije djelovala u okviru PSBiH, već u okviru Gradskog planinarskog saveza Sarajeva. Kroz školu su prošli brojni alpinisti iz cijele Bosne i Hercegovine. Instruktori (praktične i teoretske nastave) koji su se najviše angažovali u radu SŠA, posebno u njenoj prvoj, “klasičnoj” fazi, od 1972. do 1991. bili su Muhamed Šišić, Slobodan Žalica (idejni osnivači i direktni pokretači Škole), Peter Hilčišin, Muhamed Gafić (jedno vrijeme rukovodilac škole), Faruk Zahirović, Rašid Mulahusić (kasnije dugogodišnji rukovodilac škole) i Miodrag Rakić (utemeljivači Škole).

## Usponi 
### Matterhorn (1972) 
Uspon na Matterhorn Muhameda Šišića i Muhameda Gafića izveden je u julu 1971. god. Bio je izveden u vlastitoj organizaciji, sa dosta avanturizma, ali je ostao zapisan kao prvi bosanskohercegovački uspon na ovaj vrh i ulazak u svjetski krug alpinizma.
, najviši je vrh Kavkaza i Evrope s visinom od 5642 m. Muhamed Gafić i Muhamed Šišić au prvi bosanskohercegovački alpinisti sa usponom na ovaj vrh]] 
### Elbrus (1974) 
Kao članovi  Prve jugoslavenska kadrovska alpinistička ekspedicija "Kavkaz '74" (PS Jugoslavije), Muhamed Gafić i Muhamed Šišić ostvarili su 1974. god. uspon na Elbrus (5642m). Prepenjali su i sjevernu stijenu Ulu Tau Čana (4207 m).
### 1976. god. 
Prva bosanskohercegovačka alpinistička ekspedicija  u organizaciji Planinarskog saveza Bosne i Hercegovine bila je "Pamir '76". Branimir Maltarić  i Alija Vatrenjak  dosegli su 7050 m prilikom uspona na Vrh Korženevskaja (7105 m.). Ostali članovi ekspedicije bili su Erol Čolaković, Muhamed Šišić, Miodrag Rakić. 
### 1979 - 7.000 metara 
* U Jugoslavenskoj ekspediciji na Mount Everest u proljeće 1979. god. učestvovali su Muhamed Šišić i  Muhamed Gafić. Dosegli su visinu 7170 metara. Na vrh su se popela četvorica jugoslavenskih alpinista: Nejc Zaplotnik, Andre Štrmfelj i Stane Belak iz Slovenije i Stipe Božić iz Hrvatske.
* U julu 1979. godine Branimir Maltarić i Mujo Mulaosmanović, kao članovi Jugoslavenske ekspedicije na Pamir 1979. popeli su se na Vrh Korženjevskaja u Pamiru, visok 7105 metara. Bio je to prvi uspon alpinista iz BiH na vrh preko 7.000 metara.

### 1982 i 1983. god. 
Uspon na Vrh Uhuru (5895 m) Kilimanjaro, najviši vrh Afrike ostvarili su 1982. godine Branimir Maltarić i Goran Vučičević, a godinu dana kasnije Boris Kovačević i Branislav Pajkanović.
### 1984. god. 
Godine 1984. alpinisti iz Bosne i Hercegovine učestvovali su u Drugoj vojvođanskoj alpinističkoj ekspediciji “Damavand ‘84“, Elbrus (PSS Vojvodine). Na vrhove Damavand (5671 m) i Ararat (5165 m) ispenjali su se: Milorad Čarapić, Zijo Deljo, Miloš Droca, Murat Gušo, Selver Hadžić, Ozrenka Jakovljević, Ljerka Kušec, Naim Logić, Srećko Mirić, Slobodan Simić, Mehmed Šišić, Halil Udžvarlić, Raza Voloder.

U ekspediciji na Alam Kuhu (4850 m) 1984. god Nail Dervišević, Naim Logić, Mukri Šišić i Alija Vatrenjak ispenjali su nekoliko smjerova.

