Hekata (mitologija)

**Hekata **je boginja u drevnoj grčkoj mitologiji, najčešće prikazana kako drži par baklji, ključ, zmije ili u pratnji pasa, a u kasnijim periodima prikazivana s trostrukim tijelom. Različito se povezuje sa raskrsnicama, ulazima, noćima, svjetlom, magijom, zaštitom od vradžbina, Mjesecom, poznavanjem bilja i otrovnih biljaka, grobovima, duhovima, nekromantijom i čarobnjaštvom. Njeno najranije pojavljivanje u književnosti bilo je u Hesiodovoj *Teogoniji *u 8. vijeku p. n. e. kao boginja velike časti sa domenima na nebu, zemlji i moru. Naučnici raspravljaju o njenom mjestu porijekla, ali je imala popularne sljedbenike među vješticama iz Tesalije[6] i važno utočište među karijskim Grcima Male Azije u Lagini. Njen najstariji poznati prikaz pronađen je u Selinuntu, na Siciliji.

Hekata je bila jedno od nekoliko božanstava koja su obožavana u staroj Atini kao zaštitnica oikosa (domaćinstva), pored Zeusa, Hestije, Hermesa i Apolona. U posthrišćanskim spisima Kaldejskih proročišta (2.–3. vijek n. e.) ona se također smatrala (nekim) vladavinom nad zemljom, morem i nebom, kao i univerzalnijom ulogom Spasiteljice (Soteira), Majke anđela i kosmička svjetska duša. Što se tiče prirode njenog kulta, "ona je više kao kod kuće na rubu nego u središtu grčkog politeizma. Intrinzično ambivalentna i polimorfna, nalazi se na konvencionalnim granicama i izmiče definiciji."

Rimljani su je poznavali po epitetu *Trivia*, epitet koji dijeli sa Dijanom/Artemidom, svaki u svojoj ulozi zaštitnika putovanja i raskrsnica (trivijalnost, „tri puta“).

## Funkcija 
### Kao boginja granica 
Hekata se povezivala s granicama, gradskim zidinama, vratima, raskrsnicama i, šire, s carstvima izvan svijeta živih. Čini se da je bila posebno povezana sa "između" i stoga je često okarakterizirana kao "liminalna" boginja. „Hekata je posredovala između režima—olimpijskih i titanskih—ali i između smrtnih i božanskih sfera.“ Ova granična uloga se ogleda u nizu njenih kultnih naslova: *Apotropaja* (koja odbija/štiti); *Enodija* (na putu); *Propulaia/Propylaia* (prije kapije); *Triodia/Trioditis* (koja često ide na raskrsnice); *Klêidouchos *(držanje ključeva) itd.

Kao boginja od koje se očekuje da odvrati štetne ili razorne duhove iz kuće ili grada nad kojim je bdila i da zaštiti pojedinca dok ona ili on prolazi kroz opasna rubna mjesta, Hekata bi prirodno postala poznata kao boginja koja je također mogla odbiti da spriječi demone, ili ih čak natjerati na nesretne pojedince.}}

Vjerovatno je njena uloga čuvara ulaza dovela do poistovjećivanja Hekate do sredine petog vijeka sa Enodijom, tesalijskom boginjom. Samo ime Enodije ("In-the-Road") sugeriše da je pazila na ulaze, jer izražava i mogućnost da je stajala na glavnom putu u grad, držeći na oku sve koji su ušli, i na putu ispred privatnih kuća, štiteći njihove stanovnike.

Čini se da ova funkcija ima neku vezu s ikonografskom asocijacijom Hekate s ključevima, a mogla bi se odnositi i na njen izgled s dvije baklje, koje su, postavljene s obje strane kapije ili vrata, osvjetljavale neposrednu oblast i omogućavale identifikaciju posjetitelja. "U Bizantiji su mali hramovi u njenu čast bili postavljeni blizu gradskih vrata. Hekatein značaj za Bizantiju bio je iznad svega kao božanstvo zaštite. Kada je Filip Makedonski trebao da napadne grad, prema legendi, ona je upozorila građane sa svojim stalno prisutnim bakljama, i sa svojim čoporom pasa, koji su joj služili kao stalni pratioci." Ovo sugeriše da je Hekatina bliska povezanost sa psima dijelom proizašla iz upotrebe pasa čuvara, koji su, posebno noću, podizali uzbunu kada su se uljezi približili. Grci i Rimljani su uveliko koristili pse čuvare.

