open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lalo Srkalović

**Miralem Srkalović**, (*Lalo Srkalović*) rođen je 1948. godine u Tešnju, je bosanskohercegovački i austrijski slikar.

## Biografija
Diplomirao na Akademiju likovnih umjetnosti u Sarajevu, u klasi profesora Ismara Mujezinovića od 1975-79. godine. Radio jedno vrijeme u Goraždu, te istovremeno studirao historiju umjetnosti i arhitekture. Ilustrovao je nekoliko knjiga, književnih časopisa (Behar) te radio na projektima pozorišta, plakata za film i pozorište. Od 1980. godine bio je urednik za kulturu tjednika Drinske novosti u Goraždu. Osnivač je Likovnog kluba u Goraždu, organizacije, koja se bavi organiziranjem izložbi umjetnika sa područja bivše Jugoslavije. Radio je kao predavač u srednjim školama u Sarajevu i Goraždu. 1989. godine osnovao je i vodio galeriju "Art Media" u Goraždu. Od 1992. godine živi kao slobodni umjetnik u Grazu u Austriji. Od 2012. godine sa suprugom Idom Srkalović i sinom Emilom Srkalović, vodi galeriju i atelje *ARTiS* u Grazu. Izlagao je u Londonu, Parizu, Grazu, Salzburgu i Torontu.

## Izložbe
## Reference 
## Vanjski linkovi
* Web stranica galerije Atelier - Galerie  ARTiS 

Kategorija:Bosanskohercegovački slikari
Kategorija:Austrijski slikari
Kategorija:Biografije, Tešanj
Kategorija:Kultura u Grazu
Kategorija:Rođeni 1948.
Fuego

**Volcán de Fuego** ("Vulkan vatre") je aktivni stratovulkan u Gvatemali. Nalazi se na oko 16 kilometara od kolonijalnog grada Antigua Guatemala, i jedna je od najpoznatijih gvatemalskih turističkih atrakcija. It has erupted frequently since the Spanish conquest.  "Fuego" je poznat po tome, što je skoro neprestano aktivan na nsikom nivou. Dim izlazi sa vrha, svakodnevno, ali su veće erupcije rijetke . Na dan 9. augusta, 2007., Fuego je eruptirao velike količine lave, kamenja i pepela. Gvatemalska vulkanološka služba je izvijestila da je sedam porodica evakuisano iz njihovih domova, blizu vulkana. Vulkan je spojen sa Acatenango, i zajedno čine kompleks poznat kao La Horqueta. Novi ciklus aktivnosti je počeo 19. maja 2012., sa tečenjem lave i izbacivanjem pepela.

13. septembra, 2012., vulkan je ponovno izbacio velike količine lave i pepela, požurujući nadležne da započnu "masivnu evakuaciju hiljada ljudi" u pet općina. Posebno, evakuirane osobe, otprilike 33,000 ljudi, je napustilo blizu 17 sela oko vulkana. Izbacivao je lavu oko 600 metara niz padinu zajedno sa pepelom.

## Također pogledajte 
* Spisak vulkana u Gvatemali

Slika:P5191496c1resized500.jpg|
Slika:Volcendef2.jpg|
Image:2007 Volcan de Fuego.jpg|
Image:Fuego from Acatenango.jpg|
Datoteka:Acatenango & Fuego Volcano 3D version1.gif|3D izgled

## Vanjski linkovi
* Map to Volcano  

## Reference
## Literatura
* Global Volcanism Program 

Kategorija:Stratovulkani
Kategorija:Vulkani subdukcije
Kategorija:Aktivni vulkani
Kategorija:Vulkani u Gvatemali
Kategorija:Planine u Gvatemali
Kategorija:Zaštićena područja u Gvatemali
Kategorija:VEI-4 vulkani
Hidžra (čvor)

* Hidžra, početak hidžretskog kalendara
* *Hidžra* (Adin Ljuca), knjiga bosanskohercegovačkog pisca, Adina Ljuce
Zašto tone Venecija

* Zašto tone Venecija (Abdulah Sidran), zbirka pjesama Abdulaha Sidrana;
* Zašto tone Venecija (Ervin Jahić), antologija bošnjačke poezije u izboru Ervina Jahića;
Adin Ljuca

**Adin Ljuca** (1966, Zenica) jest bosanskohercegovački književnik i prevodilac. Studirao je komparativnu književnost i bibliotekarstvo u Sarajevu, a zatim i u Pragu, gdje od konca 1992. živi i radi kao bibliotekar. Uz pisanje i prevođenje, posvećuje se proučavanju kulturne historije češko-jugoslavenskih odnosa. Knjige su mu prevedene na njemački i češki jezik. Njegove pjesme objavljene su 2012. u antologiji novijeg pjesništva *Zašto tone Venecija* Ervina Jahića.

## Bibliografija
* *Češki gulaš o bosanskom loncu*, prilog u časopisu *Prilozi 38*, Instituta za istoriju u Sarajevu 2009.
* *Maglaj: na tragovima prošlosti*,
* *Hidžra*,
* *Istetovirane slike*, priče, 2009, Buybook, Sarajevo, 

## Vanjski linkovi
## Reference 
Kategorija:Rođeni 1966.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Zenica
Kategorija:Bosanskohercegovački pisci
Kategorija:Bosanskohercegovački prevodioci
Nogometne utakmice Bosna i Hercegovina – Latvija

## Utakmice 
|}

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Bosna i Hercegovina–Latvija na EU-Football.info
* Bosna i Hercegovina–Latvija na National-Football-Teams.com

Latvija
Bosna i Hercegovina
Sekst Julije Frontin

**Sekst Julije Frontin** (*Sextus Julius Frontinus*, cca. 40 - 103) bio je rimski aristokrat, vojskovođa i pisac, najpoznatiji kao autor traktata na temu izgradnje i održavanja akvadukta, kao i vojne taktike.

Političku karijeru je započeo 70. kao pretor, a godine 75. je poslan za guvernera Britanije, gdje je naslijedio Kvinta Petilija Cerijalisa. Na tom mjestu je pokorio Silure. Godine 78. ga je naslijedio Gnej Julije Agrikola. Po povratku u Rim je godine 95. imenovan komesarom za vodu Rimu, te je u tom svojstvu nakon inspekcije akvadukta napisao detaljan izvještaj u dvije knjige, danas poznat kao *De aquaeductu* i koji se smatra jednim od najvažnijih izvora o inženjerskim dostignućima rimskog doba. Napisao je i traktat o vojnim naukama, koji je izgubljen, ali je zato očuvana *Strategmata*, zbirka ratnih lukavstava iz grčke i rimske historije.

## Također pogledajte 
* Vitruvije

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Frontinus at LacusCurtius: cijeli tekstovi *De aquis* i *Strategemata* na latinskom jeziku i engleskom; illustrated with some of the Monscassinensis manuscript from the Herschel edition.
* 
* Sextus Iulius Frontinus **(fr)**
* Models of Various Aqueducts of Ancient Rome
* Routes of Various Aqueducts of Ancient Rome
* Famous Fountains of Rome 
* The Fountains of Rome (by Region)

## Literatura 
*Herschel, C, *The Two Books on The Water Supply of the City of Rome of Frontinus*, (trans with explanatory chapters) New England Water Works Association (1973).
*Ashby, Thomas., *The Aqueducts of Rome*, Oxford, 1934.
*Hodge, A.T. (2001). *Roman Aqueducts & Water Supply*, 2nd ed. London: Duckworth.

