MBT-70

**MBT-70** *( Eng.* *Glavni bojni tenk 70* ili **KPz 70** *( njemački)* *Kampfpanzer 70, Combat Tank)* bio je zajednički vojni projekt Sjedinjenih Država i Njemačke za razvoj novog glavnog borbenog tenka. Saradnja na projektu započela je 1965. godine kao odgovor na  veći broj sovjetskih tenkova koji su predstavljali veliku prijetnju zapadnoj Europi, a Njemačka je bila prva linija odbrane. Za rad na projektu angažirano je oko 400 stručnjaka s obje strane, a osigurana su velika financijska sredstva (tada je bilo *320 miliiona njemačkih maraka )* . Zbog neslaganja u vezi s konceptom i prevelikih zahtjeva američke strane (od kojih su neke planirane tehnologije bile čak 50 godina ispred njenog vremena) i velikog prekoračenja proračuna, njemačka strana povukla se iz projekta 1969. godine i okončala ga. 

## Početak projekta 
Početkom 1950-ih zapadnim zemljama postalo je jasno da će Sovjetski Savez, nakon kraja Drugog svjetskog rata ne samo da neće smanjiti intenzitet proizvodnje tenkova, već će ga i povećati. Također je postalo jasno da će se u razmaku od deset godina proizvoditi tenk nove generacije, s mnogo boljim borbenim mogućnostima. Također im je bilo jasno da će većina tih tenkova završiti u zemljama članicama Varšavskog pakta, spremnim za doslovno osvajanje zapadne Europe u roku od nekoliko dana. Jedini pravi odgovor na ovu oklopnu prijetnju bio je razvoj naprednog visoko preciznog protivtenkovskog oružja, koje bi bilo dovoljno upotrijebiti za zaustavljanje stotina tenkova u kratkom vremenu.  
lijevo|mini|250x250piksel| Skica tenka MBT-70
lijevo|mini|250x250piksel| Shema rezervoara MBT-70
Od 1955. do 1959. američka kopnena  vojska  provodila je intenzivna istraživanja na eksperimentalnom tenku T95 koji je trebao poslužiti kao osnova za budući srednji borbeni tenk, zamijenivši M48 i M60 . T95 je uglavnom testirao tehnologije i podsisteme koje su namjeravali koristiti na novom spremniku. Između ostalog, testirana je mogućnost upotrebe plinske turbine umjesto dizeslkog motora. Isprobani su novi sistemi hodnog uređaja, torzijski štapovi i još napredniji hidraulički sistem. Ugrađen je i top T208 kalibra 90 mm koji je ispaljivao potkalibarski penetrator stabiliziran krilcima (APFSDS) brzine na ustima cijevi 1525 metara u sekundi. Kasnije je ugrađena kupola s topom kalibra 105 mm i topom-lanserom kalibra 152 mm za vođeni projektil Shillelagh. Kako bi se povećala paljbena preciznost (pogađanje cilja u pokretu prvom granatom) ugrađen je i najnapredniji nišanski sistem T53 Optical Tracking, Acquisition and Ranging (OPTAR) s pasivnim infracrvenim sistemomosmatranja. Zbog teškoća određivanja udaljenosti cilja po lošoj vidljivosti (posebno tokom jake kiše) OPTAR je odbačen 1957., a kao bolje rješenje odabrana je upotreba laserskih daljinomjera. Sve je to smješteno u tenk mase 30 tona. Iako je T95 donio neka napredna rješenja 1957. je zaključeno kako nije postignut dostatan napredak koji bi garantovao prednost u odnosu na nove sovjetske tenkove. Zbog toga je program obustavljen, a kao privremeno rješenje odlučeno je da se tenkovi M48 i M60 naoružaju topom kalibra 105 mm (nastao na osnovi britanskog topa L7).  

Donesena je odluka da se odmah pokrene i novi program razvoja naprednog tenka. Kako bi se smanjili troškovi razvoja potražen je strani saradnik, pronađen u Zapadnoj Njemačkoj. Iako je SR Njemačka u to vrijeme završavala razvoj svojeg tenka Leopard 1 (serijska proizvodnja krenula je 1965.) već je tada bilo jasno da će vrlo brzo trebati njegovu zamjenu, kako bi svojim oklopnim snagama pružila tehnološki superiornije borbeno vozilo u odnosu na sovjetske tenkove. Pošto su se krajem 1962. sporazumjeli oko svih glavnih odrednica novog projekta bilateralni ugovor o početku razvoja MBT-a 70/KPz-a 70 potpisan je 1. augusta 1963. Skraćenica MBT označavala je Main Battle Tank, a KPz Kampfpanzer.

Nakon njemačkog povlačenja Amerikanci su nastavili samostalni razvoj tenka, ali je američki kongres počeo "gunđati" zbog velikih troškova. Kako uložen trud i novac ne bi propao, američka vojska predložila je razvoj novog tenka XM803 jeftiniju inačicu MBT 70. Kako se ni razvoj XM803 nije pokazao uspješnijim i jeftinijim od MBT 70, kongres je u novembru 1971. prekinuo razvoj i tog tenka te odobrio novac za potpuno nov projekt XM815, koji će kasnije dobiti oznaku XM1 i kasnije biti poznat kao M1 Abrams.

## Reference 
Kategorija:Nauka i tehnologija u Sjedinjenim Američkim Državama
Kategorija:Nauka i tehnologija u Njemačkoj
Kategorija:Njemački tenkovi u Hladnom ratu
Kategorija:Američki tenkovi
Kategorija:Industrija u Njemačkoj
Kategorija:Vojna historija Njemačke
Kategorija:Industrija u Sjedinjenim Američkim DržavamaKategorija:Vojna historija Sjedinjenih Američkih Država