open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Metabolički genski klaster

**Metabolički genski klasteri** ili **biosintetski genski klasteri** su čvrsto povezani skupovi uglavnom nehomolognih gena koji učestvuju u zajedničkom, diskretnom metaboličkom putu. Geni su u fizičkoj blizini jedni s drugima na genomu, a njihova ekspresija je često koregulirana. Klasteri metaboličkih gena su uobičajene karakteristike bakterija i većina gljivičnih genomima, a rjeđe se nalaze u drugim organizmi. Oni su najšire poznati po proizvodnji sekundarnih metabolita, koji su izvor ili osnova većine farmaceutskih spojeva, prirodnih toksina, te hemijske komunikacije i hemijske borbe između organizama. Klasteri metaboličkih gena također su uključeni u nabavku nutrijenata, razgradnju toksina, antimikrobna rezistencija i biosinteza vitamina. Budući da je veličina metagenomskih podataka znatna, filtriranje i grupisanje istih su važni dijelovi ovih alata. Ovi procesi se mogu sastojati od tehnika redukcije dimenzionalnosti, kao što su Minhash, i algoritmi klasterizacije kao što su k-medoidi i propagacija afiniteta. Također je razvijeno nekoliko metrika i sličnosti za njihovo upoređivanje.
 
Iskopavanje genoma za biosintetičke genske klastere (BGC) postalo je sastavni dio otkrića prirodnih proizvoda. Više od 200.000 mikrobnih genoma sada javno dostupnih sadrži informacije o bogatoj novoj hemiji. Jedan od načina za kretanje kroz ovu ogromnu genomsku raznolikost je komparativna analiza homolognih BGC-a, koja omogućava identifikaciju uzoraka među vrstama koji se mogu uporediti s prisustvom metabolita ili biološkim aktivnostima. Međutim, sadašnje alate ometa usko grlo uzrokovano skupim pristupom zasnovanim na mreži koji se koristi za grupisanje ovih BGC-ova u porodice genskih klastera (GCF).
BiG-SLiCE (Biosynthetic Genes Super-Linear Clustering Engine), alat dizajniran za grupisanje ogromnog broja BGC-a. Predstavljajući ih u Euklidskom prostoru, BiG-SLiCE može grupirati BGC-ove u GCF-ove na neparni, skoro linearan način.
 
Satria et. al, 2021 širom BiG-SLiCE demonstriraju korisnost takvih analiza rekonstruišući globalnu mapu sekundarne metaboličke raznolikosti kroz taksonomiju kako bi se identificirali neutvrđeni biosintetski potencijal, otvara nove mogućnosti za ubrzanje otkrivanja prirodnih proizvoda i nudi prvi korak ka izgradnji globalne i pretražive međusobno povezane mreže BGC-a. Kako se više genoma sekvencira iz nedovoljno proučavanih taksona, može se izvući više informacija kako bi se istakla njihova potencijalno nova hemija.

## Evolucija 
O porijeklu i evoluciji klastera metaboličkih gena raspravlja se od 1990-ih. Od tada je pokazano da metabolički klasteri gena mogu nastati u genomu preuređenjem genoma, duplikcijom, ili horizontalnim prenosom gena, a neki metabolički klasteri su konvergentno evoluirali u više vrsta. Horizontalni prijenos klastera gena povezan je s ekološkim nišama u kojima se smatra da kodirani putevi pružaju korist. Tvrdilo se da je grupiranje gena za ekološke funkcije rezultat reproduktivnih trendova među organizmima i dalje doprinosi ubrzanoj adaptaciji povećanjem prefinjenosti složenih funkcija u pangenomu populacije.
 
## Reference 
Kategorija:Genski klasteri
Slatkovodna mornarica

mini|Rumunjski riječni monitor F-47 na Dunavu.
**Slatkovodna mornarica**, poznata još i kao **mornarica unutrašnjih voda** ili **kopnena mornarica**, odnosi se općenito na riječnu i jezersku mornaricu, posebno u državama koje nemaju izlaz na more, ili koje imaju državnu granicu na nekoj rijeci ili jezeru.

**Riječna mornarica** je isključivo slatkovodna, dok **jezerska mornarica** može biti i na slanim jezerima, kao npr na Kaspijskom jezeru.

Slatkovodna mornarica može biti samostalna, ili u sastavu kopnene vojske, ponekad čak i u sastavu standardne (pomorske) mornarice. Brodovi koji se najčešće koriste na rijekama i jezerima su: riječni monitori, raketni čamci i topovnjače, patrolni brodovi, te brodovi za riječni desant i slično. Za ukupne snaga riječne i/ili jezerske mornarice obično se upotrebljava naziv **flotila**.

U zemljama engleskog govornog područja, za slatkovodnu mornaricu koristi se naziv "Brown-water navy" (Mornarica smeđih voda).

## Reference 
*Što je to "mornarica smeđih voda"
*Definicija slatkovodne mornarice
*Vojne operacije na rijekama
*O mornarici unutrašnjih voda 
*Korištenje riječne mornarice u Vijetnamskom ratu

Kategorija:Vojska
Kategorija:Rijeke
Kategorija:Jezera
Kategorija:Ratni brodovi
Kategorija:Flota
Acinus

**Acinus**, množina **acini**; pridjev **acinusni**,  odnosi se na bilo koju grupu ćelija koja podsjeća na višestruku bobicu, kao što je malina ('''' je latinska odrednica za "bobicu"). Završetak egzokrine žlijezde u obliku bobice, gdje se proizvodi sekret, je acinusnog oblika, kao i alveolska vreća koja sadrži više alveola u plućima.
 
## Egzokrine žlijezde
Acinusne egzokrine žlijezde nalaze se u mnogim organima, uključujući:
* želudac
*lojne žlijezde vlasišta
* pljuvačne žlijezde jezika 
* podjezičnu žlijezdu
* jetru
* suzne žlijezde
* mliječne žlijezde
* pankreas
* bulboureterska (Cowperova) žlijezda
*folikuli štitnjače se također mogu smatrati formiranjem acinusa, ali u ovom slučaju folikuli, kao dio „endokrine“ žlijezde, djeluju kao hormonski depozit, a ne da olakšavaju lučenje .
Sluzni acinusi obično su blijedi, dok  su serozni obično tamni.

## Pluća
Kraj terminalnih bronhiola u plućima označava početak plućnog acinusa koji uključuje respiratorne bronhiole, alveolske kanale, alveolske vrećice i alveole.
 
## Također pogledajte
* Alveolska žlijezda
* Interkalarani kanal
 
## Reference
## Vanjski linkovi
Kategorija:Ćelije
Kategorija:Citologija
Vaginski mikrobiom

ćelija.]]
**Vaginska flora** je zastarjeli termin za pojmove **vaginska mikrobiota** ili **vaginski mikrobiom** su mikroorganizmi koji koloniziraju vaginu. Otkrio ih je njemački ginekolog Albert Döderlein 1892. i dio su ukupnog ljudskog mikrobioma.
Količina i vrsta prisutnih bakterija imaju značajne implikacije na cjelokupno zdravlje pojedinca.  Primarne kolonizirajuće bakterije zdrave osobe su iz roda *Lactobacillus*, kao što je *L. crispatus*, a smatra se da mliječna kiselina koju proizvode štiti od infekcija patogenim vrstama.
 