Kategorija:Rimski pisci
Kategorija:Rimski guverneri Britanije
Kategorija:Vojni pisci
Kategorija:Rođeni 40.
Kategorija:Umrli 103.
Druz Julije Cezar

**Neron Klaudije Druz** (*Nero Claudius Drusus*), kasnije poznat kao **Druz Julije Cezar** (*Drusus Julius Caesar*; 13. p. n. e. - 14. septembar 23. n. e.) bio je rimski aristokrat i pripadnik Julijevsko-Klaudijevske dinastije. Bio je sin  rimskog cara Tiberija i njegove prve supruge Vipsanije Agripine.

Godine 4. se oženio za svoju rođaku Livilu, sa kojom je imao troje djece.

Antički izvori ga opisuju kao osobu prijeke naravi, koja je jednom prilikom došla u fizički sukob sa Sejanom, moćnim komandantom pretorijanaca. Sejan se uplašio da bi zbog toga mogao stradati kada Druz postane novi car. Zato je, prema navodima antičkih historičara, zaveo Livilu i nagovorio je da otruje muža. Livila je nakon Sejanovog pada zbog toga predana majci Antoniji koja ju je dala živu zazidati i izgladnjeti na smrt.

## Također pogledajte 
* Rimska imperija
* Tiberije

## Vanjski linkovi 
Kategorija:Rođeni 13. p. n. e.
Kategorija:Umrli 23.
Kategorija:Žrtve ubistva
Kategorija:Julijevsko-Klaudijevska dinastija
Juba II

[desno|mini|Portret Jube II, [Louvre]]

**Juba II** (*Yuba* na berberskom, *Iuba* na latinskom; *Ιóβας (Ιóβα)* ili *Ιουβας* na grčkom) ili **Juba II od Numidije** (52/50. p. n. e. - 23 n. e.) bio je kralj Numidije, a potom Mauretanije. Bio je rodbinskim vezama i prijateljstvom spojen za sve najznačajnije ličnosti tadašnjeg Rimskog Carstva, a osim kao sposoban vladar se istakao zanimanjem za prirodne nauke i pisanjem velikog broja historijskih knjiga, danas izgubljenih, ali često citiranih od kasnijih antičkih autora kao što su Plinije i Plutarh

## Reference 
## Reference 
*Juba II  king of Mauretania - Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology
* Juba II Encyclopaedia Britannica
* Microsoft Encarta 2002 Encyclopaedia
* emazighen.com/article.php3?_article=41
* https://web.archive.org/web/20080410155632/http://www.lunalucifera.com/Mauretania/index.html

Kategorija:Ptolemejidi
Kategorija:Historija Mauritanije
Kategorija:Historija Numidije
Kategorija:Rođeni 50-ih p. n. e.
Kategorija:Umrli 23.
Liu Xin

**Liu Xin** () (cca. 46. p. n. e. &ndash; 23. n. e.), kasnije poznat kao **Liu Xiu** (劉秀), kurtoazno ime **Zijun** (子駿), bio je kineski astronom, historičar, a kasnije i službenik za vrijeme kratkotrajne dinastije Xin (9&ndash;23). Bio je sin znamenitog konfucijanskog učenjaka Liu Xianga (77&ndash;6. p. n. e.) i suradnik mnogih znamenitih mislilaca kao što je Huan Tan (? - 28).

Poznat je, između ostaloga, i po tome što je prvi kineski učenjak koji je broj pi prestao zaokruživati na 3.

Za vrijeme vladavine cara Wang Manga je bio njegov vjerni suradnik, ali ga je pokušao svrgunuti nakon bitke kod Kunyanga. Pokušaj nije uspio i Liu Xin je pogubljen.

## Napomene
## Reference 
*Bielenstein, Hans. (1986). "Wang Mang, the Restoration of the Han Dynasty, and Later Han," in ''The Cambridge History of China: Volume I: the Ch'in and Han Empires, 221 B.C. – A.D. 220*. Edited by Denis Twitchett and Michael Loewe. Cambridge: Cambridge University Press. .
* Bin, Hansheng, "Liu Xin". *Encyclopedia of China* (Philosophy Edition), 1st ed.
*Crespigny, Rafe de. (2007). *A Biographical Dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23-220 AD)*. Leiden: Koninklijke Brill. .
* Needham, Joseph (1986). *Science and Civilization in China: Volume 3, Mathematics and the Sciences of the Heavens and the Earth''. Taipei: Caves Books, Ltd.

Kategorija:Umrli 23.
Kategorija:Dinastija Han
Kategorija:Kineski astronomi
Odvijač

mini|250p|Set odvijača
**Odvijač** ili **odvrtač** (*šarafciger, šrafciger*) jeste alat, ručni ili mašinski, za okretanje (odvrtanje ili zavrtanje) vijaka. Tipični jednostavni odvijač ima ručku i osovinu, te vrh koji služi za prenos sile na vijak. Osovina je obično napravljena od tvrdog čelika da se odupre savijanju ili uvijanju. Vrh alata može biti poboljšan da se odupre habanju, premazan tamnim slojem radi poboljšanja vizuelnog kontrasta između vrha vijka. Drška je obično drvena, metalna ili plastična i često heksagonalna, kvadratna ili ovalna u poprečnom presjeku da poboljša prijanjanje i spriječi alat da se otkotrlja kada se spusti. Neki ručni odvijači imaju izmjenjive vrhove koji se uklapaju u priključak na kraju vratila i drže se mehanički ili magnetno. Ovi često imaju šuplje ručka koje sadrži različite vrste i veličine vrhova, a reverzibilna čegrtaljka ima mogućnost koja omogućava višestruke pune okretaje bez repozicioniranja vrha ili ruke korisnika.

Odvijači se razvrstavaju prema svom vrhu koji je oblikovan da popuni površinu odvijanja—utora, žlijeba, udubljenja, itd.—na odgovarajuću glavu vijka. Ispravna upotreba zahtjeva da odvijačev vrh poveže glavu vijka iste veličine i oblika i tipa kao što je vrh odvijača. Vrhovi odvijača su dostupni u raznim varijantama tipova i veličina. Dva najčešća i najjednostavnija tipa su "oštrice" za vijke sa prorezom, i Phillipsov.

Široke varijante snage odvijača su od jednostavnog 'štapnog'-tipa sa baterijama, motorom i držačem vrha u jednom, do moćnih  "pištolj" tipova VSR () bežičnih bušilica koje imaju funkcije kao odvijači. Ovo je posebno korisno kao bušenje pilot rupe prije okretanja vijka.

## Historija 
Najranije dokumentovani odvijači koji su korišteni u Evropi su u kasnom srednjem vijeku. Najvjerovatnije su pronađeni krajem 15. vijeka, u Njemačkoj ili Franuskoj. Originalna imena u njemačkom i francuskom su bila *Schraubendreher* () i *tournevis* (), respektivno. Prva dokumentacija alata je bila u srednjovjekovnoj *Kućnoj knjizi* Wolfegga Castlea, rukopisu pisanog negdje između 1475. i 1490. Ovi najraniji odvijači su imali kruškolike ručke i su napravljeni za sa prorezom vijke (diverzifikacija raznih vrsta odvijača nije nastala do Zlatnog doba). Odvijač je ostao neupadljiv, međutim, kao dokaz svog postojanja kroz narednih 300 godina se zasniva prvenstveno na prisustvu vijaka.

