Dehidracija

U fiziologiji, **dehidracija** je nedostatak ukupne tjelesne vode, sa pratećim poremećajem metaboličkih procesa. Nastaje kada gubitak slobodne vode premašuje unos slobodne vode, obično zbog vježbanja, bolesti ili visoke temperature okoline. Blaga dehidracija također može biti uzrokovana diurezom uronjavanja, što može povećati rizik od dekompresijske bolesti kod podvodnih ronilaca.

Većina ljudi može tolerirati smanjenje ukupne količine vode u tijelu za 3–4% bez poteškoća ili štetnih posljedica po zdravlje. Smanjenje od 5–8% može uzrokovati umor i vrtoglavicu. Gubitak preko deset posto ukupne tjelesne vode može uzrokovati fizičko i psihičko pogoršanje, praćeno jakom žeđi. Smrt se javlja gubitkom između petnaest i dvadeset pet posto vode u tijelu. Blagu dehidraciju karakterizira žeđ i opća nelagodnost i obično se rješava oralnom rehidracijom.

Dehidracija može uzrokovati hipernatremiju (visok nivo iona natrija u krvi) i razlikuje se od hipovolemije (gubitak volumena krvi, posebno krvne plazme).

## Znakovi i simptomi 
400px|thumb| Boja urina kao pokazatelj hidratacije
thumb|280px| Ultrazvuk krvnih sudova vrata koji podržava dijagnozu teške dehidracije

Karakteristike dehidracije uključuju žeđ i neurološke promjene kao što su glavobolja, opća nelagoda, gubitak apetita, smanjen volumen mokraće (osim ako su uzrok dehidracije poliurija), konfuzija, neobjašnjivi umor, ljubičasti nokti na rukama i napadi. Simptomi dehidracije postaju sve ozbiljniji s većim ukupnim gubitkom vode u tijelu. Dokazano je da gubitak vode u tijelu od 1–2%, koji se smatra blagom dehidracijom, narušava kognitivne performanse. Dok se kod ljudi starijih od 50 godina osjećaj žeđi smanjuje s godinama, studija je pokazala da nema razlike u unosu tekućine između mladih i starih ljudi. Mnogi stariji ljudi imaju simptome dehidracije. Dehidracija doprinosi morbiditetu kod starije populacije, posebno u uslovima koji promovišu neosjetljiv gubitak vode, kao što je vruće vrijeme. Cochraneov pregled na ovu temu definirao je dehidraciju zbog gubitka vode kao "ljude sa osmolalnošću seruma od 295 mOsm/kg ili više" i otkrio da je glavni simptom kod starijih osoba (ljudi starijih od 65 godina) umor.

## Uzrok
Faktori rizika za dehidraciju uključuju, ali nisu ograničeni na: naprezanje po vrućem i vlažnom vremenu, stanovanje na velikim nadmorskim visinama, atletiku izdržljivosti, starije odrasle osobe, dojenčad, djecu i osobe koje žive s hroničnim bolestima.

Dehidracija također može biti nuspojava mnogih različitih tipova lijekova i pripravaka.

Čini se da su kod starijih osoba glavni uzroci dehidracije prigušen odgovor na žeđ ili neadekvatna mogućnost pristupa slobodnoj vodi zbog viška slobodne vode (posebno povezanih s hiperglikemijom). Višak slobodne vode ili hipotonijske vode može napustiti tijelo na dva načina – *osjetljiv* gubitak kao što su osmotska diureza, znojenje, povraćanje i proljev i *neosjetljiv* gubitak vode, koji se javlja uglavnom kroz kožu i respiratorni trakt. Kod ljudi, dehidracija može biti uzrokovana širokim spektrom bolesti i stanja koja narušavaju homeostazu vode u tijelu. Oni se javljaju prvenstveno zbog smanjene žeđi/pristupa vode ili prekomjernog nivoa natrija.

## Dijagnoza
Dehidracija nastaje kada unos vode ne nadomješta slobodnu vodu izgubljenu zbog normalnih fizioloških procesa, uključujući disanje, mokrenje, znojenje ili drugih uzroka, uključujući proljev i povraćanje. Dehidracija može biti opasna po život kada je teška i dovesti do napada ili respiratornog zastoja, a također nosi rizik od osmotskog cerebralnog edema ako je rehidracija prebrza.