## Laktobacili 
[thumb|right|Poređenje normalne vaginske i bakterijske [vaginoza|vaginozne  mikrobiote]]
 
Primarne kolonizujuće bakterije zdrave osobe su iz roda *Lactobacillus* (90-95%), a najčešća su *L. crispatus*, *L. iners*, *L. jensenii* i *L. gasseri*. Od prvog Döderleinovog opisa laktobacila, laktobacili se općenito smatraju čuvarima vaginskog ekosistema. Pokazalo se da laktobacili inhibiraju *in vitro* rast patogenih mikroorganizama, npr. *Bacteroides fragilis*, *Escherichia coli*, *Gardnerella vaginalis*, *Mobiluncus* spp., *Neisseria gonorrhoeae*, *Peptostreptococcus anaerobius*, *Prevotella bivia* i *Staphylococcus aureus*. Općenito je prihvaćeno da se to postiže uglavnom djelovanjem mliječne kiseline. Štaviše, laktobacili obično pomažu u sprječavanju dugotrajne kolonizacije vagine tako što se prianjaju na epitelne ćelije vagine. Ovo obično smanjuje infekciju patogena u vaginski epitel.
 
Pored proizvodnje mliječne kiseline i konkurencije za prianjanje, drugi antagonistički mehanizmi uključuju proizvodnju vodik-peroksida (antimikrobni lijek širokog spektra) i bakteriocina (antimikrobni lijekovi specifični za cilj).
 
## pH i mliječna kiselina 
 je složeni oblik šećera prisutan u vaginskom epitelu koji se metabolizira u mliječnu kiselinu]]
Općenito je prihvaćeno da je nizak pH glavni mehanizam koji kontrolira sastav vaginske mikroflore. Iako mliječna kiselina koju proizvode laktobacili doprinosi kiselosti vagine, još uvijek nije dokazano da je primarni izvor niskog vaginskog pH, ali ostaje činjenica da većina laktobacila najbolje uspijeva pri pH < 3,5.
Smatra se da je normalan vaginski pH ispod 4,5 sa rasponom od 3,8 do 4,4.
 
## Također pogledajte 
*Projekt ljudskog mikrobioma
*Mliječnokiselinske bakterije
*Popis vrsta mikrobiote donjeg reproduktivnog trakta žena
*Kožna flora
*Mikrobiota
 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
*
*Döderlein's bacteria
 

Kategorija:Bakteriologija
Kategorija:Mikrobiologija
Kategorija:Ženska higijena
Kategorija:Vagina
Kategorija:Mikrobiomi
Astrej

**Astrej **(Ἀστραῖοςznači "zvjezdani") bio je astrološko božanstvo u grčkoj mitologiji. Neki ga povezuju i sa vjetrovima, jer je on otac četiri Anemoja (božanstva vjetra), koje je dobio sa svojom ženom Ejom.

## Etimologija 
Njegovo ime Astrej (starogrčki Ἀστραῖος, translit. Astraîos) potiče od grčke riječi ἀστήρ (astḗr) što znači “zvijezda”. Sam Ἀστήρ naslijeđen je od protoindoevropskog korijena *h₂ster- („zvijezda“), od *h₂eh₁s- , „goriti“.

## Mitologija 
Prema Hesiodovoj *Teogoniji *i *Biblioteci*, Astrej je Titan druge generacije koji potiče od Krija i Euribije. Međutim, Higin je napisao da je potomak direktno od Tartara i Geje i nazvao ga jednim od Giganta. Servije, koji ga je možda povezao sa Gigantima kao što je to uradio Higin, napisao je da je uzeo oružje i borio se protiv bogova.

Astrej je oženio Eju, boginju zore. Zajedno kao sumrak i svitanje, iznjedrili su mnogu djecu povezanu s onim što se dešava na nebu tokom sumraka.

Imali su mnogo sinova, uključujući četiri Anemoja ("vjetra"): Boreja, Notosa, Eurosa i Zefira, i pet planeta (Zvijezda lutalica i to Saturn, Jupiter, Mars, Venera, i Merkur. Nekoliko izvora spominje još jednu kćer, Astreju, boginju nevinosti i povremeno, pravde.

Ponekad se povezuje i sa Eolom, čuvarom vjetrova, budući da se vjetrovi često pojačavaju oko sumraka.

U Nononovoj epskoj poemi *Dionizijaka*, Astrej je predstavljen kao proročki bog kojeg posjećuje boginja Demetra, zabrinuta za budućnost svoje kćeri Perzefone jer je počela privlačiti značajan broj obožavatelja na Olimpu i zabrinuta da bi se mogla na kraju udati za Hefesta. Astrej ju je tada upozorio da će uskoro Perzefonu biti uzeta od zmije (Zeusa) i roditi dijete iz te zajednice, što je veoma uznemirilo Demetru.

## Reference 
Kategorija:Titani
Kategorija:Grčka mitologija
The ultimate collection (Crvena jabuka)

***Ultimate Collection*** peti je kompilacijski album sarajevske pop, rok grupe Crvena jabuka. Objavila ga je izdavačka kuća Croatia Records u dvostrukom CD izdanju 2008. godine. Album sadrži četrdeset pjesama, koje predstavljaju pregled nekih od značajnijih radova počevši od bržih rok i pop pjesama pa sve do laganih balada snimljenih tokom do tada njihove dvadesetdvogodišnje muzičke karijere. Ujedno, ove pjesme su redovni dio koncertnog repertoara Crvene jabuke. Kompilacijski album *"Ultimate Collection"* objavljen je godinu prije njihovog studijskog albuma *Volim te*. Dizajn za omot albuma uradio je Nikša Martinac, a producent je bio Nikša Bratoš.

## Spisak pjesama 
CD-1
# Ne' te ljubi on (kad ne mogu ja)	3:13
# Bivše djevojčice, bivši dječaci	3:20
# Dirlija	4:00
# Bježi kišo s' prozora	3:16
# Sa tvojih usana	3:43
# Za sve ove godine	3:46
# Tugo, nesrećo	3:14
# Da je samo malo sreće	3:40
# Umrijeću noćas od ljepote	3:19
# Zovu nas ulice	3:45
# Twist and Shout (Sviđa mi se ova stvar) 2:40
# Ima nešto od srca do srca	3:50
# Ti znaš	4:58
# Sanjati 2:47
# To mi radi 3:59
# Volio bih da si tu 3:34
# Nedam da ovaj osjećaj ode	 3:02
# Riznice sjećaja  4:16
# Ostani  3:20
# Tamo gdje ljubav počinje  5:38
# Kad se kazaljke poklope  4:48

CD-2
# Nekako s proljeća  4:49
# Da znaš da me boliš  2:53
# Bacila je sve niz rijeku  4:20
# Sve što imaš ti  4:02
# Da nije ljubavi 3:39
# Ne govori više  3:11
# Sanjam te  5:50
# Svijet je lopta šarena  5:50
# Stižu me sjećanja	4:19
# Tvoga srca vrata  4:49
# Ni zadnji, ni prvi  4:19
# Niko nije lud da spava 4:21
# Boje kišnog neba 3:49
# Tvojim željama vođen	4:53
# Došla od Boga  4:00
# Dobro neka svira 3:55
# Četkica za zube  4:27
# Znam 4:26
# Tamo da putujem (Odlazak)  3:33

## Reference 
Kategorija:Albumi Crvene jabuke
Kategorija:Albumi iz 2008.
Kategorija:Albumi u izdanju Croatia Recordsa
Menetije

**Menetije** (grčki: Μενοίτιος, Μενοίτης), što znači osuđena moć, u grčkoj  mitologiji je titan druge generacije, sin Japeta i Klimene ili Azije, i brat Atlasa, Prometeja i Epimeteja. Menetija je ubio Zeus bljeskom munje u Titanomahiji i prognan u Tartar.