Vijci su se koristili u 15. vijeku za izgradnju struga za rezanje vijaka, za osiguravanje oklopa, ploča pozadi i kaciga za srednjovjekovne viteške borbene oklope-i na kraju za više dijelova u razvoju vatrenog oružja, posebno matchlock. Vijci, pa i odvijači, nisu korišteni u čitavom borbenom oklopu, najvjerovatnije da daju nosiocu slobodu kretanja.

## Vrste odvijača 
mini|Tipovi glave odvijača
Odvijače razlikujemo na više načina:
* prema izgledu glave: sa krstastom, ravnom ili zvjezdastom glavom
* prema načinu upotrebe: ručni, mašinski

## Reference 
Kategorija:Alat
Kategorija:Mašinstvo
Filopap

thumb|Mausoleum Filopap

**Gaj Julije Antioh Epifan Filopap** (, , 65. - 116.) bio je komagenski princ, koji je nakon aneksije njegove domovine od strane Rimskog Carstva služio niz visokih položaja u Ateni, uključujući mjesto arhonta; a kasnije i u samom Rimu, gdje je služio kao oficir u Pretorijanskoj gardi, a potom kao senator.

Čuveni pisac Plutarh mu je bio lični prijatelj. Poznat je po Filopapovom spomeniku podignutom u Ateni početkom II vijeka.

## Vanjski linkovi
*Fotografije spomenika Philopappos 

Kategorija:Rimski političari
Kategorija:Komagena
Kategorija:Rođeni u 1. vijeku
Kategorija:Umrli 110-ih
Kraljevstvo Komagena

**Kraljevstvo Komagena** (grčki: Βασίλειον τῆς Kομμαγηνῆς), (armenski: Կոմմագենէի Թագավորութիւն) je bilo drevno kraljevstvo smješteno na jugoistoku današnje Turske u helenističkom dobu.
 
O Komageni se vrlo malo zna sve do 2. vijeka p. n. e. Međutim, na osnovu oskudnih podataka historičari pretpostavljaju da je bila dio veće države koja je uključivala Sofenu. Kasniji kraljevi Komagene su tvrdili da potiču od Orontidske dinastije, te da su u rodu s porodicom koja je osnovala Kraljevinu Armeniju. U tačnost takvih tvrdnji se ne može niko pouzdati..

Vjeruje se da je nad područjem Komagene vlast preuzelo Seleukidsko Carstvo krajem 3. ili početkom 2. vijeka p. n. e. pod vlašću Antioha III Velikog

## Također pogledajte 
*Spisak kraljeva Komagene
*Rimska provincija
*Nemrut (planina)

## Napomena 
Kategorija:Helenističke države
Kategorija:Rimske provincije
Bitka kod Korinta (146. p. n. e)

**Bitka kod Korinta** se desila godine 146. p. n. e. između rimske vojske pod komandom Lucija Mumija na jednoj, te snaga Ahajskog saveza pod Kritolajem na drugoj strani. U njoj su Rimljani odnijeli pobjedu, a neposredno nakon bitke zauzeli, opljačkali i potom potpuno uništili obližnji grad Korint, poznat po svom izuzetnom bogatstvu. Bitka je za posljedicu imala i nestanak Ahajskog saveza, te pretvaranje Grčke u rimsku provinciju.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:146. p. n. e.
Korint 146. p. n. e.
Kvalifikacije za SP u nogometu 2014 (UEFA) - grupa G

|
{ class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%;"
-
!width=165&nbsp;
!
!
!
!
!
!
-
!style="text-align:right;"Bosna i Hercegovina 
 —
 3-1
 4-1
 4-1
 3-0
 0-1
-
!style="text-align:right;"Grčka  
 0-0
 —
 1-0
 2-0
 2-0
 1-0
-
!style="text-align:right;"Latvija  
 0-5
 1-2
 —
 2-0
 2-1
 2-2
-
!style="text-align:right;"Lihtenštajn  
 1-8
 0-1
 1-1
 —
 0-2
 1-1
-
!style="text-align:right;"Litvanija  
 0-1
 0-1
 2-0
 2-0
 —
 1-1
-
!style="text-align:right;"Slovačka  
 1-2
 0-1
 2-1
 2-0
 1-1
 —
}
|}
{{#if:{}|
}}

## Lista strijelaca 
;10 golova
* Edin Džeko

;8 golova
* Vedad Ibišević

;5 golova
* Zvjezdan Misimović

;3 gola

* Miralem Pjanić
* Dimitris Salpingidis
* Martin Jakubko
* Marek Sapara

;2 gola

* Theofanis Gekas
* Konstantinos Mitroglou
* Aleksandrs Cauņa
* Edgaras Česnauskis
* Deivydas Matulevičius
* Marek Hamšík

;1 gol

* Ermin Bičakčić
* Izet Hajrović
* Senad Lulić
* Haris Medunjanin
* Lazaros Christodoulopoulos
* Giorgos Karagounis
* Sotiris Ninis
* Nikos Spyropoulos
* Nauris Bulvītis
* Edgars Gauračs
* Kaspars Gorkšs
* Vladimirs Kamešs
* Renārs Rode
* Valērijs Šabala
* Māris Verpakovskis
* Artūrs Zjuzins
* Martin Büchel
* Mathias Christen
* Nicolas Hasler
* Michele Polverino
* Fiodor Cernych
* Tadas Kijanskas
* Saulius Mikoliūnas
* Darvydas Šernas
* Marius Žaliūkas
* Jan Durica
* Viktor Pečovský
* Kornel Saláta

;1 autogol
* Martin Škrtel (protiv Grčke

### Reference
### Vanjski linkovi
*Rezultati za UEFA Grupu G (FIFA.com) 
*Rezultati za UEFA Grupu G (UEFA.com)

G
Alhazen

**Ibn Abu Ali al Hasan al-Haitam** ( , latinski **Alhazen** in **Alhacen**); Basra, 965 - Kairo, 1039) bio je arapski ili perzijski naučnik, poznat po značajnim doprinosima principima optike, kao i matematike, astronomije, medicine, inženjerstva, anatomije, psihologije, filozofije i drugih prirodnih nauka. Njegov doprinos se ogleda i u nauci uopšte sa uvođenjem naučnog metoda.
Ibn al-Haytham se smatra ocem optike zbog svoje uticajne "**Knjiga o optici**", kojom je ispravno objasnio i dokazao moderne teorije umetnutosti vizuelne percepcije, kao i zbog svojih eksperimenata u optici, uključujući i eksperimente sa lećama, ogledalima, refrakcijama, refleksijama i disperzijama svjetlosti na svoje sastavne boje. Studirao je binokularni vid i iluziju mjeseca, špekulisao o konačnoj brzini, pravolinijskom širenju i elektromagnetskim aspektima svjetla, i tvrdi da su zrake svjetlosti potoci energetskih čestica koje putuju u ravnim linijama.

Opisan kao prvi naučnik, Ibn al-Haytham doveo do procesa naučnog metoda zbog njegove stalne sumnje u sposobnost ljudskog bića da shvati sistematsko i pravilno djelovanje prirode. Zbog svog kvantitativnog, empirijskog i eksperimentalnog pristupa u fizici i nauci, on se smatra pionirom moderne naučne metode i eksperimentalne fizike, a neki su ga opisali kao "prvog naučnika" za istih razloga. Neki ga smatraju osnivačem psihofizike i eksperimentalne psihologije zbog njegovog eksperimentalnog pristupa u psihologiji vizuelne percepcije, i pionirom na polju filozofske fenomenologije. Njegovo djelo *Knjiga o optici* je rangirana zajedno sa djelom Isaka Njutna "**Philosophiae Naturalis Principia Mathematica**" (Matematički principi prirodne filozofije) kao jedno od najuticajnijih djela ikada napisanih u historiji fizike.