Termin "dehidracija" se ponekad pogrešno koristio kao proxy za odvojeno, povezano stanje zvano hipovolemija, što se posebno odnosi na smanjenje volumena krvne plazme. To dvoje se reguliše kroz nezavisne mehanizme kod ljudi; razlika je važna u vođenju liječenja.

## Prevencija 
Za rutinske aktivnosti, žeđ je obično adekvatan vodič za održavanje odgovarajuće hidratacije. Minimalni unos vode će varirati pojedinačno u zavisnosti od težine, okruženja, ishrane i genetičke osnove. Uz vježbanje, izlaganje vrućim sredinama ili smanjen odgovor na žeđ može biti potrebna dodatna voda. Kod sportista na takmičenjima, pijenje za žeđ optimizira performanse i sigurnost, uprkos gubitku težine, a od 2010. nije bilo naučnog istraživanja koje pokazuje da je korisno biti ispred žeđi i održavati težinu tokom vježba.

U toplom ili vlažnom vremenu, ili tokom teškog napora, gubitak vode može značajno da se poveća, jer ljudi imaju veliki i veoma varijabilni kapacitet za znojenje. Gubitak znoja cijelog tijela kod muškaraca može premašiti 2 L/h tokom takmičarskog sporta, sa stopama od 3– 4 L/h uočenim tokom kratkotrajne, visokointenzivne vježbe na vrućini. Kada se tako velike količine vode gube znojenjem, gube se i elektroliti, posebno natrij.

Kod većine sportista koji vježbaju i znoje se 4–5 sati s koncentracijom natrija u znoju manjom od 50&nbsp;mmol/L, ukupni izgubljeni natrij je manji od 10% ukupnih zaliha u tijelu (ukupne zalihe su približno 2.500&nbsp;mmol, ili 58 g za osobu od 70&nbsp;kg). Čini se da većina ljudi dobro podnosi ove gubitke. Uključivanje natrijuma u napitke koji zamjenjuju tekućinu ima neke teorijske prednosti Čvrsta hrana može doprineti gubitku tečnosti usljed povraćanja i dijareje. Urine concentration and frequency will return to normal as dehydration resolves.

U nekim slučajevima, korekcija dehidriranog stanja postiže se nadoknadom potrebne vode i elektrolita (oralnom rehidracijom, ili zamjenom tečnosti intravenskom terapijom). Pošto je oralna rehidracija manje bolna, neinvazivna, jeftina i lakša za pružanje, to je tretman izbora za blagu dehidraciju. Rastvori koji se koriste za intravenoznu rehidraciju moraju biti izotonični ili hipertonični. Čista voda ubrizgana u vene će uzrokovati razgradnju (lizu) crvenih krvnih zrnaca (eritrociti).

Kada svježa voda nije dostupna (npr. na moru ili u pustinji), morska voda ili pića sa značajnom koncentracijom alkohola će pogoršati dehidraciju. Urin sadrži nižu koncentraciju rastvorene tvari od morske vode; ovo zahtijeva da bubrezi stvaraju više urina kako bi uklonili višak soli, što uzrokuje gubitak vode nego što je potrošeno iz morske vode. Ako je osoba dehidrirana i odvedena u medicinsku ustanovu, također se može koristiti IVs.

Za teške slučajeve dehidracije u kojima su prisutni nesvjestica, vrtoglavica ili drugi jako inhibirajući simptomi (pacijent nije sposoban da stoji ili jasno razmišlja), potrebna je hitna pomoć. Tečnosti koje sadrže odgovarajuću ravnotežu zamjenskih elektrolita daju se oralno ili intravenozno uz kontinuiranu procjenu statusa elektrolita; potpuno razrješenje je normalno u svim slučajevima osim u najekstremnijim slučajevima.

## Također pogledajte
* Hidratacijska tečnost
* Terminalna dehidracija
* Suhoća (medicina)
* Hipernatremija

## Reference 
## Dopunska literatura 
* 
* 

## Vanjski linkovi
* Definition of dehydration by the U.S. National Institutes of Health's MedlinePlus medical encyclopedia


Kategorija:Uzroci smrti
Kategorija:Ishrana
Kategorija:Znaci i simptomi
Kategorija:Hitni medicinski slučajevi u divljini