Njegovo ime znači "moć osuđena na propast", a potiče od starogrčkih riječi menos ("moć, moć") i oitos ("propast, bol"). Hesiod je Menetija opisao kao izuzetno gordog i poletnog do samog kraja. Prema onome što njegovo ime sugeriše, zajedno sa Hesiodovim vlastitim izvještajem, Menetije je možda bio bog Titana nasilnog bijesa i brzopletih akcija.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Apollodorus, *The Library* with an English Translation by Sir James George Frazer, F.B.A., F.R.S. in 2 Volumes, Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1921. . Online version at the Perseus Digital Library. Greek text available from the same website.
* Hesiod, *Theogony*, in *The Homeric Hymns and Homerica with an English Translation by Hugh G. Evelyn-White*, Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1914. Online version at the Perseus Digital Library.
* Homer, *The Iliad* with an English Translation by A.T. Murray, Ph.D. in two volumes. Cambridge, MA., Harvard University Press; London, William Heinemann, Ltd. 1924. Online version at the Perseus Digital Library.
* Homer, *Homeri Opera* in five volumes. Oxford, Oxford University Press. 1920. Greek text available at the Perseus Digital Library.
* Pindar, *Odes* translated by Diane Arnson Svarlien. 1990. Online version at the Perseus Digital Library.
* Pindar, *The Odes of Pindar* including the Principal Fragments with an Introduction and an English Translation by Sir John Sandys, Litt.D., FBA. Cambridge, MA., Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1937. Greek text available at the Perseus Digital Library.
* Tzetzes, John, *Allegories of the Iliad* translated by Goldwyn, Adam J. and Kokkini, Dimitra. Dumbarton Oaks Medieval Library, Harvard University Press, 2015. 

Kategorija:Titani
Kategorija:Grčka mitologija
Palant

**Palant **( Πάλλας) u grčkoj mitologiji je, prema Hesiodu, titan, sin Krija i Euribije, brat Astreja i Persa, muž Stikse i otac Zelusa („Revnost“ ili "Emulacija"), Nike ("Pobjeda"), Kratos ("Snaga" ili "Moć") i Bia ("Moć" ili "Sila"). Higin kaže da je Palant, koju on naziva "džin", također roditelj Stiksa, i to: Skila, Fontan ("Fontane") i Laka ("Jezera"). Palant se ponekad smatrao titanskim bogom ratnog broda i sezone proljetne kampanje.

Homerska himna "Hermesu" čini boginju mjeseca Selenu (obično kćerku Titana Hiperiona i Teje), kćerkom Palanta, sina (inače nepoznatog) Megameda, što je vjerovatno isto što i ovaj Palant. Ovidije koristi patronim "Pallantias" ili "Pallantis" kao drugo ime za Auroru, rimski ekvivalent grčkoj Eji ("Zora"), koja je bila sestra Selene; Ovidije očigledno smatra Auroru (ili Eju) kćerkom (ili na neki drugi način povezan sa) Palantom.

Suda u raspravi o Ateninom epitetu "Palant" sugeriše moguću derivaciju "od mahanja (pallein) kopljem". Geograf Pausanija izvještava da su stanovnici Pelene, grada u Ahaji, tvrdili da je nazvan po Palantu, dok su Argivci tvrdili da je dobio ime po Argivskom Pelenu.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Titani
Kategorija:Grčka mitologija
Pers

**Pers** (starogrčki: Πέρσης, razarač) u grčkoj mitologiji je predstavljao boga razaranja, odnosno bio bog rata. Sin titana Krija i Euribije, a time i brat Palanta i Astreja. Drevna tradicija bilježi vrlo malo o Persu osim njegovog braka i potomstva, pri čemu je njegova uloga uglavnom čisto genealoška, postoji samo da bi pružio roditeljstvo drugim, važnijim ličnostima.

## Mitologija 
Hesiod opisuje Persa kao "istaknutog među svim ljudima u mudrosti." s kojom je imao jedno dijete, Hekatu, koju je Zeus počastio iznad svih ostalih, kao boginju magije, raskršća i vještičarenja. On bi mogao biti Pers koji je u nekim verzijama otac Harikle, žene Hironove.

Pers se često miješa sa Perzejom (sinom boga sunca Helija i Perseide), koji je u nekim verzijama postao ocem Hekate.

## Reference 
## Literatura
* Apollodorus, *The Library* with an English Translation by Sir James George Frazer, F.B.A., F.R.S. in 2 Volumes, Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1921. ISBN 0-674-99135-4. Online verzija u Perseus Digitalnoj biblioteci. Grčki tekst dostupan s istog web-site.
* Hesiod, *Theogony* from *The Homeric Hymns and Homerica* with an English Translation by Hugh G. Evelyn-White, Cambridge, MA.,Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1914. Online verzija u Perseus Digitalnoj biblioteci. Grčki teskt dostupan s istog web-site.

## Vanjski linkovi
* Pers u Mythopediji
* Pers u The Theoi Project

Kategorija:Titani
Kategorija:Grčka mitologija
Diona (mitologija)

U staroj grčkoj religiji i grčkoj mitologiji, **Diona **(/daɪˈoʊniː/; Διώνη) je proročanska boginja, Titanida prvenstveno poznata iz knjige V Homerove Ilijade, gdje se brine o ranama koje je zadobila njena kći Afrodita. Diona je predstavljena ili kao Okeanida, kćer Okeana i Tetide, ili kao trinaesti Titan, kćerka Geje i Urana.

## Kult 
U doba Strabona, Diona je obožavana u svetom gaju blizu Lepreona na zapadnoj obali Peloponeza. Također je obožavana kao supruga u Zeusovim hramovima, posebno njegovom proročištu u Dodoni (možda prvobitna, indoevropska supruga Zeusa). Herodot je ovo nazvao najstarijim proročištem u Grčkoj i zabilježio dva povezana izvještaja o njegovom osnivanju: svećenici u Tebi u Egiptu su mu rekli da su dvije svećenice odveli feničanski pirati, jednu u Libiju, a drugu u Dodonu i nastavili svoje ranije obrede; Dodonine sveštenice su tvrdile da su dvije crne golubice odletjele u Libiju i Dodonu i naredile osnivanje proročišta Zeusu. Homer i Herodot obojica čine Zeusa glavnim božanstvom ovog mjesta, ali neki učenjaci smatraju da je Dodona prvobitno služila kao kultni centar boginje zemlje.

U skulpturalnom frizu Velikog oltara u Pergamu iz 2. vijeka p. n. e., Diona je upisana u vijenac neposredno iznad njenog imena i figurira u istočnoj trećini sjevernog friza, među olimpijskom porodicom Afrodite. Ovo postavljanje – što je čini potomkom Geje i Urana – je homersko i protivreči teoriji koju je iznela Erika Simon da je organizacija oltara bila hesiodska. Dionino moguće pojavljivanje u istočnom zabatu Partenona bi je isto tako svrstalo među djecu Geje i Urana.

