Kserografija

**Kserografija** (od grčkog ξηρός kseros, što znači "suh" + grč, γραφία, lat. graphia, što znači "pisanje") je tehnika suhog fotokopiranja. Prvobitno nazvana *elektrofotografija*, preimenovana je kako bi se naglasilo da ne koristi tečne hemikalije, za razliku od tehnika reprodukcije koje su se tada koristile kao što je cijanotipija.

## Historija
Kserografiju je izumio američki fizičar Chester Carlson, značajno zasnovanu na doprinosima mađarskog fizičara Pála Selényija. Carlson je podnio zahtjev i dobio američki patent: 2297691, 6. oktobra 1942..

Carlsonova inovacija je kombinovala elektrostatsko printanje sa fotografijom, za razliku od suhog elektrostatskog printanja,  procesa koji je izumio Georg Christoph Lichtenberg 1778.. s ravnim pločama.

Godine 1946., Carlson je potpisao ugovor s Haloid Photographic Company o razvoju kao komercijalnog proizvoda. Prije te godine, Carlson je predložio svoju ideju više od desetak kompanija, ali nijedna nije bila zainteresirana. Predsjednik Haloida, Joseph C. Wilson, vidio je obećanje Carlsonovog izuma i pobrinuo se da Haloid marljivo radi na proizvodnji funkcionalnog komercijalnog proizvoda.

Prošlo je gotovo 18 godina prije nego što je razvijen potpuno automatizirani proces, a ključni proboj bila je upotreba cilindričnog bubnja obloženog selenom, umjesto ravne ploče. To je rezultiralo prvim komercijalnim automatskim kopir aparatom, Xerox 914, koji je Haloid/Xerox izdala 1960..

Kserografija se sada koristi u većini fotokopirnih mašina i u laserskim i LED štampačima.

## Proces
Prva komercijalna upotreba bila je ručna obrada ravnog fotosenzora (elektrostska komponenta koja detektuje prisustvo vidljive svjetlosti) kamerom za kopiranje i odvojenom procesorskom jedinicom za proizvodnju ofsetnih litografskih ploča.

Korištenjem cilindra za nošenje fotosenzora omogućena je automatska obrada. Automatski fotokopir je stvoren 1960. i od tada su proizvedeni milioni. Danas se ova tehnologija koristi u fotokopir aparatima, računarskim laserskim i LED štampačima, mikroformnim štampačima, pa čak i digitalnim štamparijama koji polako zamjenjuju mnoge tradicionalne ofset mašine u štamparskoj industriji za kraće tiraže.

Metalni cilindar koji se naziva bubanj montiran je tako da se okreće oko horizontalne ose. Bubanj se okreće brzinom izlaska papira. Jedan okret prolazi površinom bubnja kroz korake opisane u nastavku.

Dimenzija od kraja do kraja je širina otiska koji treba proizvesti plus velika tolerancija. Bubnjevi u kopir aparatima koje je prvobitno razvila Xerox Corporation proizvedeni su s površinskim premazom od amorfnog selena (u novije vrijeme keramičkog ili organskog fotoprovodnika (OPC)), nanesenog vakuumskim nanošenjem. Amorfni selen će zadržati elektrostatski naboj u mraku i odvesti takav naboj pod svjetlom. U originalnom sistemu, fotokopir aparati koji se oslanjaju na silicij ili selen (i njegove legure) su pozitivno naelektrisani tokom upotrebe (dakle rade sa negativno naelektrisanim "tonerskim" prahom). Tokom 1970-ih, IBM Corporation je pokušala da izbjegne Xeroxove patente za selenske bubnjeve razvojem organskih fotoprovodnika kao alternative selenskom bubnju. Fotoprovodnici koji koriste organske spojeve  su elektrohemijski naelektrisani obrnuto u odnosu na prethodni sistem kako bi se iskoristila njihova prirodna svojstva u štampanju. Organski fotoprovodnici su sada poželjniji jer se mogu nanositi na fleksibilnu, ovalnu ili trouglastu traku umjesto na okrugli bubanj, što omogućava znatno manju veličinu uređaja.