Rodio se i odrastao u abasidskom Iraku, ali ga je fatimidski halifa al-Hakim pozvao u Egipat. Tamo je pokušao primjenom matematičkih načela regulirati tok Nila, ali je shvatio da u tome neće uspjeti. Bojeći se halifine odmazde, odlučio je simulirati ludilo, zbog čega je stavljen u kućni pritvor. Tamo je ostao do kraja života, posvetivši se pisanju.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://mathworld.wolfram.com/AlhazensBilliardProblem.html

Kategorija:Rođeni 965.
Kategorija:Umrli 1041.
Kategorija:Arapski fizičari
Kategorija:Arapski matematičari
Kategorija:Arapski astronomi
Kategorija:Arapski optičari
Kategorija:Arapski psiholozi
Kategorija:Arapski anatomi
Kategorija:Arapski filozofi
Kategorija:Arapski teolozi
Kategorija:Islamski filozofi
Kategorija:Srednjovjekovni filozofi
Kategorija:Perzijski fizičari
Kategorija:Perzijski matematičari
Kategorija:Perzijski astronomi
Kategorija:Perzijski optičari
Kategorija:Perzijski psiholozi
Kategorija:Perzijski anatomi
Kategorija:Perzijski filozofi
Diofant

[desno|mini|200px|Naslovnica knjige *Arithmetica* iz 1621. autora [Claude Gaspard Bachet de Méziriaca.]]
**Diofant iz Aleksandrije** (starogrčki: Διόφαντος ὁ Ἀλεξανδρεύς (Dióphantos ho Alexandreús), oko 250.), je starogrčki matematičar.

Otkrio je Diofantove jednačine.

Unatoč tome da je bio istaknuti matematičar svog vremena, vrlo malo je poznato o Diofantovom životu. Njegov rad je sačuvan u šest poglavlja Aritmetike koja su sačuvana (sedam poglavlja je izgubljeno), koja je bila vjerovatno najstariji sistematski traktat o algebri.

Diofant se je prvenstveno zanimao za teoriju brojeva i rješavanje jednačina. Ima velik doprinos u napretku algebre upotrebom simbola za veličine, matematičke operacije i odnose. Prethodno su ove veličine opisivane riječima.

## Reference 
Kategorija:Starogrčki matematičari
Zaliv svetog Lovre

**Zaliv Saint Lawrence** je najveći estuar na svijetu. Vode iz Velikih jezera i rijeke Sen Lorens ulivaju se tu u Atlantski okean. 
mini|250px|Zaliv Sen Lorens
Rijeka Sen Loren ulazi u zaliv preko dva moreuza sa sjeverne i južne strane ostrva Antikosti, moreuz Jacques Cartier na sjeveru i moreuz Honguedo na jugu. Na sjeveru je ograničen poluostrvom Labrador, na istoku ostrvom Njufaundlend, na jugu Nova Škotska (prije svega ostrvo Cape Breton), i na zapadu poluostrvo Gaspe i New Brunswick. U njemu se nalaze ostrva Antikosti, Princ Edvard i Magdalen.

Zaliv Saint Lawrence povezan je sa Atlantskim okeanom preko dva moreuza, Bel Il prolaz između Njufaundlenda i Labradora i Kabotov prolaz između Njufaundlenda i Cape Breton-a. Postojao je još jedan moreuz, Kansov prolaz između ostrva Kejp Breton i Nove Škotske, ali je zatvoren izgradnjom puta 1955.

Osim rijeke Saint Lawrence, druge rijeke koje se ulivaju u zaliv su Miramichi, Nataskua, Matapedia, Margare i Humber. Zaliv ima više suženja, a to su zaliv Šaler, estuar rijeke Miramichi, zaliv Sen Džordž i prolaz Nortumberland.

Ostrvo Sveti Pavle, u blizini ostrva Kejp Breton, naziva se zalivsko groblje, zbog brojnih brodoloma koji su se dogodili. Ostrvo Bonaventur blizu poluostrva Gaspe, ostrvo Brion “ptičje stijene” sjeveroistočno od ostrva Magdalen su značajna utočišta za ptice selice i o njima brine kanadska služba za životinjski svijet. Nacionalni parkovi Forlion na istočnom dijelu poluostrva Gaspe, na sjevernoj obali ostrva Princ Edvard, Kučibuguak na sjeveroistočnoj obali New Brunswick, pobrđe ostrva Kejp Breton na njegovom sjevernom dijelu, Gros Morn na zapadnoj obali Njufaundlenda, i nacionalni park u arhipelagu Mingan.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Zalivi
Augusta (titula)

[mini|[Livija, prva  *Augusta*, godine 14.|335x335piksel]]

***Augusta*** () je predstavljala ženski oblik titule *Augustus*. Obično se davala suprugama i rođaka rimskih i, kasnije, bizantskih careva. U 3. vijeku su *Augustae* također dobivale titule *Mater castrorum* i *Mater patriae*. Za vrijeme dominata se, međutim, titula davala relativno rijetko: samo 9 od 30 carskih supruga u periodu 324-527 je primilo takvu titulu. Titula je donosila veliki prestiž, a *Augustae* su mogle izdavati vlastiti novac, nositi carske simbole i imati paralelni dvor.

Zenobia, kraljica Palmire je uzela titulu *Augusta* nakon što je osvojila Egipat od Rimljana i sebe proglasila egipatskom kraljicom.

## Također pogledajte 
*Spisak rimskih i bizantskih carica
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://web.archive.org/web/20170414005539/https://homepage.uibk.ac.at/~c61404/KAISER/k300-aaa.html


Kategorija:Rimske titule

Kategorija:Bizantijske titule
Faustina Mlađa

250px|desno|mini|Faustina Mlađa, portret, Louvre

**Anija Galerija Faustina Mlađa** (*Annia Galeria Faustina Minor*, 16. februar 125/130 - 175), poznatija i kao **Faustina Mlađa**, bila je rimska plemkinja iz Nervo-Antoninske dinastije, poznata kao kćer cara Antonina Pioa, potom kao rimska carica, odnosno supruga cara Marka Aurelija.

Rodila se kao četvrto dijete, odnosno druga kćer Antonina i njegove supruge Faustine Starije; od četvoro djece jedina je doživjela punoljetnost. Kao adolescenticu ili dijete ju je 25. februara 138. (?) tadašnji car Hadrijan dao vjeriti za Lucija Vera, sina svog prezumptivnog nasljednika Lucija Elija. Međutim, kada je Lucije Elije iznenada umro, zaruke su razvrgnute i umjesto toga se vjerila, a kasnije i vjenčala za Marko Aurelija, od Hadrijana određenog za Antoninovog nasljednika. Caricom je postala nakon očeve smrti 161. godine.

Njen brak sa Markom Aurelijom je trajao gotovo trideset godina, i tokom njega je rodila čak trinaestoro djece, uključujući budućeg cara Komoda. Prema *Historiji Augusti*, te Kasiju Dionu bila je spletkarošica i sklona varanju svog muža, uključujući afere sa gladijatorima, mornarima i običnim vojnicima. Također joj se pripisuje poticanje pobune Avidija Kasija u Egiptu 175. 