## Književni izvori 
Mitologija o Dioni nije konzistentna u postojećim izvorima.

### Homer 
U V knjizi Ilijade, tokom poslednje godine Trojanskog rata, Afrodita pokušava da spasi svog sina Eneja od pobjesnilog grčkog heroja Diomeda kao što je prethodno spasila svog omiljenog Parisa od njegovog duela sa Menelajem u III knjizi. Bijesan, Diomed je ganja i zabija koplje u njenu ruku između zgloba i dlana. Irida je prati do Aresa gdje posuđuje njegove konje i vraća se na Olimp. Diona je tješi drugim primjerima bogova koje su ranili smrtnici — Aresa vezanog od Aloada i Here i Hada koje je ubio Heraklo — i napominje da Diomed rizikuje svoj život boreći se protiv bogova.

U stvari, Diomed se kasnije borio i sa Apolonom i sa Aresom, ali je doživeo duboku starost; njegova žena Egijalija je, međutim, povela druge ljubavnike i nikada mu nije dozvolila da se vrati kući u Argos nakon rata.

Diona je tada zaliječila Afroditine rane, a Zeus, opominjući je da napusti bojno polje, zove njenu kćer.

### Hesiod 
Diona se ne spominje u Hesiodovom tretmanu Titana, iako se ime pojavljuje u *Teogoniji *među njegovom spiskom Okeanida, kćeri Okeana i Tetide, a prema Hesiodu, Afrodita je rođena iz pjene stvorene odsječenim genitalije Urana, kada ih je Kron bacio u more, nakon što je kastrirao Urana.

## Reference 
Kategorija:Titani
Kategorija:Grčka mitologija
Hesper (mitologija)

**Hesper** (starogrčki: Ἕσπερος) u grčkoj mitologiji je Večernja zvijezda, planeta Venera u večernjim satima. On je jedan od *Astra Planeta*. Sin boginje zore Eje (rimska Aurora), on je polubrat njenog drugog sina, Fosfora (koji se naziva i Eosfor; "Jutarnja zvezda"). Hesperov rimski ekvivalent je Vesper (up. "večer", "večera", "večernja zvijezda", "zapad"). Prema jednom izveštaju, Hesperov otac je bio Kefalus, smrtnik, dok je Fosfor bio zvezdani bog Astrajos. Drugi izvori, međutim, navode da je Hesper bio Atlasov brat, a time i Japetov sin.

## Varijante imena 
Hesper je personifikacija "večernje zvijezde", planete Venere u večernjim satima. Njegovo ime se ponekad miješa sa imenima za njegovog brata, personifikaciju planete kao "jutarnje zvezde" Eosfora (grčki Ἐωσφόρος, "nosač zore") ili Fosfor (starogrčki: Φωσφόρος, često preveden "nosač svetlosti" kao "Lucifer" na latinskom), pošto su svi oni personifikacije iste planete Venere. "Hesper" u grčkoj *Septuaginti *i "Lucifer" u Jeronimovoj latinskoj *Vulgati* korišteni su za prijevod hebrejskog "Helel" (Venera kao sjajna, svijetla ili blistava), "sin Šahara (Zore)" u hebrejskoj verziji Isaije 14:12.

Eosfor/Hesper je rekao da je otac Alkiona  i Dedaliona. U nekim izvorima, on je također rekao da je otac Hesperida.

Maurus Servius Honorat, u svojim komentarima na Vergilijeve *Ekloge*, spominje da je Hesper nastanjivao planinu Eta u Tesaliji i da je tamo volio mladog Himeneja, sina Dionisa i Arijadne. Servije ne pravi razliku između Večernje zvijezde i Jutarnje zvijezde, nazivajući ih i Hesperom i Luciferom od Ide.

## Hesper je Fosfor 
U filozofiji jezika, "Hesper je Fosfor" je poznata rečenica u odnosu na semantiku vlastitih imena. Gottlob Frege je koristio izraze "večernja zvijezda" (der Abendstern) i "jutarnja zvijezda" (der Morgenstern) kako bi ilustrovao svoju razliku između smisla i reference, a kasniji filozofi su promijenili primjer u "Hesper je Fosfor" tako da je rečenica koristila prava imena. Saul Kripke je koristio rečenicu da postavi da bi znanje o nečemu neophodnom (u ovom slučaju identitet Hespera i Fosfora) moglo biti empirijsko, a ne da se može saznati a priori.

## Reference 
Kategorija:Titani
Kategorija:Grčka mitologija
Fosfor (mitologija)

**Fosfor** (starogrčki: Φωσφόρος) u grčkoj mitologiji je jedan od Astra Planeta, tačnije bog planete Venere u svom izgledu kao Jutarnja zvijezda. Drugo grčko ime za Jutarnju zvijezdu je "Eosfor" (starogrčki: Ἑωσφόρος), što znači "donosioc zore". Kao pridjev, riječ "fosfor" se primjenjuje u značenju "donosi svjetlost" (na primjer, zora, bog Dionis, borove baklje i dan) i "baklje" kao epitet nekoliko bogova i boginje, posebno Hekate, ali i Artemide/Dijane i Hefesta. Sezonski, Venera je "donosioc svjetlosti" na sjevernoj hemisferi, najsjajnija je u decembru (optička iluzija zbog kraćih dana), signalizirajući "ponovno rođenje" dužih dana kako zima nestaje.

## Venera 
Jutarnja zvijezda je izgled planete Venere, inferiorne planete, što znači da se njena orbita nalazi između Zemlje i Sunca. Ovisno o orbitalnim lokacijama i Venere i Zemlje, može se vidjeti na istočnom jutarnjem nebu oko sat vremena prije nego što Sunce izađe i zatamni, ili (kao večernja zvijezda) na zapadnom večernjem nebu oko sat vremena nakon zalaska Sunca, kada sama Venera zađe. Venera je najsjajniji objekat na nebu nakon Sunca i Mjeseca, nadmašujući planete Jupiter i Saturn, ali, dok se one uzdižu visoko na nebu, Venera to nikada ne čini. Ovo može stajati iza mitova o božanstvima povezanim sa jutarnjom zvijezdom koje ponosno streme za najvišim mjestom među bogovima i bivaju zbačene.

## Mitologija 
U grčkoj mitologiji, Hesiod naziva Fosfora sinom Astreja i Eje, ali drugi kažu Kefala i Eje, ili Atlasa.

Latinski pjesnik Ovidije, govoreći o Fosforu i Hesperu (Večernja zvijezda, večernja pojava planete Venere) kao identičnim, čini ga ocem Dedaliona. Ovidije ga također čini ocem Alkiona, dok ga latinski gramatičar Servije čini ocem Hesperida.

## Hesper je Fosfor 
U filozofiji jezika, "Hesper je Fosfor" poznata je rečenica u odnosu na semantiku vlastitih imena. Gottlob Frege je koristio izraze "večernja zvijezda" (der Abendstern) i "jutarnja zvijezda" (der Morgenstern) kako bi ilustrovao svoju razliku između smisla i reference, a kasniji filozofi su promijenili primjer u "Hesper je Fosfor" tako da je rečenica koristila prava imena. Saul Kripke je koristio rečenicu da postavi da bi znanje o nečemu neophodnom (u ovom slučaju identitet Hespera i Fosfora) moglo biti empirijsko, a ne da se može saznati a priori.

