Zapadnoukrajinska Narodna Republika

**Zapadnoukrajinska Narodna Republika** ili **Zapadnoukrajinska Nacionalna Republika**, od januara 1919. **Zapadna Oblast Ukrajinske Narodne Republike**, bila je kratkotrajna republika koja je postojala od novembra 1918. do jula 1919. u istočnoj Galiciji. Obuhvatala je gradove Lavov, Ternopil, Kolomiju, Drohobič, Borislav, Stanislaviv (danas Ivano-Frankivsk) i desnu obalu Przemišl, a smatrala je svojima i dijelove Bukovine i Karpatske Rusine. Politički, Ukrajinska nacionalna demokratska stranka (preteča međuratnog Ukrajinskog nacionalnog demokratskog saveza) dominirala je zakonodavnom skupštinom, vodeći se različitim stepenima grkokatoličke, liberalne i socijalističke ideologije. Među ostalim zastupljenim strankama bile su Ukrajinska radikalna stranka i Kršćanska socijalna stranka.

Grb Zapadnoukrajinske narodne republike bio je azurni, zlatni lav koji je divljao na polju plave boje. Boje zastave bile su plava i žuta.

## Historija 
### Pozadina 
Prema austrougarskom popisu stanovništva iz 1910. godine, teritorij koji je smatrala svojom Zapadnoukrajinska Narodna Republika imala je oko 5,4&nbsp;miliona ljudi. Od toga su 3.291.000 (približno 60%) bili Ukrajinci, 1.351.000 (približno 25%) bili su Poljaci, 660.000 (približno 12%) bili su Jevreji, a ostalo su Rusini, Nijemci, Mađari, Rumuni, Česi, Slovaci, Romi, Armenci i drugi. Gradovi i mjesta ove uglavnom ruralne regije bili su uglavnom naseljeni Poljacima i Židovima, dok su Ukrajinci dominirali na selu. To bi se Ukrajincima pokazalo problematičnim, jer je najveći grad Lavov imao većinsko poljsko stanovništvo i smatrao se jednim od najvažnijih poljskih gradova.

Rezerve nafte u blizini Lavova kod Drohobiča i Borislava u gornjem dijelu Dnjestra bile su među najvećima u Evropi. Željezničke veze sa Ukrajinom (pod ruskom upravom) i Rumunijom bile su slabe: Brodi na liniji od Lavova prema gornjoj rijeci Stir, od Podwoloczyske na liniji od Ternopilja do Proskurova (sada Kmeljnitski) u Podoliju, kao i linija duž Pruta iz Kolomyia (Kolomca) do Černivaca u Bukovini.

Tako je postavljena pozornica za sukob između Zapadnoukrajinske Narodne Republike i Poljske.

### Nezavisnost i borba za egzistenciju 
Zapadno-ukrajinska narodna republika proglašena je 1. novembra 1918. Ukrajinska nacionalna rada (vijeće koje se sastojalo od svih ukrajinskih predstavnika iz oba doma austrijskog parlamenta i iz provincijskih dijeta u Galiciji i Bukovini) planirala je proglasiti Zapadnoukrajinsku Narodnu Republiku 3. novembra 1918. godine, ali je pomakla datum prema naprijed na 1. novembar zbog izvještaja da je poljski odbor za likvidaciju trebao preći iz Krakova u Lavov. Ubrzo nakon što je republika proglasila nezavisnost od Austro-Ugarske, u Lavovu se dogodio narodni ustanak, gdje su većina stanovnika bili Poljaci koji nisu željeli biti dio nepoljske države. Nekoliko sedmica kasnije pobunjeni Poljaci Lavova dobili su podršku Poljske. Na 9. novembar poljske snage su pokušale iznenadno zauzeti naftna polja Drohobič, ali su potisnute natrag, gdje su ih Ukrajinci nadjačali. Nastali zastoj pokazao je kako su Poljaci zadržali kontrolu nad Lavovom i uskim pojasom zemlje oko željeznice koja je grad povezivala s Poljskom, dok je ostatak istočne Galicije ostao pod nadzorom Zapadnoukrajinske Nacionalne Republike.

U međuvremenu, dvije manje države neposredno zapadno od Zapadnoukrajinske Narodne Republike također su proglasile nezavisnost kao rezultat raspada Austro-Ugarske.

