MIR133A1

**MikroRNK 133a-1** jest mikroRNK koja je kod ljudi kodirana genom **MIR133A1**, a poznata je i kao vanćelijska RNK (exRNA).

## Funkcija 
MikroRNA (miRNA) su kratke (20-24 nt) nekodirajuće RNK koje su uključene u posttranskripcijska regulacije ekspresije gena u višećelijskim organizmima utičući i na stabilnost i na translaciju iRNK. miRNK se transkribiraju pomoću RNK-polimeraze II, kao dio zatvorenih i poliadeniliranih primarnih transkripata (pri-miRNK) koje mogu biti za ili kodiiranje proteina ili nekodiranje. Primarni transkript cijepa Drosha-ribonukleazni III enzim da bi se proizvela približno 70-nt matična petlja prekursorne miRNA (pre-miRNA), koja se dalje cijepa citoplazmatskim Dicer-ribonukleazama za stvaranje zrele miRNK i antisens proizvoda miRNK zvijezdica (miRNK*). Zrela miRNK ugrađena je u RNK-inducirani kompleks za utišavanje (RISC ), koji prepoznaje ciljane iRNK, putem nesavršenog uparivanja baza sa miRNK i najčešće rezultira translacijskom inhibicijom ili destabilizacijom ciljne mRNK. RefSeq predstavlja predviđenu matičnu petlju mikroRNK.

## Kloniranje i ekspresija
Lagos-Quintana et al. (2002) klonirali su mišji miRNK133. Sempere et al. (2004) otkrili su da je miRNK133 prvenstveno izražen u skeletnim mišićima miša i ljudi.
Analizom mikro-niza, Sun et al. (2004) otkrili su da je miR133A visoko izražen u ljudskom srcu i skeletnim mišićima, sa malo ili nimalo ekspresije u bubrezima, slezeni, plućima i prostati.

## Funkcija gena
Chen et al. (2006)  pokazali su da se miR1 i miR133, koji su na istom hromosomu miša, transkribiraju zajedno na tkivno-specifičan način tokom razvoja. Sonde iz miR1-2 (MIRN1-2; 610252) i miR133A1 otkrile su jedan primarni transkript na hromosomu 18 od približno 6 kb, u ukupnim RNK, izoliranim iz srca i skeletnih mišića. Sonde za miR1-1 (MIRN1-1) i miR133A2 na hromosomu 2 otkrile su transkript od približno 10 kb u srcu i skeletnim mišićima, ali je sonda miR133A2 hibridizirana sa dva dodatna transkripta, a sonda miR1-1 otkrila je dodatni glavni transkript od približno 6 kb. To sugerira da bi u proizvodnju ove dvije mikroRNK mogla biti uključena posttranskripcijska obrada. 
Chen et al. (2006) otkrili su da miR1 i miR133 imaju različite uloge u moduliranju proliferacije skeletnih mišića i diferencijaciji u kultiviranim mioblastima *in vitro* i u embrionima *Xenopus laevis*  *in vivo*. miR1 je promovirao miogenezu ciljanjem histon-deacetilaze-4 (HDAC4), transkripcijskog represora ekspresije mišićnih gena. Suprotno tome, miR133 je pojačao proliferaciju mioblasta, potiskivanjem faktora serumskog odgovora. Rezultati su pokazali da dvije  zrele miRNK, izvedene iz istog miRNK polikistrona i transkribirane zajedno, mogu obavljati različite biološke funkcije. Zajedno, ove studije su predložile molekulski mehanizam u kojem miRNK sudjeluju u transkripcijskim krugovima koji kontroliraju ekspresiju gena skeletnih mišića i razvoj embriona.

Rao et al. (2006) otkrili su da su tri visoko konzervirane mišićne specifične miRNK, miR1, miR133 i miR206, robusno inducirane tokom tranzicije mioblast-miotubula, kako u primarnim ljudskim mioblastima, tako i u mišjoj mezenhimskoj liniji matičnih ćelija C2C12. Štoviše, oba lokusa koji kodiraju miR1, miR1-1 i miR1-2, te dva od tri koja kodiraju miR133, miR133A1 i miR133A2, bili su snažno inducirani tokom miogeneze. Studije imunoprecipitacije hromatina pokazale su da su se miogeni transkripcijski faktori MYOD1 i MYOG  vezali za regije uzvodno od ovih miRNK, pružajući osnovu za njihovu indukciju tokom miogeneze.

Korištenjem mikromreže, Northern blot-a i hibridizacijskih analiza *in situ*, Care et al. (2007) pokazali su da je ekspresija miR133 i miR1 smanjena u srčanoj hipertrofiji na tri različita modela miša i u ljudskih pacijenata sa hipertrofijskom kardiomiopatijom ili pretkomornom dilatacijom. Prekomerna ekspresija miR133 u miocitima novorođenih i odraslih miševa inhibirala je povećanje veličine srčanih miocita. Suzbijanje miR133 sekvencama mamca komplementarnim miR133 induciralo je izrazitu hipertrofiju srčanih miocita. Infuzija antagnista miR133 kod miševa izazvala je izrazitu i trajnu srčanu hipertrofiju. Bioinformatička analiza identificirala je Rhoa, Cdc42  i Whsc2  kao potencijalne ciljeve miR133, a reporterski testovi pokazali su da je kotransfekcija miR133 s bilo kojim od ova tri ciljana gena dovela do sniženja njihove razine. Care et al. (2007) zaključili su da miR133, moguće u saradnji sa miR1, regulira srčanu hipertrofiju i da modulacija miR133 može imati terapeutski potencijal.
Liu et al. (2007) pokazali su da je Mef2  aktivirao transkripciju bicistronskog  prekursora RNK, koja kodira miR-1-2 i miR-133a1 kod miša. Pojačivač ovisan o Mef2 aktivirao se u linearnoj srčanoj cijevi, tokom embriogeneze i nakon toga kontrolirane transkripcije u srčanoj pretkomori i komori. Mef2 je zajedno s MyoD-om regulirao je i intra-pojačivač miR-1-2 / miR-1333a1, u somitnim miotomima i svim vlaknima skeletnih mišića, tokom embriogeneze i odrasle dobi. Sličan mišićni specifični intrageni pojačivač kontrolirao je transkripciju lokusa miR-1-1/ miR-133a2.

## Životinjski model
Liu et al. (2008) otkrili su da su miševi kojima nije bilo miR133a1 ili miR133a2 normalni, ali je delecija obje miRNK uzrokovala smrtonosne defekte komorske pregrade, u približno polovini dvostruko mutiranih embriona ili novorođenih. Dvostruki mutanti Mir133a koji su preživjeli do odrasle dobi podlegli su proširenoj kardiomiopatiji i zatajenju srca. Odsustvo ekspresije miR133a rezultiralo je ektopijskom ekspresijom gena glatkih mišića u srcu i aberantnom proliferacijom kardiomiocita. Liu et al. (2008) pripisali su ove abnormalnosti, barem djelomično, povišenoj ekspresiji Srf i ciklina D2 (CCND2), koji su ciljevi za represiju pomoću miR133a.

## Reference 
Kategorija:Ljudski proteini
Kategorija:Geni na hromosomu 18
Kategorija:Proteomika