## Reference 
Kategorija:Titani
Kategorija:Grčka mitologija
Banská Štiavnica

**Historijski grad Banska Štiavnica i tehnički spomenici u njegovoj okolini** nalaze se u oblasti Banskoj Bystrici, Slovačka. To je grad sa više od 10.000 stanovnika, smješten u udolini planinskog područja Štiavnica, nastale urušavanjem nekadašnjeg vulkana.

## Historija 
Arheološkim istraživanjima utvrđeno je da je područje bilo naseljeno u doba neolita. Prvo rudarsko naselje osnovali su pripadnici keltskog plemena Kotini, koji su se ovdje naselili u vrijeme Markomanskih ratova tokom 3. vijeka p. n. e. U ranom srednjem vijeku područje su naselili Slaveni, a Slovaci su utvrđeno naselje osnovali u 10. i 11. vijeku. Lokalitet je nazvan *zemlja rudara* 1156. Lokalno stanovništvo je dalo naziv „Štiavnica“ (*kiseli potok*) naselju u dolini, a naselje na brdu nazvano je „Bana“ (*rudnik*). Jedinstveni zajednički naziv Banska Štiavnica prvi put je dokumentovan 1255.

Tokom Osmanskih ratova, Turci su nastojali osvojiti bogate rudarske gradove u Gornjoj Ugarskoj (Banska Štiavnica, Banská Bystrica i Kremnica). Ova nova prijetnja doprinijela je da se u 16. stoljeću izgrade utvrđenja, uključujući dva zamka.

Stari srednjovjekovni rudarski centar prerastao je u grad s renesansnim palačama, crkvama iz 16. stoljeća, elegantnim trgovima i dvorcima. Urbano središte se uklapa u okolni pejzaž, koji sadrži vitalne relikvije rudarskih i metalurških aktivnosti prošlosti.

## Stanovništvo 
Broj stanovnika je  (.).

### Etnička pripadnost 
### Religija 
## Svjetska baština 
Historijski grad Banska Štiavnica i tehnički spomenici u njegovoj okolini su 1993. upisani na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine

Smješten u planinama Štiavnice, ovo područje pokriva ukupnu površinu od 20.632 ha i uključuje urbani centar Banske Štiavnice, kao i okolni krajolik koji sadrži vitalne relikvije rudarskih i metalurških aktivnosti tokom prošlosti vezanih prvenstveno za zlato i srebro. Većina rudarskih resursa nalazi se izvan urbanog područja.

God. 1627, ovdje se prvi put koristio barut u rudarstvu, a 1722. rudnici su poplavljeni i voda je ispumpavana parnim mašinama, što je bila prva upotreba izvan Ujedinjenog Kraljevstva.

Dva dvorca, Stari (*Starý zámok*) i Novi (*Nový zámok*), su pretvoreni u muzeje. Otvoreni muzej rudarstva nudi 2&nbsp;km dug podzemni obilazak rudnika srebra iz 17. stoljeća, dok je stari rudnik *Glanzenberg* još stariji, a nalazi se odmah ispod središta grada i privlači veliki broj posjetilaca još od vremena cara Franje Josipa.

File:Banská Štiavnica 40326.jpg|Crkva iz 1491. god. u sredini
File:Banská Štiavnica - Starý zámok - Západný bastión.jpg|Stari zamak, zapadni bastion
File:2016-10-04 09-32-18 Nikon JH.jpg|Muzej u rudniku
File:2016-10-04 10-07-46 Nikon JH.jpg|
File:2016-10-04 10-48-37 Nikon JH.jpg|
File:Shaft Lill 40319.jpg
File:2017-09-27 10-24-43 Nikon JH.jpg

## Reference 
Kategorija:Svjetska baština u Slovačkoj
NLRP2

**NACHT, LRR i protein 2 PYD sa domenom** jest protein koji je kod ljudi kodiran genom **NLRP2** sa hromosoma 19.
 
 
## Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je  1.062 aminokiseline, a molekulska težina  120.515 Da. Poznato je da proizvodi gena NLRP2 komuniciraju sa komponentama kompleksa IkB kinaza (IKK). Također može da reguliše aktivnosti i kaspaze-1 i jedarnog faktora kapa-pojačivača lahkog lanca aktiviranih B-ćelija (NF-kB). Domen pirina je esencijalan i adekvatan za suzbijanje aktivnosti NF-kB (Minkiewicz, de Rivero Vaccari i Keane 1113). Poznato je da alelna varijanta (rs147585490) blokira aktivnosti transkripcije NF-kB. NLRP2 gen je jedan iz porodice NLR; vjeruje se da doprinosi regulaciji imunskih odgovora (Minkiewicz, de Rivero Vaccari i Keane 1121). Iako nije dobro shvaćen, gen NLRP2 odgovoran je za održavanje plodnosti kod ženki i doprinosi normalnom porođaju. NPRP2 gen kodira za ljudski protein poznat kao “NACHT, LRR i PYD domeni koji sadrže protein 2”.  NALP2, which is one of the NALP proteins, has an N-terminal pyrin characterization also encoded as MIM 608107 and PYD domain. NALP2 protein ima ulogu u procesu aktivacije kaspaze-1, koja je kodirana kao CASP1; MIM 147678. Proces aktivacije se odvija preko Toll-likog receptora. NALP2 također može učestvovati u proteinskim kompleksima, što pokreće aktivaciju proupalnih kaspaza. NLR porodica reguliše funkcionisanje imunskog sistema, što tehnički ugrožava normalne funkcije tijela, uključujući reprodukciju.
 
## Otkriće 
Porodica NLR gena kojoj pripada gen NLRP2 prvo je ekstrahirana iz zebrica, uobičajenog model-organizma za proučavanje imunskog sistema. Vjeruje se da gen NLRP2 potiče iz porodice gena NLR putem mutacija. The mutation was initiated by the need for organisms to fit a dynamic environment and diversification in the evolution stages. Također, mutacija proteina iz porodice gena NLR bila je i posljedica sposobnosti patogena da potkopaju odbrambeni mehanizam domaćina.. Evolucija NLR proteina definira porijeklo NLRP2 gena. NLRP2 gen je sada urođeni imunski senzor za patogene i sterilni stresni signal (SSS) u višećelijskim organizmima.
 
## Mutacija i neplodnost 
Nedostatak gena NLRP2 dovodi do inhibicije aktivacije oocita. Gen NLRP2 je isključivo eksprimiran u oocitima. Stoga reguliše kvalitet oocita, što objašnjava njegovu vezu sa neplodnošću kod žena.
 
## Reference 
## Dopunska literatura 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Kategorija:LRR proteini
Kategorija:NOD-liki receptori
Kategorija:Geni na hromosomu 19
Kategorija:Ljudski proteini
Kategorija:Proteomika
Punta de Tarifa

[mini|desno|Punta de Tarifa iz [svemira]]
**Punta de Tarifa** (*Tačka Tarifa*) najjužnija je tačka Pirenejskog poluostrva i kontinentalne Evrope. Smještena je u pokrajini Cádiz i autonomnoj zajednici Andaluziji na atlantskoj strani Gibraltarskog moreuza. Obala Maroka može se vidjeti s ove tačke.

Riječ je o jugoistočnom vrhu nekadašnjeg ostrva, poznatog kao *Isla de Tarifa* (*Ostrvo Tarifa*) ili *Isla de Las Palomas* (*Golubije ostrvo*), smještenog blizu obale, a od 1808. nasipom povezanog s kopnom. Na ostrvu je bila vojna instalacija od 1930-ih do 2001.