### 1985. god. 
Druga bosanskohercegovačka alpinistička ekspedicija "Pamir '85" u organizaciji Planinarskog saveza Bosne i Hercegovine. Goran Gvozderac, Vlado Mičić, Mehmed Pjanić, Željko Rudan uspeli se na vrh – Vrh Komunizma (7495 m.) Ostali članovi ekspedicije bili su: Muhamed Gafić, Edo Kajan, Željko Knez, Goran Sladić, Danijel Felc.
### 1986 
* Uhuru Peak (5895 m), Kilimanjaro: Mišo Blagojević, Ljubo Jovanović, Miloš Šljivić, Slavko Šimić – pristup na vrh
* Ulu Tau Čan (4207 m), Kavkaz: Edin Durmo, Mustafa Hodžić, Željko Knez i Edin Kundalić – ispenjali nekoliko smjerova
* Alpinistička ekspedicija ”Ande '86” (UPSD “Bukovik” Sarajevo):
:Huaskaran (6768 m): Goran Černak, Dragan Ilić, Duško Jovanović, Naim Logić, Slobodan Simić, Muhamed Šišić, Alija Vatrenjak – pristup na vrh
:Quitijaro (6035 m): Dragan Ilić, Željko Marić, Goran Černak, Duško Jovanović, Alija Vatrenjak, Levko Mojsovski – pristup na vrh
:Alpamajo (5947 m): Naim Logić, Dragan Ilić, Željko Marić, Alija Vatrenjak, Muhamed Šišić – pristup na vrh
:Toklararaju (6034 m): Alija Vatrenjak, Naim Logić – pristup na vrh
:Ranrapalca (6162 m): Alija Vatrenjak, Naim Logić – pristup na vrh
:Nevado Pisko (5760 m): Slobodan Simić, Dragan Ilić, Vesna Škramić, Halil Udžvarlić – pristup na vrh
[mini|desno|[Aconcagua, najviši vrh Južne Amerike]]
### 1988 - Akonkagva 
Alpinistička ekspedicija “Ande '88” (PD “Bjelašnica” Sarajevo): Akonkagva (6962 m ). Uspon su ostvarili Dragan Ilić i Cvjetin Krnjajić.
### 1989 
* Alpinistička ekspedicija “Pamir '89” (PSS Vojvodine): Vrh Lenjin (7134 m). Uspon su ostvarili Muhamed Gafić i Vlado Mičić. Ostali članovi ekspedicije: Edin Durmo, Salkica Juca, Edo Kajan, Željko Knez, Drago Puhalić, Slobodan Simić, Goran Sladić, Snježana Bilač
* V zagrebačka alpinistička ekspedicija “Everest '89”, Himalaja (PDS “Velebit” Zagreb): Prvo ponavljanje Australijskog smjera u sz. stijeni Mt. Everesta (8848 m ); Boris Kovačević dosegao 7600 m.
### 1990 
Treća bosanskohercegovačka alpinistička ekspedicija “Pamir '90” (PS BiH) 
:Vrh Korženjevske (7105 m): Muhamed Gafić, Branko Simić, Zdenko Veljačić – pristup na vrh
:Vrh Četiri (6400 m): Ivica Šutalo, Goran Bregović – pristup na vrh
### 1991 
* Četvrta bosanskohercegovačka alpinistička ekspedicija “Tjen Šan '91” (PS BiH) 
:Khan Tengri (7010 m): Edin Durmo, Muhamed Gafić, Naim Logić i Dragan Zlatanović – pristup na vrh. Ostali članovi ekspedicije: Muhamed Šišić (dosegao 6900 m) i Mirza Todorović.
* Ekspedicija na Pamir, PD “Klekovača” Prijedor:
:Vrh Moskva (6635 m): Slobodan Bokan, Sulejman Ćuskić, Silvije Sarić, Duško Vujičić – pristup na vrh

### 1994 
* Peta bosanskohercegovačka alpinistička ekspedicija “Karakorum '94”, Himalaji (PS BiH).Prilikom uspon na Gašerbrum II (8035 m), Nail Dervišević dosegao 7400m, Oskar Prebanić 7350, Alija Vatrenjak 7000 m. Ostali članovi: Mukrim Šišić, Senad Kreso, Muhamed Šišić, Miran Karabašić, Muhamed Gafić, Ramiz Bisić, Dženamir Abaza, Dan Damon (Engleska)

### 2006 - 8.000 metara 
* Uhuru Peak (5895 m), Kilimanjaro (PD “Pobeda” Beograd): Adnan Hodžić, Dragan Markelić – pristup na vrh
* Mount Manso (5557 m), Ande: Goran Rokolj – pristup na vrh
* Alpinistička ekspedicija “Čo Oju” Himalaja, (“Extreme Summit Team” Beograd): Petar Pećanac – pristup na vrh. Ovo je prvi uspon jednog alpiniste iz Bosne i Hercegovine na vrh iznad 8.000 m.

### 2007 - Mount Everest 
Alpinistička ekspedicija Everest 2007, Himalaji (EST Beograd). Uspon sjevernim grebenom na Mount Everest (8.848 m) izvršio Petar Pećanac Ovo je prvi uspon bosanskohercegovačkog planinara na najviši vrh svijeta.

### 2010 - Mount Everest 
Ekspedicija Himalaja “Everest Tibet 2010”, (“Summitclimb.com”). Sjevernim grebenom, Fikret Karačić pristupio na vrh Mount Everest (8.848 m).
### 2012 - Mount Everest 
* Himalaja, ekspedicija “Eco-Everest Expedition Spring 2012” (“Asian Trekking's Expedition Teams.”) na Himalaje: 
:Island Peak (6189 m), Naim Logić  – pristup na vrh  
:Mount Everest (8848 m),  Naim Logić iz Everest Base Camp via South Col Route, pristupio na vrh.
### 2015 - Sedam vrhova 
Mount Vinson, Antartika – 4897 m (7.1.2015.). Usponom na ovaj vrh, Naim Logić je prvi i jedini bosanskohercegovački alpinista koji je kompletirao listu najviših vrhova sedam kontinenata.
### 2023 - Mount Everest 
Dana 17.05.2023. u 08:21 (po lokalnom vremenu), alpinista, planinar, triatlonac, ironman, norseman, humanista, Tomislav Cvitanušić ostvario je uspon na najviši vrh svijeta Mount Everest (8848 m/nv). Bio je to četvrti uspon na najviši vrh svijeta, nakon Petra Pećanca, Naima Logića i Fikreta Karačića.

## Reference 
Kategorija:Alpinizam u Bosni i Hercegovini