Foto bubnjevi laserskih štampača izrađeni su sa sendvič strukturom dopiranom silicijskom diodom sa vodikom dopiranim silicijkim slojem koji se može nabiti svjetlošću, bor-nitridni ispravljačkim (diodno-uzrokujućim) slojem koji minimizira curenje struje i površinskim slojem silicija dopiranim kisikom ili dušikom; silicij-nitrid je materijal otporan na habanje.

Koraci procesa opisani su u nastavku, onako kako se primjenjuju na cilindar, kao u fotokopir aparatu. Neke varijante su opisane u tekstu. Svaki korak procesa ima varijante dizajna. Fizika kserografskog procesa detaljno je objašnjena u knjizi.
; Korak 1: Punjenje
Elektrostatsko pražnjenje od -600 volti se ravnomjerno raspoređuje po površini bubnja koronskim pražnjenjem iz koronske jedinice (Korotrona), s izlazom ograničenim kontrolnom mrežom ili ekranom. Ovaj efekat se može postići i korištenjem kontaktnog valjka s naelektrisanjem primijenjenim na njega. U suštini, koronsko pražnjenje se generiše vrlo tankom žicom od 6,35 do 12,7&nbsp;mm) dalje od fotoprovodnika. Na žicu se postavlja negativni naboj koji će ionizirati prostor između žice i provodnika, tako da će se elektroni odbiti i gurnuti na provodnik. Provodnik se postavlja na vrh provodne površine, održavajući se na potencijalu uzemljenja.

Polarnost se bira tako da odgovara pozitivnom ili negativnom procesu. Pozitivan proces se koristi za proizvodnju crno-bijelih kopija. Negativ proces se koristi za proizvodnju crno-bijele boje iz negativnih originala (uglavnom mikrofilma) i svih digitalnih štampanja i kopiranja. Ovo se radi kako bi se uštedjela upotreba laserske svjetlosti metodom ekspozicije "crnopisanja" ili "pisanja na crno".

; Korak 2: Ekspozicija
Dokument ili mikroforma koji se kopira osvjetljava se bljeskalicama na ploči i ili prolazi preko sočiva ili se skenira pokretnim svjetlom i sočivom, tako da se njegova slika projektuje na površinu bubnja koja se kreće i sinhronizuje sa njom. Alternativno, slika se može eksponirati pomoću ksenonskog stroboskopa koji osvjetljava površinu bubnja ili trake koja se kreće, dovoljno brzo da se dobije savršena latentna slika. Tamo gdje se na dokumentu nalazi tekst ili slika, odgovarajuće područje bubnja će ostati neosvijetljeno. Tamo gdje nema slike, bubanj će biti osvijetljen i naboj će se raspršiti. Naboj koji ostaje na bubnju nakon ove ekspozicije je 'latentna' slika i negativ originalnog dokumenta.

## Upotreba u umjetnosti
Kserografiju koriste fotografi širom svijeta kao direktan fotografski proces, umjetnici knjiga za objavljivanje jedinstvenih knjiga ili više primjeraka, te umjetnici koji sarađuju u portfolijima poput onih koje je izradilo Međunarodno društvo umjetnika kopirnih strojeva koje je osnovala američka grafička umjetnica i umjetnica knjiga, Louise Odes Neaderland. Likovni kritičar Roy Proctor je rekao o umjetnici/kustosici Louise Neaderland tokom njene rezidencije za izložbu *Art ex Machina* u galeriji 1708 u Richmondu, Virginia: "Ona je živi dokaz da će, kada se nova tehnologija počne masovno proizvoditi, umjetnici biti dovoljno znatiželjni - i dovoljno maštoviti - da istraže njene kreativne upotrebe."

## Reference
## Dopunska literatura
* 
* 
*Eichhorn, Kate (2016). Adjusted Margin: Xerography, Art, and Activism in the Late Twentieth Century. Cambridge: The MIT Press. 

## Vanjski linkovi
* "Static Pops Pictures On Paper" detailed 1949 *Popular Science* article on the history and technology of xerography

Kategorija:Uvodi iz 1942.
Kategorija:Štampanje bez udara
Kategorija:Elektrostatika
Kategorija:Američki izumi
Kategorija:Tehnologija štampanja
Kategorija:Kseroks umjetnost
Kategorija:Štamparstvo