Ime *Tarifa* potječe od Tarifa ibn Malika, koji je 711. odavde počeo muslimansko osvajanje Pirenejskog poluostrva.

## Također pogledajte 
* Krajnje tačke Evrope

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* X. Ferrer-Gallardo, A. Albet-Mas, K. Espiñeira, "The borderscape of Punta Tarifa: concurrent invisibilisation practices at Europe’s ultimate peninsula", *Cultural Geographies*, 2014 (link) 

Kategorija:Tarifa (Cádiz)
Kategorija:Rtovi u Španiji
Kategorija:Turizam u Španiji
Kategorija:Cádiz (pokrajina)
Kategorija:Krajnje tačke Španije
Asfodel

Polja **Asfodela **su dio starog grčkog podzemlja gdje se obične duše šalju da prebivaju nakon smrti.

## Kasniji prikazi 
Asfodel je najvjerovatnije mjesto gdje ostaju duše ljudi koji su živjeli osrednjim životom. Njegov odnos s drugim mjestima u grčkom zagrobnom životu ostaje nejasan.

Za kasnije grčke pjesnike, vrlo drevna predhomerova povezanost cvijeta Asfodela s pozitivnim oblikom zagrobnog života, kao i povećana uloga Elizijskih poljana koji je postao odredište više od samo nekoliko sretnih heroja, promijenili su karakter livada Asfodela. Grčki pjesnici koji su pisali nakon Homerovog vremena opisuju ih kao netaknute, ljupke, mehke i svete. Takva evolucijska promjena je prilično uobičajena: "Kao i većina kultura kroz ljudsku historiju, i drevnu i modernu, Grci su imali složena i ponekad kontradiktorna gledišta o zagrobnom životu."

Neki ga prikazi opisuju kao zemlju potpune neutralnosti. Dok stanovnici u životu nisu bili ni dobri ni zli i prema njima isto tako  postupa u zagrobnom životu. Drugi prikazi također navode da svi stanovnici piju iz rijeke *Lethe* prije nego što uđu u polja, čime su izgubili svoj identitet. Ovaj donekle negativan pogled na zagrobni život za one koji imaju mali uticaj možda je prenošen kako bi se ohrabrio militarizam u grčkim kulturama (za razliku od neaktivnosti). Zapravo, oni koji su uzeli oružje i postali heroji bili su nagrađeni vječnom radošću na Elizijskim poljanama.

Edith Hamilton je 1999. godine sugerisala da cvijet asfodel ovih polja nije baš kao asfodel našeg svijeta, već da je "vjerovatno čudno, blijedo, sablasno cvijeće." Neki naučnici su 2002. godine sugerisali da je ovaj cvijet zapravo narcis.

## U književnosti 
U knjizi *Percy Jackson i Olimpijci*, likovi Percy, Anabeth i Grover odlaze u podzemni svijet i ostaju neko vrijeme u poljima Asfodela, gdje ga Percy upoređuje sa prepunim stadionom bez struje.

"Zamislite najveću publiku koju ste ikada vidjeli na koncertu, fudbalsko igralište prepuno sa milion navijača. Nema buke, nema svjetla, nema ogromnih lopti koje skakuću preko gomile. Nešto tragično se dogodilo iza scene. Pjevušeći masa ljudi jednostavno besciljno luta u sjenkama, čekajući predstavu koja nikad neće početi.Ako to možeš da zamisliš, daje ti dobru predstavu o tome kakva su Polja Asfodela. Crnu travu su gazile vijekovima mrtve noge. Topao vlažan vjetar je puhao kao dah močvare."

## U popularnoj kulturi 
Asfodel je nivo u video igrici Hades iz 2020. Prikazan je kao da ga je poplavio Flegeton, mijenjajući ga iz polja u spaljeni pejzaž pakla.

Postoji područje pod imenom Asfodel u napadu Pandaemonium u Final Fantasy XIV: Endwalker, što se vjerovatno odnosi na polja Asfodela.

## Reference 

Kategorija:Grčki primordijalni bogovi
Kategorija:Had
Elizijske poljane

**Elizijske poljane** ili Elisium (starogrčki: Ἠλύσιον πεδίον) ili Elizejske ravnice je koncept zagrobnog života koji je razvijen tokom vremena od nekih grčkih religijskih i filozofskih sekti i kultova. U početku je bio odvojen od grčkog podzemlja - carstva Hada. Samo smrtnici povezani s bogovima i drugim herojima mogli su biti propušteni pored rijeke Stiks. Kasnije je koncepcija o tome ko može ući proširena i na one koje su izabrali bogovi, pravednici i heroji. Oni će ostati na Elizijskim poljima nakon smrti, da žive blagoslovljenim i sretnim zagrobnim životom, i prepuštaju se uživanjima u kojem su uživali u životu.

Elizijska polja su se, prema Homeru, nalazila na zapadnom rubu Zemlje pored Okeana. Ostrva blaženih bi tebanski pjesnik Pindar sveo na jedno ostrvo, opisujući ga kao parkove u sjenci, sa stanovnicima koji se prepuštaju atletskim i muzičkim zabavama. dok pjesnik Homer u Odiseji opisuje svijetlokosi Radamant koji tu boravi. "Ostrvo blaženih" je također predstavljeno u komičnom romanu iz 2. vijeka *Istinita priča* Lukijana od Samosate.

## Reference 

Kategorija:Grčki primordijalni bogovi
Kategorija:Had
Inflamasom

**Inflamasomi** su citosolni multiproteinski oligomeru urođenog imunskog sistema odgovorni za aktivaciju upalnih odgovora. Aktivacija i sklapanje inflamasoma podstiče proteolitsko cijepanje, sazrijevanje i izlučivanje proupalnih citokina interleukina 1β (IL-1β) i interleukina 18 (IL-18) ), kao i cijepanje gasdermina-D. N-terminalni fragment koji nastaje ovim cijepanjem inducira proupalni oblik programirane ćelijske smrti različit od apoptoza, koji se naziva piroptoza, i odgovoran je za izlučivanje zrelih citokina , vjerovatno kroz stvaranje pora u plazmamembrani.
 
U slučaju disregulacije aktivacije inflamasoma, može nastati niz glavnih bolesti, kao što su rak, autoimune, metaboličke i neurodegenerativne bolesti.
 
## Inflammasomska porodica 
NLRP1, NLRP3, NLRP6 i NLRC4 su podskupovi porodice NLR i stoga imaju dvije zajedničke karakteristike: prva je nukleotid-vezujući domen oligomerizacije (NOD) koji je vezan ribonukleotid-fosfate (rNTP) i važan je za samooligomerizaciju. Drugi je C-terminalno ponavljanje bogato leucinom (LRR), koje služi kao domen za prepoznavanje liganda za druge receptore (npr. TLR ) ili mikrobnih liganda. NLRP1 je pronađen u neuronima, dok su i NLRP3 i NLRC4 (IPAF) identifikovani u mikroglijnim ćelijama.
 
Protein povezan sa apoptozom, koji sadrži domen za regrutaciju kaspaze (ASC ili Pycard) ima ključnu ulogu u aktivaciji inflamasoma.
 
ASC takođe ima uloge nezavisne od inflamasoma jer se pokazalo da je potrebno da MHC klasa II predstavi antigene peptide u dendritskim ćelijama.