Kultne slike i oltari Hekate u njenom trostrukom ili trimorfnom obliku postavljeni su na trosmjernim raskrsnicama (iako su se pojavljivali i ispred privatnih kuća i ispred gradskih vrata).

### Kao boginja podzemlja
Zahvaljujući povezanosti s granicama i graničnim prostorima između svjetova, Hekata je prepoznata i kao htonična (podzemlja) boginja. Kao držalac ključeva koji mogu otključati kapije između carstava, ona može otključati kapije smrti, kao što je opisano u Teokritovoj pjesmi iz 3. veka p. n. e.. U 1. vijeku n. e., Vergilije je opisao ulaz u pakao kao "Hekatin gaj", iako kaže da je Hekata podjednako "moćna u raju i paklu". Grčki magični papirusi opisuju Hekatu kao držaoca ključeva od Tartara. Poput Hermesa, Hekata preuzima ulogu čuvara ne samo puteva, već i svih putovanja, uključujući i putovanje u zagrobni život. U umjetnosti i mitovima ona je prikazana, zajedno sa Hermesom, kako svojim bakljama vodi Perzefonu nazad iz podzemnog svijeta.

### Kao boginja mjeseca
Hekata je viđena kao trostruko božanstvo, poistovjećeno sa boginjama Lunom (Mjesec) na nebu i Dijanom (lov) na zemlji, dok ona predstavlja Podzemlje. Hekatina povezanost sa Helijem u literarnim izvorima, a posebno u magiji proklinjanja, citirana je kao dokaz njene lunarne prirode, iako su ti dokazi prilično kasni; ne postoji umjetničko djelo prije rimskog perioda koje povezuje Hekatu sa Mjesecom. Ipak, Homerska himna Demetri prikazuje Helija i Hekatu kako obavještavaju Demetru o otmici Perzefone, uobičajenoj temi koja se nalazi u mnogim dijelovima svijeta gdje se Sunce i Mjesec ispituju o događajima koji se dešavaju na Zemlji na osnovu njihove sposobnosti da budu svjedoci svemu Još jedno djelo koje povezuje Hekatu s Helijem, vjerovatno kao boginjom mjeseca, je Sofoklova izgubljena drama *Sjekači korijena*, gdje je Helije opisan kao Hekatino koplje:

O Sunce naš gospodaru i sveta vatra, koplje Hekate
putevi, koje ona nosi dok prati svoju gospodaricu na nebu

Ovaj govor iz *Sjekača korijena* može, ali ne mora biti namjerna povezanost Hekate sa Mjesecom. U Senekinoj *Medeji*, titularna Medeja priziva svoju zaštitnicu Hekatu koju oslovljava sa "Mjesec, kugla noći" i "trostruki oblik". Hekata i mjesečeva boginja Selena često su se poistovjećivale jedna s drugom i brojnim grčkim i negrčkim božanstvima; grčki magični papirusi i drugi magijski tekstovi naglašavaju sinkretizam između Selene-Hekate s Artemidom i Perzefonom između ostalih. Rimljani su sa entuzijazmom slavili višestruke identitete Dijane kao Hekate, Lune i Trivije.v

Od svog oca Perzeja, Hekata se često naziva "Perseis" (što znači "Perzejeva kći") što je također ime jedne od okeanidskih nimfi, Helijeve žene i Cirkine majke u drugim verzijama. U jednoj verziji Hekatinog porijekla, ona je kćer Perzeja, ne Krijevog sina, već Helijevog sina, čija je majka okeanidska Perzefone. Karl Kerenyi je primijetio sličnost između imena, možda označavajući htonsku vezu između njih dvije i boginje Perzefone; moguće je da ovaj epitet svjedoči o lunarnom aspektu Hekate. Fowler je također primijetio da je uparivanje (tj. Helios i Perse) imalo smisla s obzirom na Hekatinu povezanost s Mjesecom. Mooney međutim primjećuje da kada je u pitanju sama nimfa , nema dokaza da je ona sama po sebi bila boginja mjeseca.

## Reference 
## Vanjski linkovi
Kategorija:Titani
Kategorija:Grčka mitologija