Ostajem na Marsu

***Ostajem na Marsu*** () jest naučnofantastični i prvi objavljeni roman engleskog pisca Arthura C. Clarkea. Iako je već bio popularan kao pisac kratkih priča i kao saradnik u časopisu, ovaj roman je omogućio Clarkeu da postane jedan od najistaknutijih svjetskih pisaca naučnofantastičnih romana. Priča je objavljena 1951, prije nego što su ljudi uspjeli odletjeti u svemir. Smješten je uglavnom na planeti Mars, koju su naselili ljudi i koja se u suštini koristi kao istraživačka ustanova. Radnja priče je da je Mars ispitan, ali nije u potpunosti istražen na tlu.

## Sažetak radnje 
Martin Gibson, poznati pisac naučne fantastike, putuje na Mars, kao gost posade svemirskog broda Ares. Po dolasku na Svemirsku stanicu jedan, u orbiti Zemlje, odakle počinju sva međuplanetarna putovanja, započinje tromjesečno putovanje na Mars.

Najmlađi član posade, Jimmy Spencer, koji je još uvijek na obuci za astronauta, dobija zadatak da odgovori na njegova pitanja o tehnologiji svemirskih letova i oni postaju prijatelji. Gibson mu priča o svom ranom životu, otkrivajući da je morao da napusti Univerzitet Cambridge zbog nervnog sloma i da nikada nije završio studije. Nakon psihijatrijskog liječenja, postao je pisac. Otkriva i da je imao aferu na fakultetu, ali da su on i njegova djevojka raskinuli i da se ona udala za drugog muškarca, dobila dijete i kasnije umrla.

Na Marsu, Gibson i posada idu svojim putem. Gibson upoznaje izvršnog direktora Marsa, Warrena Hadfielda i gradonačelnika Whittakera, koji upravljaju kolonijom iz baze u Port Lowellu. Razgovaraju o budućnosti kolonije s Hadfieldom, koji želi da Mars učini što samodovoljnijim, s obzirom na ogromnu udaljenost s koje materijali moraju doći sa Zemlje.

Na putovanju putničkim avionom do udaljene istraživačke stanice, Gibson i posada su primorani sletjeti zbog oluje. Istražujući obližnje područje otkrivaju malu grupu stvorenja nalik kengurima, domorodaca Marsa. Čini se da imaju ograničenu inteligenciju prema ljudskim standardima, vegetarijanci su i žive na autohtonim biljkama.

Kasnije se otkriva da istraživači uzgajaju biljke kako bi obogatili sadržaj kisika u atmosferi Marsa. Ovaj projekat, i drugi povezani, čuvaju se u tajnosti od Zemlje.

Gibson otkriva da je Spencer njegov sin. U međuvremenu, Spencer se zaljubio u Irene, Hadfieldovu kćerku.

Hadfield otkriva da su naučnici radili na "Projektu Zora", koji uključuje paljenje mjeseca Fobosa i njegovo korištenje kao drugog "sunca" za Mars. Goriće najmanje hiljadu godina, a dodatna toplota, zajedno sa masovnom proizvodnjom biljaka koje proizvode kiseonik, na kraju će – nadamo se – učiniti atmosferu Marsa pogodnom za ljude.

Gibson je toliko uvjeren u važnost Marsa kao samodovoljnog svijeta da se prijavljuje da ostane na planeti, i pozvan je da preuzme odgovornost za odnose s javnošću - zapravo, da "proda" Mars potencijalnim kolonistima.

## Prijem 
J. Francis McComas, koji je pisao za The New York Times, proglasio je *ovaj roman* "pažljivom, promišljenom projekcijom problema vlade... napisanom sa tihim realizmom."   Recenzent Galaksije Groff Conklin opisao je roman kao "stvarno dobro štivo." Boucher i McComas su ga smatrali "naučnom fantastikom prvog nivoa za inteligentnog i pismenog čitaoca." P. Schuyler Miller je izvijestio da iako "mehanizam radnje malo škripi,... [ovo] je jedno od najvjerovatnijih putovanja na Mars."

## Bilješke 
Clarkeova vizija Marsa bila je zasnovana na onome što se znalo ili zamišljalo 1950-ih. Marsovski kanali su dugo bili diskreditovani, ali se nije smatralo da Mars ima planine ili kratere. Smatralo se da su sezonske promjene vidljive sa Zemlje uzrokovane vegetacijom kakve opisuje roman.

Neke od prikazanih tehnologija nisu se mijenjale od 1950-ih. Na primjer, karbonski papir i pisaće mašine se koriste na međuplanetarnom brodu, a kamere imaju film. Slično, društvene strukture su slične vremenu kada je Clarke pisao. Dok se spominje žena inžinjer, većina žena na Marsu su sekretarice ili recepcionerke, a jedina imena navedena u knjizi su evropskog porijekla.

Knjiga je kasnije objavljena kao dio Svemirske trilogije, omnibusa od tri Clarkeova ranija djela koja također uključuju Ostrva na nebu i Svjetlost zemaljska.

Grad na Marsu po imenu Port Lowell pominje i Clarke u svojoj kratkoj priči iz 1955. "Refugee" i "The Lost Worlds of 2001."

Transformacija Fobosa u drugo sunce ima sličnosti sa onim što je učinjeno Jupiteru u Clarkeovom romanu 2010: Druga odiseja. U ovom romanu, vanzemaljska tehnologija pokreće reakciju fuzije na planeti, koja je uglavnom vodonik. U slučaju Fobosa - malenog i uglavnom kamenog - Clarke predlaže zamišljenu "rezonanciju mezona" koja je nedavno otkrivena.

Pretpostavlja se da je inspiracija za naslov poslednjeg i nedovršenog albuma gitariste Jimija Hendrixa, First Rays of the New Rising Sun. Album sadrži i nedovršenu pjesmu "New Rising Sun" u kojoj se spominje "Jupiter Sun".

## Vremenska linija 
Datumi nisu navedeni, ali Gibsonova 20-godišnja karijera počela je prije nego što je iko bio u svemiru. Navodi se da je svemirsko doba počelo 1960-ih i 1970-ih, što implicira da se radnja romana odvija u 1990-im. Nivo razvoja je u skladu sa onim što je Clarke zamislio za 2001. 2001: Odiseja u svemiru. Ekspedicija na Saturn spominje se u  verziji romana iz 2001.

## Odnosi sa drugim romanima 
Clarkeovi rani svemirski romani uglavnom predviđaju skoro istu vrstu budućnosti, uglavnom mirne i sa dobronamjernim stanjem svijeta. Međutim, nema posebnih veza između njih, nema ponavljanja izmišljenih ljudi ili mjesta. Sadašnje izdanje ovog romana pojavljuje se u istom obimu kao i Svjetlost zemaljska, ali nisu definitivno dio iste budućnosti. Da jesu, marsovski roman bi bio dio prošlosti lunarnog, budući da su ljudi na Zemljinoj svjetlosti otišli mnogo dalje i planete su sada neovisne.

Ideju korištenja mjeseca kao zamjenskog sunca koristili su Pohl i Kornbluth u romanu Wolfbane iz 1959.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*.

Kategorija:Knjige Arthura C. Clarkea
Kategorija:Britanski naučnofantastični romani
Kategorija:Romani iz 1951.