Sam Marko Aurelije je, međutim, prema njoj iskazivao stalnu naklonost te ju do kraja života branio od optužbi. Po svemu sudeći, uživala je i veliku popularnost među pripadnicima vojske, dijelom zato što je muža stalno pratila na vojnim pohodima. Zbog toga joj je Marko Aurelije dao titulu *Mater Castrorum* (Majka logora). Na jednom od tih pohoda je i umrla godine 175. kod grada Halala u Kapadokiji. Njena je smrt teško pogodila Marka Aurelija, koju je poslije dao deificirati, te Halalu njoj u čast preimenovao u *Faustinopolis*.

## Reference 
* http://www.livius.org/fa-fn/faustina/faustina_ii.html 
* https://web.archive.org/web/20070304072032/http://www.1911encyclopedia.org/Annia_Galeria_Faustina
* https://web.archive.org/web/20070105013412/http://www.forumancientcoins.com/historia/coins/r3/r1321.htm
* http://www.roman-emperors.org/marcaur.htm 
* https://web.archive.org/web/20061209191018/http://www.johnbmcnamara.com/cpr027.htm
* http://www.forumancientcoins.com/numiswiki/view.asp?key=Faustina%20Junior

Kategorija:Rođeni u 2. vijeku
Kategorija:Umrli 175.
Kategorija:Nervo-Antoninska dinastija
Kategorija:Rimske carice
Croix de Chavaux (Metro Pariz)

Metro stanica **Croix de Chavaux** pariskog metroa je podzemna stanica koja se nalazi u pariskom predgrađu u općini Montreuilu.

## Historija
## Izlazi
## Priključne linije
* RATP:
* Noctilien: 
## Vanjski linkovi
## Galerija
Kategorija:Stanice pariskog metroa
Kategorija:Stanice pariskog metroa u Montreuilu
Kategorija:Metro linija 9 (Pariz)
Nation (Metro Pariz)

Metro stanica **Nation** pariskog metroa je podzemna stanica, koja se nalazi na granici između 11. i 12. arondismana ispod trga Place de la Nation. Pored linije metroa , stanica je povezana i linijama   i . Na stanici postoji mogućnost presjedanja na željezničku liniju RER  Nation, sa kojom je stanica povezana podzemnim prolazom. Stanica je početna stanica metro linija  

## Historija
## Izlazi
## Linije
* RATP:
* Noctilien:

## Također pogledajte 
* Spisak stanica pariskog metroa

## Vanjski linkovi
## Reference 
Kategorija:Stanice pariskog metroa
Kategorija:Stanice pariskog metroa u 11. arondismanu
Kategorija:Stanice pariskog metroa u 12. arondismanu
Kategorija:Metro linija 1 (Pariz)
Kategorija:Metro linija 2 (Pariz)
Kategorija:Metro linija 6 (Pariz)
Kategorija:Metro linija 9 (Pariz)
Car Gengshi od Hana

**Car Gengshi od Hana**, kin. *漢更始帝*, py. *gèng shĭ dì*, wg. *Keng-Shih-ti*, (? - 25.), također poznat i po formalnoj tituli **Princ od Huaiyanga** (淮陽王,), kurtoazno ime **Shenggong** (聖公), bio je kineski car čija je kratkotrajna vladavina označila početak obnove dinastije Han poslije pada dinastije Xin. Genshijevo pravo ime je bilo Liu Xuan, te je bio rođak Liu Yana, popularnog vođe Lülin pobunjenika protiv cara Wang Manga i dinastije Xin. Ostali pobunjenički vođe su, međutim, ljubomorni na Liu Yanovu popularnost, početkom 23. za cara proglasili Liu Xuana. Kao car Genshi, Liu Xuan je postao nominalni komandant svih pobunjeničkih snaga, a koje su, nakon pobjede u kod Kunyanga zauzele carsku prijestolnicu Chang'an i ubile cara Wang Manga. Genshi se, međutim, uskoro iskazao kao izuzetno slab i nesposoban i vladar, što je godine 24. prva iskoristila pobunjenička vojska Chimei te protiv njega digla pobunu i kao marionetskog vladara istakla Liu Penzija. Chimei su sljedeće godine porazili i zarobili Genshija, a potom su ga zadavili. Novi car Guangwu je, pak, nakon dolaska na vlast dao njegovo tijelo pokopati sa svim carskim počastima.

## Reference 
* 
* 
* 
* 
* 

Gengshi, Car
Gengshi, Car
Hôtel de Ville (Metro Pariz)

Metro stanica **Hôtel de Ville** pariskog metroa je podzemna stanica, koja se nalazi u 4. arondismanu ispod ulice Rue de Rivoli. Pored linije metroa , stanica je povezana i linijom . Sa oko 33.000 putnika dnevno, stanica je bila 2004. godine jedna od dvadeset najprometnijih stanica pariskog metroa.

## Historija
## Izlazi
## Linije
* RATP:
* Noctilien:

## Također pogledajte 
* Spisak stanica pariskog metroa

## Vanjski linkovi
## Reference 
Kategorija:Stanice pariskog metroa
Kategorija:Stanice pariskog metroa u 4. arondismanu
Kategorija:Metro linija 1 (Pariz)
Kategorija:Metro linija 11 (Pariz)
Pigalle (Metro Pariz)

Metro stanica **Pigalle** pariskog metroa je podzemna stanica, koja se nalazi na granici 9. i 18. arondismana  ispod bulevara Boulevard de Clichy. Pored linije metroa , stanica je povezana i linijama . Stanica je nazvana po trgu Place Pigalle, te po istoimenoj pariskoj četvrti.

## Historija
## Izlazi
## Linije
* RATP:
* Noctilien: 
## Vanjski linkovi
## Reference 
Kategorija:Stanice pariskog metroa
Kategorija:Stanice pariskog metroa u 9. arondismanu
Kategorija:Stanice pariskog metroa u 18. arondismanu
Kategorija:Metro linija 2 (Pariz)
Kategorija:Metro linija 12 (Pariz)
Havre - Caumartin (Metro Pariz)

Metro stanica **Havre - Caumartin** pariskog metroa je podzemna stanica, koja se nalazi u 8. arondismanu ispod bulevara Boulevard Haussmann. Pored linije metroa , stanica je povezana i linijama . Na stanici postoji mogućnost presjedanja na željezničke linije RER   na stanici Auber i RER  na stanici Haussmann – Saint-Lazare sa kojima je stanica povezana podzemnim prolazom.

## Historija
Stanica je otvorena 19. oktobra 1904. godine, kada je puštena prva dionica Linije 3, koja je povezivala Avenue de Villiers, danas poznatu kao Villiers sa Père Lachaise. Platforme Linije 9 dodane su kasnije, 3. juna 1923, kada se metro proširio od Saint-Augustin do Chaussée d'Antin–La Fayette. Do 1926. godine stanica je nosila ime Caumartin. Smještena je na raskrsnici ulica Rue de Caumartin i Boulevard Haussmann, oko 100 metara od Rue du Havre. Ta ulica vodi direktno do željezničke stanice Gare Saint-Lazare, jednog od glavnih odredišta za putnike koji koriste metro iz Havre-Caumartin. Naziv stanice djelimično odaje počast François Le Fèvreu de Caumartinu, markizu de Saint-Ange, istaknutom trgovcu u Parizu tokom 18. vijeka. Danas se stanica nalazi na kraju ulice koja nosi njegovo ime.

## Izlazi
Stanica ima četiri ulaza koji vode na Boulevard Haussmann. Svaki ulaz sadrži fiksne stepenice obilježene stubom sa žutim slovom “M” unutar kruga:

* Prvi ulaz: Rue	du Havre, nalazi se desno od robne kuće Le Printemps na broju 70	bulevara.
* Drugi ulaz:	Boulevard Haussmann - robne kuće, nalazi se tačno nasuprot	Printemps-a na broju 56.
* Treći ulaz:	Rue Auber, desno od broja 53 bulevara.
* Četvrti ulaz:	Rue de Caumartin, preko puta broja 43 bulevara.

