Milivoj Mirza Abdurahman Malić

**Milivoj Mirza Abdurahman Malić** (Imotski, 10. jula 1897. – Sušak, 12. oktobra 1935) bio je hrvatski orijentalni filolog, iranist, publicist i prevodilac. Jedan je od najistaknutijih orijentalista između dva svjetska rata i pionira iranistike na području bivše Jugoslavije.  

## Biografija 
Rođen je 10. jula 1897. u Imotskom u hrvatskoj katoličkoj porodici kao Milivoj Malić, od oca Klonimira i majke Ildegarde. Kršten je 2. augusta iste godine kao Milivoj Mate Marko. Otac Klonimir u Imotski se doselio iz Makarske, a majka Ildegarda poticala je iz plemićke porodice porijeklom iz Mostara, Šoića Mirilovića. Predak Mate je 1717. uz podršku Mlečana zauzeo Imotski, dobivši titulu zapovjednika Imotske krajine. Imao je tri sestre i jednog brata. Porodica se 1905. preselila u Omiš, a u ljeto 1906. na Sušak, istočni dio današnje Rijeke.  

Kraljevsku trgovačku akademiju u Sušaku završio je 1915. U jesen 1918, kao pristalica jugoslavenskog ujedinjenja, pridružio se Narodnoj gardi Srba, Hrvata i Slovenaca. Po ulasku Italijana u Rijeku, otišao je u Međimurje. Po završetku Prvog svjetskog rata, radi kao činovnik u zagrebačkim bankama i preduzećima, neuspješno pokušavajući objaviti djelo *Budistički katekizam*. Na Kraljevsku visoku školu za trgovinu i promet upisao se 1920. Islam je prihvatio 3. marta 1922. pred zagrebačkim muftijom Ismetom Muftićem, uzevši ime Mirza Abdurahman. 

Po prihvatanju islama napušta studije u Zagrebu i odlazi u Španiju, koju naziva "reakcionarnom zemljom koja ne poznaje i ne poštuje svoju prošlost". U Pariz odlazi 1924. s namjerom da studira orijentalne jezike. Na Školi za žive istočne jezike diplomirao je perzijski jezik i književnost, a dvije godine je studirao i turski i arapski. Istovremeno je na Filozofskom fakultetu učio španski i francuski jezik. Do kraja života naučio je devet jezika: perzijski, arapski, turski, španski, francuski, njemački, italijanski, engleski i ruski. 

Ljetni semestar 1928/29. proveo je na Visokoj školi za arapski jezik Univerziteta ez-Zejtuna. Neko vrijeme je 1932. i 1933. živio u Nici. Doktorsku disertaciju *Bulbulistan du Shaikh Fewzi de Mostar, poète herzégovinien de langue persane* odbranio je 17. jula 1935. na nosilima, zbog sedmomjesečne paralize, na Univerzitetu Sorbonne. Disertacija je iste godine objavljena u Parizu u izdanju Librairie L. Rodstein. Poslije odbrane disertacije vratio se u Zagreb. Period studija u Parizu protekao je u finansijskoj nestašici i šikaniranju od strane predstavnika tadašnje jugoslavenske vlasti. Održavao je stalni kontakt sa istaknutim bošnjačkim ličnostima iz javnog i vjerskog života, koji su nastojali ličnim prilozima i uz pomoć "Gajreta" i "Narodne uzdanice" popraviti njegovu situaciju. U ovom je periodu sarađivao i sa ahmedijskim misionarima iz Berlina. 

Umro je u bolnici na Sušaku 12. oktobra 1935. sa dijagnozom mijelitisa. Sahranjen je narednog dana u porodičnoj grobnici na groblju Trsat, u današnjoj Rijeci. Dženazu je predvodio muftija Ismet Muftić. Trsatski župnik i senjsko-modruški biskup negodovali su što je kao musliman sahranjen na katoličkom groblju, čemu se usprotivila Malićeva porodica. Ostaci Malića i članova porodice prenesi su 2013. na groblje Kozola.

### Brakovi i djeca 
5. marta 1922. u Zagrebu se oženio Franjicom Svetličić iz Ravne Gore, sa kojom je u maju iste godine dobio sina Milivoja. 

Kćerku Jelenu dobio je 1933. u braku sa poljskom Jevrejkom Noemie Becker, koja je stradala u holokaustu.

## Radovi 
Prvo djelo koje je napisao bilo je *Budistički katekizam*, po ugledu na njemačko izdanje Subhadra Bhikšua, ali ga nije uspjeo objaviti.

U zagrebačkoj "Riječi" objavio je 1923. tekst *Španija i Maroko*, a u "Jutarnjem listu" 1924. esej *Španija i Španjolci*. 1929, za vrijeme studija u Parizu, objavio je u sarajevskom listu "Novi behar" zapažanje o posjeti Španiji pod imenom *Medina del Compo*. Osim "Novog behara", od 1926. do 1930. sarađivao je i sa časopisima "Đulistan" i "Gajret", objavljujući uglavnom prijevode sa engleskog, španskog, italijanskog i perzijskog jezika. Bio je i saradnik berlinskog časopisa "Moslemische Revue", povezanog s ahmedijskim misionarima. 

Disertacija o *Bulbulistanu* je 1936. uvrštena u bibliografiju perzijske književnosti u prilogu *Abstracta islamica* francuskog orijentalističkog časopisa "Revue des études islamiques". Prijevod *Bulbulistana* na franucski jezik objavljen je u uvodu djela. Rukopis djela *Zašto sam ja prešao na islam* je izgubljen, a posthumno je 1967. objavljen rad *Slavni Jugosloveni u stranom svijetu*.

## Literatura 
* Grupa autora (2016). *Milivoj Mirza Malić i Fevzijev Bulbulistan na Univerzitetu Sorbonne*. Sarajevo: Institut za islamsku tradiciju Bošnjaka, Muftijstvo mostarsko, Mešihat IZ u Hrvatskoj i Medžlis IZ Mostar. 

Kategorija:Biografije, Imotski
Kategorija:Rođeni 1897.
Kategorija:Umrli 1935.
Kategorija:Hrvatski pisci