Sporazum o ujedinjenju Zapadne Ukrajine s ostatkom Ukrajine sklopljen je već 1. decembra 1918. Vlada Zapadnoukrajinske Narodne Republike službeno se ujedinila s Ukrajinskom Narodnom Republikom 22. januara 1919. godine, nakon čega je prva bila poznata kao Zapadna oblast Ukrajinske Narodne Republike. Međutim, ovo je uglavnom bio simboličan čin.

Budući da je Zapadna Ukrajina imala drugačiju tradiciju u svojim pravnim, socijalnim i političkim normama, trebala je biti autonomna u okviru ujedinjene Ukrajine. Nadalje, zapadni Ukrajinci zadržali su vlastitu ukrajinsku galicijsku vojsku i vladinu strukturu. Uprkos formalnoj uniji, Zapadnoukrajinska Republika i Ukrajinska Narodna Republika borile su se u odvojenim ratovima. Prva je bila zaokupljena sukobom s Poljskom, dok se druga borila sa sovjetskim i ruskim snagama.

Odnosi između Zapadnoukrajinske Narodne Republike i Kijeva bili su pomalo zategnuti. Vodstvo prvih imalo je tendenciju da bude konzervativnije u orijentaciji. Dobro upućeni u kulturu austrijskog parlamentarnog sistema i uredan pristup vladi, gledali su na socijalistički revolucionarni stav svojih vršnjaka sa sjedištem u Kijevu s određenom zabrinutošću da će se socijalni nemiri na Istoku proširiti na Galiciju. Isto tako, zapadnoukrajinske trupe bile su discipliniranije, dok su ukrajinske narodne armije u Kijevu bile haotičnije i sklonije vršenju pogroma čemu su se zapadni Ukrajinci aktivno suprotstavljali. Loša disciplina u kijevskoj vojsci i neposlušnost njenih oficira šokirali su galicijske delegate poslane u Kijev.

Nacionalni pokret u zapadnoj Ukrajini bio je jak kao i u drugim istočnoevropskim zemljama, a ukrajinska vlada uspjela je mobilizirati preko 100.000 ljudi, od kojih je 40.000 bilo spremno za borbu. Ludwik Mroczka piše da su, uprkos snazi ukrajinskih nacionalističkih snaga, dobili malo podrške i entuzijazma od lokalnog ukrajinskog stanovništva, općenito je stav bio ravnodušan, a muško ukrajinsko stanovništvo često je pokušavalo izbjeći službu u svojoj vojsci. Tokom poljsko-ukrajinskog rata, vojska Zapadnoukrajinske Narodne Republike uspjela je zadržati Poljsku približno devet mjeseci, Odnosi između prognane zapadnoukrajinske vlade i vlade sa sjedištem u Kijevu nastavili su se pogoršavati, dijelom i zato što su zapadni Ukrajinci Poljake doživljavali kao glavnog neprijatelja (s Rusima kao potencijalnim saveznikom), dok je Symon Petliura u Kijevu Poljake smatrao potencijalnim saveznikom protiv njegovih ruskih neprijatelja. Kao odgovor na diplomatske pregovore kijevske vlade s Poljskom, zapadnoukrajinska vlada poslala je delegaciju u sovjetsku 12. armiju, ali je na kraju odbila sovjetske uvjete za savezništvo. U augustu 1919. godine, Kost Levitski, šef zapadnoukrajinskog državnog sekretarijata, predložio je savez sa Bjelorusima Antona Denikina koji bi podrazumijevao zagarantovanu autonomiju unutar ruske države. Zapadnoukrajinske diplomate u Parizu tražile su kontakt s ruskim kolegama u tom gradu. Bjelorusi su imali različita gledišta na ovaj predloženi savez. S jedne strane, bili su oprezni prema galicijskoj rusofobiji i zabrinuti zbog učinka takvog saveza na njihov odnos s Poljskom. S druge strane, Rusi su poštovali disciplinu i obuku galicijskih vojnika i shvatili su da će sporazum sa zapadnim Ukrajincima lišiti ukrajinsku ukrajinsku narodnu armiju u Kijevu, u ratu s ruskim bijelima, svojih najboljih vojnika.

Ni poljska vlada u Varšavi ni prognana zapadnoukrajinska vlada nisu se složile s ovim ugovorom.