## Reference 
## Dopunska literatura 
* 
* 
* 
* 
*   
*  
* 
* 
* 

 
## Vanjski linkovi
Kategorija:Proteinski kompleksi
Kategorija:Citokini
NLRP1

**NLRP1** je protein koji ljudi kodira **NACHT**, LRR, FIIND, CARD domen i protein 1 sa domenima PYD sa hromosoma 17 NLRP1 je bio prvi protein za koji je pokazano da formira inflamasom. NLRP1 se eksprimira u raznim tipovima ćelija, koji su pretežno epitelne ili hematopoetske. Ekspresija se također vidi unutar žljezdanih epitelnih struktura uključujući sluznicu tankog crijeva, želuca, epitel dišnih puteva i u koži bez dlake ili goloj koži. > NLRP1 polimorfizmi su povezani sa kožnim ekstra-intestinalnim manifestacijama u CD-u. Utvrđeno je da se varijante mišjeg NLRP1 aktiviraju nakon cijepanja N-terminala pomoću smrtonosnog faktora proteaza u antraksu. njegov funkdcija je u munsti tek je počela da se shvata. i APAF1.
 
Gubitak DPP9 kod ljudi i miševa dovodi do aktivacije NLRP1.
 
## Varijante NLRP1 kod ljudi 
Kako su objavili Bruno Reversade i kolege, opisano je nekoliko mendelovskih bolesti uzrokovanih mutacijama zametne linije NLRP1. To uključuje višestruki samoizlječivi palmoplantarni karcinom, porodičnu Nikamovu bolest i autoupaluđu s artritisom i diskeratozom.
Mutacije u NLRP1, bilo da su dominantne ili recesivne, imaju tendenciju da budu aleli pojačanja funkcije koji pokreću inflamasomnu signalizaciju sa IL1B i IL18.
 
## Varijante NLRP1 kod miševa 
Miševi imaju tri paraloga gena *Nlrp1* (*Nlrp1a, b, c*). *Nlrp1c* je pseudogen. Mišji NLRP1B se ne aktivira mehanizmom tipa receptor-ligand. NLRP1B varijante određenih inbred sojeva miševa, BALB/c i 129, mogu se aktivirati smrtonosnim faktorom (LF) proteaza. Smrtonosni faktor proteaza proizvodi i luči *Bacillus anthracis*, agens antraksa. Zajedno sa zaštitnim antigenom (PA), LF formira bipartitni toksin, smrtonosni toksin. Uloga PA je da formira hromosomski translocacijski kanal koji isporučuje LF u citosol ćelije domaćina gdje LF ima ulogu u imunskom odgovoru, cijepanjem i inaktivacijom MAP kinaza. LF takođe direktno ciepa NLRP1B proksimalno do njegovog N-terminala, što je neophodno i dovoljno za formiranje NLRP1B inflamasoma i aktivaciju CASP1. Aktivacija NLRP1B-ovisnih inflamafomskih odgovora pojavljuje se u odbrani domaćina s mehanizmom poput IL-1β i neutrofila. NLRP1B može funkcionirati kao senzor bakterijskih proteaza, imunski odgovori su specifično aktivirani faktorima virulencija.
 
Nije jasno koji bi stimulansi mogli aktivirati NLRP1A, drugi poznati funkcionalni mišji paralog NLRP1. Studija je identifikovala miša koji je nosio misens mutacijsko  pojačanje funkcije u NLRP1A (Q593P) koji aktivira inflamasomne odgovore. Mehanizam aktivacije divljeg tips NLRP1A ---nije jasan.

## Reference 
## Dodatna literatura 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

 
## Vanjski linkovi 
* 
 

Kategorija:LRR proteini
Kategorija:NOD-liki receptori
Kategorija:Geni na hromosomu 17
Kategorija:Ljudski proteini
Kategorija:Proteomika
Nekako s proljeća (album)

**Nekako s proljeća** jest peti studijski album sarajevske pop-rok grupe Crvena jabuka, kojeg je objavila zagrebačka izdavačka kuća Jugoton u aprilu 1991. Snimljen je u studiju Rockoko vlasnika Želimira Babogredca u mjestu Bošnjaci kod Vinkovaca. Muziku i tekst napisao je gitarist ovog sastava Zlatko Arslanagić, kojem će ovo biti zadnji album s Crvenom jabukom.
Prva pjesma *"Moje najmilije"* odsvirana je u bržem ritmu bluz rok muzike s istaknutom usnom harmonikom Nevena Mijača i solom Zorana Šerbedžije na električnoj gitari u sredini pjesme. Naredna pjesma *"Da nije ljubavi"* predstavlja zanimljivu kombinaciju rokenrola i muzike dalmatinskih klapa u refrenu. Za njom slijedi pjesma po kojoj je album i dobio ime, a otpjevali su je Dražen Žerić i nekadašnji doajen sarajevske muzičke scene Kemal Monteno, koji je unio šansonjerski duh u ovu pjesmu. Odsvirana je u umjerenom latino ritmu sa povremenim solo dionicama na električnoj gitari. Osim Kemala Montena, gostujući muzičar bio je i zagrebački jazz saksofonist Miroslav Sedak - Benčić
Pored prve tri pjesma s početka albuma, posebno se ističe balada *"Da znaš da me boliš"* kao i plesne pjesme *"Crvena jabuka"* i *"6:00"* koje predstavljaju povratak na njihov zvuk s prvog albuma. Zadnja  pjesma *"Nemoj da sudiš preoštro o meni"* odsvirana je u umjerenom swing ritmu, koji je u to vrijeme popularisao belgijski sastav Vaya Con Dios.  Većina pjesama bile su hitovi i često su se u to vrijeme mogle čuti na tadašnjim jugoslavenskim radio i televijskim stanicama. Album je naišao na dobar prijem kod slušalačke publike, a njegovo objavljivanje predstavlja jedan od zadnjih značajnih događaja na sarajevskoj pop rok sceni prije početka rata u Bosni i Hercegovini. Zbog događaja koji su se u to vrijeme događali na području bivše Jugoslavije muzičari iz ovog sarajevskog pop rok sastava odustali su od koncertne turneje. Fotografiju je uradio Roko Paparazzo, a dizajn za omot Davor Papić. Snimatelj i producent bio je Nikša Bratoš.

## Spisak pjesama 
#"Moje Najmilije"  4:00
#"Da nije ljubavi"  3:37
#"Nekako s proljeća"  4:46
#"Pusti neka gori"  2:47
#"6:00"  3:44
#"100 pijanih noći"  4:05
#"Da znaš da me boliš"  2:50
#"Crvena jabuka"  4:05
#"Hajde, dođi mi"  3:19
#"Srce si mi slomila"  4:52  
#"Samo da me ne iznevjeriš ti"  3:54
#"Nemoj da sudiš preoštro o meni"  3:33

## Članovi grupe 
*Dražen Žerić - Žera, vokal
*Zlatko Arslanagić - Zlaja, akustična i električna gitara, kompozitor, tekstopisac
*Zoran Šerbedžija - Zoka, električna gitara
*Darko Jelčić - Cunja, bubnjevi
*Zlatko Volarević, klavijature

### Ostali 
*Branko Sauka, bas-gitara
*Nikša Bratoš, gitara, prateći vokal, mandolina, saksofon i melodika
*Miroslav Sedak - Benčić, saksofon
*Lidija Reić, prateći vokal
*Neven Mijač, usna harmonika
*Aleksandra Rutonić, prateći vokal