## Linije
* RATP:
* Noctilien: 
## Vanjski linkovi
## Reference 
Kategorija:Stanice pariskog metroa
Kategorija:Stanice pariskog metroa u 9. arondismanu
Kategorija:Metro linija 3 (Pariz)
Kategorija:Metro linija 9 (Pariz)
Hrvatsko primorje

mini|252x252piksel|Hrvatsko primorje sjeverno od Jurjeva
mini|Karlobag
**Hrvatsko primorje** je historijski naziv za područje od istočnih granica Rijeke, kao autonomnog Corpusa Separatuma, do ispod Karlobaga, tj. do sela Tribanj, zaselak Mandalina u velebitskom podgorju, gdje graniči sa Dalmacijom. Naziv je nastao kao odgovor na termin Ugarsko primorje, kada je spomenuto područje postalo jedini izlaz ondašnje uže Hrvatske na more. Pokrajinu Hrvatsko primorje se razlikuje od naziva hrvatsko primorje koji se odnosi na čitavo primorje koja pripada Republici Hrvatskoj.

Područje Hrvatskog primorja obuhvata gradove Bakar, Kraljevicu, Crikvenicu, Bribir, Novi Vinodolski, Senj i Karlobag. Najvažniji grad u Hrvatskom primorju je Senj, nekada najveći grad u Hrvatskom primorju koji gubi pomorski primat u 19. vijeku u korist Rijeke.

Između dva svjetska rata u sastavu Hrvatskog primorja se nalazi i Sušak, koji se u to vrijeme razvija u najznačajniji lučki grad u tom dijelu Kraljevine SHS. Nakon drugog svjetskog rata i priključenja Rijeke Hrvatskoj Sušak i Rijeka 1948. postaju jedan grad - Rijeka, ali Rječina ostaje zapadna granica Hrvatskog primorja. 
mini|295x295piksel|Pogled sa Novog Vinodolskog na istočni dio Hrvatskog primorja
Od 1990-ih Hrvatsko primorje je podijeljeno između tri żupanije: Zadarske, Ličko-senjske i Primorsko goranske županije koju čini zapadni dio Hrvatskog primorja, Gorski kottar, kvarnerska ostrva, riječko primorje (od Rječine do Preluke), istočni dio Krasa i sjeveristočna Istra.

## Geografija 
Hrvatsko primorje se geografski dijeli u dvije cjeline, sjeverozapadni dio koji se stere od Novoga do Rječine, a karakteriziraju ga niža brdovita kultivirana područja od kojih je najvažnija plodna Vinodolska dolina. Jugoistočni dio je uzak pojas uz more, podvelebitska kraška golet, koja je strmim Velebitom odvojen od unutrašnjosti. Senjska vrata i planinski prevoj iznad Karlobaga su omogućili cestovnu povezanost s unutrašnjosti Hrvatske, a time i razvoj ta dva grada.

Orema unutrašnjosti graniči s Gorskim kotarom i Likom,a prema zapadu s povijesnom regijom Julijom te prema istoku s Dalmacijom.

## Također pogledajte 
* Kvarnersko primorje
* Sjeverno hrvatsko primorje

## Izvori 
Kategorija:Geografija Hrvatske
Gaius Asinius Pollio (konzul 23)

**Gaj Asinije Polion** (Gaius Asinius Pollio, ? - 45) bio je rimski plemić i političar iz doba Julijevsko-Klaudijevske dinastije.

Bio je sin Gaja Asinija Gala i Vipsanije Agripine. Godine 23. je za vrijeme cara Tiberija služio kao konzul. Godine 38/39. je služio kao prokonzul u Aziji. Godine 45. ga je car Klaudije dao pogubiti na nagovor svoje supruge Valerije Mesaline.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Manuel Dejante Pinto de Magalhães Arnao Metello and João Carlos Metello de Nápoles, "Metellos de Portugal, Brasil e Roma", Torres Novas, 1998

Asinius Pollio, Gaius
Kategorija:Asinii
Velika nagrada Singapura 2012.

## Rezultati treninga (Petak) 
### Prvi trening  
### Drugi trening  
## Rezultati treninga (Subota) 
### Treći trening  
### Kvalifikacije 
: Pedro de la Rosa je izdana kazna od pet mjesta mrežu za mjenjač promjenu.
: Bruno Senna je izdana kazna od pet mjesta mrežu za mjenjač promjenu.

## Utrka (Nedjelja) 
: Mark Webber je kažnjen s 20 sekundi dodano u vrijeme utrke za njegov potez pretjecanje na Kamui Kobayashi.
: Charles Pic  je imao 20 sekundi dodao da utrku vremena za pretjecanje pod crvenom zastavom u treći trening.

Singapur
2012
Kategorija:2012. u Singapuru
Nagrada "Meša Selimović"

* Nagrada "Meša Selimović" (Bosna i Hercegovina), književna nagrada u Bosni i Hercegovini
* Nagrada "Meša Selimović" (Srbija), književna nagrada u Srbiji
Piton (sin Agenorov)

[mini|250px|Piton je vladao južnim dijelom porječja Inda, od ušća [Akesina u u Ind do mora.]]

**Piton, sin Agenorov** (? - 312. p. n. e.) bio je oficir u vojsci Aleksandra Velikog koji je sudjelovao u njegovom pohodu na Indiju. Godine 325. p. n. e. se kao komandant falange istakao u borbi protiv plemena Malijaca u današnjem južnom Punjabu. Zbog toga ga je Aleksandar, prije odlaska iz Indije, imenovao satrapom novoosvojenih teritorija u južnoj dolini Inda. Taj mu je položaj priznat godine 323. p. n. e. nakon Aleksandrove smrti i podjele u Babilonu, a dvije godine kasnije i podjelom u Triparadisu.

Godine 317. p. n. e. Pitonov imenjak, satrap Medije, jke pokušao pod svoju vlast staviti istočne provincije bivšeg Aleksandrovog carstva. Piton je godine 316. p. n. e. protiv njega pokrenuo vojsku na zapad, oslabivši makedonske pozicije. Godine 315. p. n. e. ga je Antigon I Monoftalmos imenovao satrapom Babilona. Na tom je mjestu 314. p. n. e. sudjelovao u ratu protiv Kasandra i Ptolemeja. Pridruživši se Antigonovom sinu Demetriju, sudjelovao je u bitci kod Gaze u kojoj je poginuo.

Njegove je teritorije na istoku nedugo nakon odlaska osvojio indijski vladar Chandragupta Mauriya.

## Reference 
## Vanjski linkovi
*Peithon, son of Agenor 

Kategorija:Umrli 312. p. n. e.
Kategorija:Drevni makedonski vojskovođe
Kategorija:Aleksandar Veliki
Nagrada "Meša Selimović" (Srbija)

**Nagrada "Meša Selimović"** za knjigu godine, dodjeljivana je od 1988. u Jugoslaviji. Od 1992. dodjeljuje za područje SR Jugoslavije, kasnije Srbije i Crne Gore, a od 2007. samo za knjigu godine s područja Srbije. Nagradu su ustanovili beogradske dnevne novine *Večernje novosti* i Udruženje izdavača i knjižara Srbije i Crne Gore na inicijativu Ognjena Lakićevića i Dragana Bogutovića. Nagrada "Meša Selimović" sastoji se od reljefa s likom Meše Selimovića, koji je rad akademskog umjetnika Miroslava D. Savića, povelje i novčane nagrade.