#### Autonomni status 
Zapadni Ukrajinci nastavili su pritiskati svoje interese tokom pregovora nakon Prvog svjetskog rata na Pariškoj mirovnoj konferenciji. Ti su napori na kraju rezultirali time da je Liga naroda 23. februara 1921. proglasila da Galicija leži izvan teritorija Poljske, da Poljska nema mandat da uspostavi administrativnu kontrolu u toj zemlji i da je Poljska samo okupatorska vojna sila Istočne Galicije, čiju će sudbinu odrediti Vijeće ambasadora u Ligi nacija.

Nakon dugog niza daljih pregovora, 14. marta 1923. odlučeno je da se istočna Galicija uključi u Poljsku "uzimajući u obzir da je Poljska prepoznala da etnografski uslovi u pogledu istočnog dijela Galicije u potpunosti zaslužuju njen autonomni status". Tada se raspala vlada Zapadnoukrajinske Narodne Republike, dok je poljska vlada odustala od obećanja autonomije istočnoj Galiciji.

## Poštanske marke 
desno|mini|168x168piksel| Prva poštanska marka Zapadnoukrajinske Narodne Republike is 1918 (MiNr: 1/a)
Republika je tokom svog kratkog postojanja izdala 66 vrsta poštanskih maraka, od kojih su sve, osim prvih pet iz jula 1918. i zadnje iz 1919. godine, preštampane postojeće marke Ruskog Carstva. Prva serija je izašla u junu 1918. sa pet motiva sa nominalnim vrijedostima 10, 20, 30, 40 i 50 šahiva u bojama žutosmeđa, tamnosmeđa, ultramarin i pruskoplava, zelena i tamnozelena, te crvena i roza. Marke su tiskane bez nazubljenja, a 1919. godine su izdate za nazubljenjem L 11½ u tiražu 40.000 kompleta.

## Galerija 

Datoteka:Galicia 1897 1.jpg|Željezničke pruge Galicije prije 1897.
Datoteka:Ukrainian State 1918.5-11.png|Teritorijalne pretenzije Ukrajine 1918.
Datoteka:PBW March 1919.svg|Zapadnoukrajinska Narodna Republika 1919.

## Također pogledajte 
* Ukrajinska galicijska vojska ili UHA, vojne snage Zapadno-ukrajinske nacionalne republike.
* Galicijska sovjetska socijalistička republika, revolucionarna vlada koju je 1920. godine postavila sovjetska Rusija.

## Napomene 
## Literatura 
* 
* 
* 
* Kubijovic, V. (Ed.), *Ukraine: A Concise Encyclopedia*, University of Toronto Press: Toronto, Canada, 1963.
* Paul Robert Magocsi, *A History of Ukraine*, University of Toronto Press: Toronto 1996, .
* Tomasz J. Kopański, Wojna polsko-ukraińska 1918––1919 i jej bohaterowie, Wojskowe Centrum Edukacji Obywatelskiej, Warsaw 2013
* Західно-Українська Народна Республіка 1918–1923. Енциклопедія. Т. 1: А–Ж. Івано-Франківськ : Манускрипт-Львів, 2018. 688 с.
* Західно-Українська Народна Республіка 1918–1923. Енциклопедія. Т. 2: З–О. Івано-Франківськ : Манускрипт-Львів, 2019. 832 с.
* Західно-Українська Народна Республіка 1918-1923. Енциклопедія. Т. 3: П – С. Івано-Франківськ: Манускрипт-Львів, 2020.576 с.
* Західно-Українська Народна Республіка 1918-1923. Енциклопедія. Т. 4: Т – Я. Івано-Франківськ: Манускрипт-Львів, 2021.688 с.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Vasyl Markus, Matvii Stakhiv, Zapadno-ukrajinska nacionalna republika u Enciklopediji Ukrajine, vol. 5 (1993)
* Diktatura zapadne provincije Ukrajinske nacionalne republike u Internet enciklopediji Ukrajine, vol. 1 (1984)
* Kratko spominjanje istorije ZUNR-a
* Uvod u ukrajinsku filateliju 
* Narodni rat 1917–1932 od strane kijevske gradske organizacije „Memorijal“

Kategorija:Države i teritorije osnovane 1918.
Kategorija:Države i teritorije ukinute 1919.
Kategorija:Historija Ukrajine
Kategorija:Historija Čehoslovačke
Kategorija:Historija Rumunije
Kategorija:Historija Poljske
Kategorija:Bivše republike u Evropi