## Reference 
Kategorija:Albumi Crvene jabuke
Kategorija:Albumi iz 1991.
Kategorija:Albumi u izdanju Jugotona
Silvana Blagojeva

**Silvana Blagojeva** () je nekadašnja bugarska biatlonka. Nakon uspjeha u drugoj polovini 1980-ih godina u takmičenjima Svjetskog kupa u biatlonu Ive Karađozove, Cvetane Krasteve, Ekatatine Dafovske i Marije Manolove, nastupala je bez većih u pojedinačnim utrkama kao i utrkama štafeta i ekipnom takmičenju.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Blagojeva je nastupila samo jednom na olimpijskim igrama i to na ZOI 1992, ali nije osvojila medalju. Najbolji plasman joj je bilo osmo mjesto na ZOI 1994. u utrci sprinta, kada je sa 1:04.3&nbsp;min
i dva promašaja bila sporija od ruske biatlonke Anfise Rezcove, koja je nastupila za Ujedinjeni tim. Na istoj olimpijadi osvojila je četvrto mjesto u štafeti na 3 × 7,5&nbsp;km sa Nadeždom Aleksijevom i Ivom Karađozovom.

### Svjetska prvenstva 
Na Svjetskim prvenstvima u biatlonu, Blagojeva je nastupila tri puta u periodu 1991-1993. godine. Osvojila je jednu srebrnu medalju na SP 1991. u finskom Lahtiju u ekipnoj utrci sa Ivom Karađozovom, Nadeždom Aleksijevom i Marijom Manolovom. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo je sedmo mjesto na SP 1993. u bugarskom Borovecu u utrci na 15 km, kada je s dva promašaja i zaostatkom od 3:01.2&nbsp;min bila sporija od pobjednice Petra Behle, koja je završila utrku s jednim promašajem.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Silvane Blagojeve u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1988/89. Na prvom nastupu na slovenskoj Pokljuki 17. decembra 1988. godine osvojila je 20-to mjesto u utrci sprinta na 7,5&nbsp;km sa jednim promašajem i zaostatkom od 2:57.1&nbsp;min u odnosu na pobjednicu Jiřinu Pelcovu. Najbolji rezultati su joj: sedmo mjesto 24. januara 1991. u utrci na 15&nbsp;km u sezoni 1990/91. u italijanskom Antholzu; peto mjesto dva dana kasnije u sprintu na na 7,5&nbsp;km, četvrto mjesto u štafeti u sezoni 1991/92. s Marijom Manolovom i Ivom Karađozovom, 26. januara 1992. ponovo u Antholzu. Nije pobijedila ni u jednoj utrci.

## Kraj karijere 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Bugarski biatlonci
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Rođeni 1972.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Bugarski olimpijci u biatlonu
Gabriela Lehká

**Gabriela Lehká**, rođena 8. februara 1972. u Jabloncu nad Nisou, Čehoslovačka (danas Češka) kao **Gabriela Sůvová** je nekadašnja čehoslovačka i češka biatlonka. 
## Karijera 
### Olimpijske igre 
Gabriela Sůvová je nastupila na dvijema olimpijskim igrama: Na Zimskim olimpijskim igrama 1992. za selekciju Čehoslovačke i na ZOI 1994. za Češku. Najbolji joj je rezultat bilo 18-o mjesto u utrci na 7,5 km na igrama u Albertvillu 1992. godine, kada je sa 2:12.9&nbsp;min i dva promašaja bila sporija od ruske biatlonke Anfise Rezcove, koja je nastupila za Ujedinjeni tim. U štafetnim takmičenjima najbolji joj je plasman bio na ZOI 1992, kada je sa Janom Kulhavom i Jiřinom Pelcovom, osvojila osmo mjesto iza francuske štafete u sastavu: Corinne Niogret, Véronique Claudel i Anne Briand.

### Svjetska prvenstva 
Nastupila je samo jednom na Svjetskom prvenstvu i to na SP 1992,
kada je osvojila bronzanu medalju u ekipnoj utrci sa Jiřinom Adamičkovom, Evom Hákovom i Janom Kulhavom.

### Svjetski kup 
Sůvová je prvi put nastupila u Svjetskom kupu u sezoni 1991/92. Na prvom nastupu na austrijskom Hochfilzenu 19. decembra 1991. godine osvojila je 26-to mjesto u utrci na 15&nbsp;km sa sedam promašaja i zaostatkom od 6:01.81&nbsp;min u odnosu na pobjednicu Anne Elvebakk. Najbolji rezultati su joj: drugo mjesto 24. januara 1991. u utrci na 15&nbsp;km u sezoni 1991/92. u njemačkom Ruhpoldingu; šesto mjesto 21. marta u istoj sezoni u ruskom Novosibirsku; te treće mjesto na slovenskoj Pokljuki sezoni 1992/93 sa  Evom Hákovom, Janom Kulhavom i Jiřinom Adamičkovom

## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Čehoslovački biatlonci
Kategorija:Češki biatlonci
Kategorija:Rođeni 1972.
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1994.
Kategorija:Biografije, Jablonec nad Nisou
Kategorija:Čehoslovački olimpijci u biatlonu
Kategorija:Češki olimpijci u biatlonu
NLRC4

**NLR porodice CARD sa proteinskim domenom 4** jest protein koji je kod ljudi kodiran genom **NLRC4** sa hromosoma 2.
 
## Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je  1.024 aminokiseline, a molekulska težina  116.159 Da.
 
## Funkcija 
NLRC4 je najbolje povezan sa pokretanjem formiranja inflamasoma. Za razliku od NLRP3, određene funkcije NLRC4 zavisne od inflamasoma mogu se obavljati nezavisno od skele inflamasoma ASC. Ljudski Ced4 homolozi uključuju APAF1, NOD1 (CARD4) i NOD2 (CARD15). Ovi proteini imaju najmanje 1 N-terminalni CARD domen, praćen centralno lociranim domenom za vezivanje nukleotida (NBD ili NACHT) i C-terminalnim regulatornim domenom, koji se nalazi samo kod sisara, a sadrži ili WD40 ponavljanje ili ponavljanja bogata leucinom (LRR-ove). CARD12 je član porodice Ced4 i može izazvati apoptozu. Aktivnost inflamasoma ovisna o NLRC4 aktivira CASP1. Pod određenim okolnostima, NLRC4 i NLRP3 mogu zauzeti isti kompleks inflamasoma.
 
## Klinički značaj 
Ljudi koji imaju aktivirajuće mutacije u NLRC4 mogu razviti autoupalni sindrom karakteriziran akutnom temperaturom, hepatitisom, vrlo visokim serumskim feritinom i drugim karakteristikama koje upućuju na Sindrom aktivacije makrofaga (MAS) . Neki pacijenti su također razvili potencijalno po život opasan enterokolitis koji je nestajao u ranom djetinjstvu. Kod ovih pacijenata, pronađeno je hronično i izvanredno povišenje serumskog IL-18, za razliku od pacijenata sa mutacijama NLRP3 koji razvijaju kriopirinu pridruženie periodične  sindrome.
 
## Reference 
## Dopunska literatura 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

 

Kategorija:LRR proteini
Kategorija:NOD-liki receptori
Kategorija:Geni na hromosomu 2
Kategorija:Ljudski proteini
Kategorija:Proteomika