## Dobitnici 
## Također pogledajte 
* Nagrada "Meša Selimović" (BiH)

## Reference 
Kategorija:Nagrada Meša Selimović (Srbija)
M
M
Kategorija:Meša Selimović
17 Tetis

**17 Tetida** (lat. **17 Thetis**) je asteroid glavnog asteroidnog pojasa. Približan prečnik asteroida je 90,04&nbsp;km, a srednja udaljenost asteroida od Sunca iznosi 2,469 astronomskih jedinica (AJ). Ime je dobio po Tetidi, iz grčke mitologije.

Inklinacija (nagib) orbite u odnosu na ravan ekliptike je 5,589 stepeni, a orbitalni period iznosi 1417,370 dana (3,880 godine). Ekscentricitet orbite asteroida iznosi 0,134. Apsolutna magnituda asteroida iznosi 7,76 a geometrijski albedo 0,171.

Asteroid je otkriven 17. aprila 1852. godine.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Simulacija orbite na stranici JPL (Java) / JPL Horizons efemeride
*  (prikazuje elongaciju prema Suncu i V magnitudu za 2011)
* 2011-Apr-22 Okultacija (Durech model) / Rezultati asteroidne okultacije za sjevernu Ameriku (2011)

Kategorija:Asteroidi
Austrijska državna nagrada za evropsku književnost

**Austrijska državna nagrada za evropsku literaturu** je međunarodna književna nagrada. Pokrenuta je 1964. godine od strane Ministarstva obrazovanja Austrije kao *Nagrada Nikolaus Lenau*. Od 1965. godine nosi naziv *Austrijska državna nagrada za evropsku literaturu* (njem.:*Österreichischer Staatspreis für europäische Literatur*) i dodjeljuje se godišnje evropskim piscima. Trenutno je nagrada u novčanom iznosu od 25.000 €. Nagrada nije dodijeljena 1969, 1979 i 1985. Dodjeljuje se na Salzburškom festivalu.

## Dobitnici nagrade 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Österreichischer Staatspreis für europäische Literatur

D
*
Adena (kultura)

mini|Karta kultura Adena, Hopewell i Fort Ancient
mini|Criel Mound, Zapadna Virginia
**Adena (kultura)**, stara indijanska kultura sa središtem u centralnom i južnom Ohaju, te u susjednim oblastima Zapadne Virginije, Kentuckyja i Indiane.

Narod kulture Adena preživljavao je od lova, ribolova i sakupljanja divljeg jestivog bilja. Javilja see u prvom mileniju p. n. e., po nekima negdje između 500. i 100. p. n. e.. Ono što se zna o njima temelji se na nalazima pronađenim po humcima (eng. moundima). Na području koje su naseljavali Adena-ljudi bilo je bakra i liskuna, ruda kojima su oni, po svoj prilici, trgovali. Najjljepši primjerci prahistorijske indijanske umjetnosti Sjeverne Amerike su njihove lule izrađene od siltita.

Adene su uz lov, ribolov i sakupljanje ostatak prinosa dopunjavali sadnjom tipičnih indijanskih kultura u vrtovima pokraj svojih malih sela. Jela su vjerovatno kuhali u velikim zemljanim loncima debelih zidova kakve su pronađene u okruzima Clinton i Pickaway. U nekim dijelovima Ohaja i Kentuckyja žene su dekorisale lončariju , a za razliku od nekih drugih kultura, lončarija nije zakopavana u humak sa pokojnikom .

Od raznih predmeta pronađenih u humcima (najveći od tih humaka je Serpent Mound) su kamene motike i strugači, kremene oštrice i šiljci za koplja i strijele. U humcima su pronađene i školjke, koje isu im služile u dekorativne svrhe, ali usto i kao kašike. Iz rogova i kostiju izrađivali su češljeve, perle i druge stvari.

## Reference 
Kategorija:Historija Sjedinjenih Američkih Država
Kategorija:Indijanci, SAD
Utočište za ludake Beechworth

**Utočište za ludake Beechworth** (Beechworth Lunatic Asylum), originalno poznato kao Utočište za ludake Mayday Hills, je zatvorena psihijatrijska bolnica smještena u Beechworth-u, gradu u Viktoriji u Australiji. Utočište za ludake Mayday Hills je bilo četvrta takva bolnica izgrađena u Viktoriji i bila je jedna od tri najveće. Bolnica Mayday Hills je zatvorena 1995. nakon 128 godina rada.

## Ha-Ha zidovi
Jedan od osobitih sadržaja i utočišta Kew i utočišta Beechworth je korištenje varijacije Ha-Ha zidova oko dvorišta za pacijente. Ovi zidovi su se sastojali od rova čija je jedna strana bila vertikalna  i izgrađena od kamena ili cigle, a druga strana je bila kosa i prekrivena busenjem. Iznutra, zidovi su predstavljali visoku prepreku pacijentima odvraćajući ih od bježanja dok su spolja zidovi izgledali nisko tako da nisu izgledali kao zatvorski.

## Proces primanja
Ljudi su mogli biti primljeni u utočište kao ludi pacijenti na sledeće načine:

- Na zahtjev prijatelja, rođaka ili poznanika, sa medicinskim certifikatom napisanim od dva medicinska stručnjaka. Ovaj metod je poboljšan Zakonom o mentalnom zdravlju iz 1959. koji je rekao da osoba može biti primljena na preporuku medicinskog stručnjaka koji je pregledao osobu. Ubrzo, koliko je moguće poslije prijema, upravnik bolnice je trebao pregledati pacijenta i ili odobriti preporučeno zadržavanje ili otpustiti pacijenta.

- Svaka (luda) osoba pronađena da luta ili kojoj nije pružena odgovarajuća njega mogla je biti dovedena prije nego što narede dvojica sudija koji bi trebali narediti odvođenje osobe u utočište.

- Svaki zatvorenik Krune za koga se misli da bi mogao biti lud mogao je iz zatvora biti prebačen utočište naređenjem kolonijalnog sekretara.

- Dobrovoljni abonenti su bili oni koji su tražili da budu primljeni na obostrano dogovoren period (on 1915. naovamo).

Da bi bili primljeni trebala su samo dva potpisa. Da bi bili otpušteni trebalo je osam potpisa tako da je puno teže bilo ući nego izaći.

## Sadašnjost utočišta
Utočište za ludake Beechworth je danas vlasništvo univerziteta Latrobe. Ture Noćni duh se održavaju u bolnici omogućavajući javni pristup historijskim građevinama. Ove ture istražuju unutrašnjost jednog od najvećih utočišta za ludake u Viktoriji, gdje vodiči dijele sa vama priče o osoblju, pacijentima i ranim načinima tretmana.	

## Također pogledajte 
* Mentalna bolnica Aradale
* Utočište za ludake Kew

Kategorija:Psihijatrijske bolnice u Australiji
Kategorija:Zatvorene psihijatrijske bolnice u Australiji
Sumo hrvanje

mini|desno|250px|Sumo meč, januar 2008.

**Sumo hrvanje** (jap. 相撲) je *full-contact* sport gdje hrvač (*rikishi*) nastoji drugog hrvača izbaciti iz kružnog borilišta (*dohyō*) ili ga natjerati da dotakne pod bilo kojim dijelom tijela, osim stopala. Sport je nastao u Japanu, u kojem danas jedino ima profesionalni status. Općenito se za njega koristi izraz *gendai budō* (moderna japanska borilačka vještina), iako je takvo tumačenje pogrešno s obzirom da sport ima povijest staru nekoliko vijekova.

Kroz sumo hrvanje su očuvane mnoge drevne tradicije, a i današnji sport ima mnoge ritualne elemente, kao čišćenje solju, a što potiče iz doba kada se sumo koristio u šintoističkoj religiji. Život *rikishija* je, pak, strogo kontroliran, a pravila određuje sumo udruženje. Većina sumo hrvača moraju živjeti u zajedničkim "sumo učilištima" - u Japanu poznatim kao *heya* - gdje se svaki aspekt njihovog dnevnog života — od prehrane do načina odijevanja — temelji na strogom tumačenju tradicije.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* sumo.or.jp
* banzuke.com
* Sumo FAQ

Kategorija:Borilačke vještine
Kategorija:Sport u Japanu
Nagrada "Ksaver Šandor Gjalski"

**Nagrada "Ksaver Šandor Gjalski"**, književna nagrada utemeljena 1979. Dodjeljuje je grad Zabok i Društvo hrvatskih književnika na manifestaciji "Dani Ksavera Šandora Gjalskog".

Do 1985. nagrada se dodjeljivala svake druge godine kao poticaj neafirmiranim autorima. Nakon 1985. dodjeljuje se svake godine i to za najbolje objavljeno prozno književno djelo u Hrvatskoj. Odluku o nagradi donosi komisija od 5 članova. Nagradu čine povelje, plaketa s likom K.Š. Gjalskog i novčani iznos.

## Dobitnici 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Dani Ksavera Šandora Gjalskog

*
Gjalski, Ksaver Šandor
Gjalski, Ksaver Šandor
Kategorija:Zabok
Gotthold Ephraim Lessing

**Gotthold Ephraim Lessing** (Kamenz, 22. januar 1729. - Braunschweig, 15. februar 1781.), njemački književnik, pozorišni kritičar i teoretičar umjetnosti.

Začetnik je njemačke građanske književnosti i jedan od najborbenijih predstavnika evropskog prosvjetiteljstva. Pažnju je privukao recenzijama u kojima je spajao erudiciju i duhovitost. Njegova tragedija "Miss Sara Sampson" je prva njemačka građanska drama, a njom je razbijen monopol francuske klasicističke drame i oboreno shvatanje da problemi običnih građana ne mogu biti predmet tragedije. U raspravi "Laokoon ili o međama slikarstva i pjesništva" udario je temelje modernoj estetici. Često se upuštao u žestoke filološke, kulturnohistorijske i teološke kontroverze.

## Djela 
* "Basne",
* "Rasprave o basni",
* "Hamburška dramaturgija",
* "Lakoon ili o granicama slikarstva i poezije".

## Odabrani radovi 
[mini|Grave, [Braunschweig|Brunswick|lijevo|248x248piksel]]

* mini|Drugo izdanje Natana Mudrog u prvoj godini objavljivanja 1779. U kolekciji Jevrejskog muzeja Švicarske.|205x205piksel*Der junge Gelehrte* (*Mladi naučnik*) (1748)
* *Der Freigeist* (*Slobodnomislilac*) (1749)
* *Die Juden* (Jevreji) (1749)
* *Miss Sara Sampson* (1755)
* *Philotas* (1759)
* *Fabeln* (*Fables*) (1759)
* *Laokoön oder Über die Grenzen der Malerei und Poesie* (Laocoön) (1767)
* *Minna von Barnhelm* (Minna of Barnhelm) (1767)
* *Hamburgische Dramaturgie* (1767–69)
* *Emilia Galotti* (1772)
* *Anti-Goeze* (1778) (napisano protiv Johanna Melchiora Goezea, pastora u Hamburgu)
* *Nathan der Weise* (*Nathan the Wise*) (1779)
* *Ernst und Falk – Gespräche für Freymäurer* (1776–1778)
* *Die Erziehung des Menschengeschlechts* (*Obrazovanje ljudske rase*) (1780)

## Također pogledajte 
* Basna

## Reference 
Kategorija:Biografije, Kamenz
Kategorija:Njemački pisci
Kategorija:Njemački pjesnici
Kategorija:Njemački filozofi
Kategorija:Njemački prosvjetitelji
Kategorija:Njemački pozorišni kritičari
Jarak

mini|Jarak za odvodnjavanje.
**Jarak** je vrsta umjetnog potoka ili kanala. Jarak može biti korišten kao drenaža, za odođenje vode iz nižih terena, da odvodi vodu duž puteva ili polja, ili da kanališe vodu sa udaljenih područja u svrhu navodnjavanja biljaka.

## Funkcija 
Jarci se koriste za navodnjavanje, ili kao drenaža za odvodnjavanje tla.Drenažni jarkovi igraju glavnu ulogu u poljoprivredi širom svijeta. Nepravilno izvedeni drenažni sistemi ubrzavaju zagađenost vode, pretjerano isušuju tla tokom sezonskih suša, i postaju finansijski iscrpljujući za održavanje.

Održivi dizajn kanala može rezultirati jarcima koji su uglavnom samoodržavajući zbog prirodne geomorfološke ravnoteže. Usporeno neto zamuljivanje i erozija rezultiraju neto smanjenjem transporta sedimenta. Poticanje razvoja prirodne vijugavosti toka i višeterasnog poprečnog presjeka kanala čini se ključnim za održavanje i vršnog kapaciteta drenaže jarka i minimalnog neto zagađenja i transporta hranjivih materija.

## Također pogledajte 
* Kanal (građevina)
* Navodnjavanje

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://web.archive.org/web/20110413141655/http://www.archives.nysed.gov/apt/magazine/MagSummer05FeatureArticle_000.pdf

Kategorija:Građevine
Gradski pisac Graza

**Gradski pisac Graza** () je austrijska literarna nagrada za književnike iz Evrope.

## Nagrada 
Grad Graz od 1988. dodijelju ovu nagradu kao literarnu stipendiju. Kao dio nagrade, Gradski pisac Graza, može da živi i radi godinu dana u stanu u Cerrini-Schlössl na gradskoj utvrdi na brežuljku Schlossbergu u Grazu.

## Dobitnici 
## Vanjski linkovi 
* http://www.ihag.org/primcell.php?lang=dt&bas=iha&rel=30&main=about 

## Reference 
Kategorija:Austrijske literarne nagrade
Kategorija:Kultura u Grazu
*
Kamenolom

mini|desno|200px|Kamenolom
**Kamenolom** ili **majdan** jest mjesto sa koga se obara i vadi kamen, najčešće čvrsta stijena, radi korištenja u rudarstvu, građevinarstvu i drugim granama privrede.

Za otvaranje kamenoloma osnovni uslovi su: vrsta, kvalitet i količina korisne stijene, mali nadsloj raspadine i mali procenat otpada i nečistoće, kao i povoljan položaj prema području koje će se snabdijevati. Potrebni su i povoljan raspored komunikacija za transport i pristupačnost, blizina električne energije i dr. Eksploataciono tijelo se prethodno detaljno geološki ispituje radi utvrđivanja rezervi, usvajanja metode otkopavanja i izbora vrste mehanizacije, zatim i za određivanje dinamike eksploatacije. Posebna pažnja se obraća određivanju mjesta za odlaganje otpada (jalovišta).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.quarrying.org/about-quarrying/quarrying-explained

* 

Kategorija:Rudarstvo