open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Daugavpils

**Daugavpils** (; ; ) jest grad smješten u jugoistočnoj Latviji, na obalama rijeke Zapadne Dvine. To je drugi po veličini grad u zemlji nakon Rige i glavno je željezničko čvorište i industrijsko središte. Bio je historijski važan kao garnizonski grad i glavni grad Poljske Livonije u Poljsko-Litvanskoj Uniji. Od Drugog svjetskog rata ima pretežno ruskogovorno stanovništvo, sa značajnom latvijskom i poljskom manjinom. Grad je relativno blizu Bjelorusije i Litvanije i otprilike 120km od latvijske granice s Rusijom.

Dana 16. aprila 2010. u centru grada ubijen je dogradonačelnik Grigorijs Ņemcovs, a zločin je i dalje neriješen.

## Reference 
Kategorija:Gradovi u Latviji
Nogometna reprezentacija Kirgistana

**Nogometna reprezentacija Kirgistana** (; ) predstavlja Kirgistan u međunarodnom nogometu i pod kontrolom je Nogometnog saveza Kirgistana, člana Azijske nogometne konfederacije (AFC) i Centralnoazijskog nogometnog saveza.

## Stručni štab 
*Od 10. januara 2019.*

### Historija selektora 
## Trenutni sastav 
## Rekordi igrača 
*Od 23. marta 2023.*

***Podebljani** igrači su i dalje aktivni u Kirgistanu.*

### Najviše nastupa 
### Najviše golova 
## Rekordi reprezentacije 
### FIFA Svjetsko prvenstvo 
### AFC Azijski kup 
## Reference 
*
Kirgistan
Kirgistan
Dimitrana Ivanova

**Dimitrana Ivanova** (rođena *Petrova*; , 1881–1960) bila je bugarska reformatorica obrazovanja, sufražetkinja i aktivistica za prava žena. Predsjedavala je Savezom bugarskih žena od 1926. do 1944.

## Biografija 
Rođena je 1. februara 1881. u Rousseu u Bugarskoj. Kći trgovca, školovala se u mjesnoj ženskoj školi i višoj ženskoj školi. U Bugarskoj je ženama bilo dopušteno slušati predavanja na Univerzitetu u Sofiji od 1896, ali tamo nisu mogle biti redovne studentice sve do 1901, a čak je i tada bilo teško, jer su srednje škole za djevojke nudile samo šest od sedam srednjih razreda potrebnih za univerzitetni prijemni. Dimitrani Ivanovoj uskraćeno je mjesto za studij prava u Sofiji na tim osnovama, ali je postala prva žena koja je studirala obrazovanje i filozofiju na Univerzitetu u Zürichu. Kad se 1900. vratila u Bugarsku, zaposlila se kao učiteljica, što je u to vrijeme bilo praktički jedino zanimanje otvoreno za žene (iako do 1904. zabranjeno za udane žene). Godine 1914. udala se za učitelja Doncha Ivanova, ali je nastavila svoj profesionalni život. Godine 1921. prijavila se za studij na Pravnom fakultetu na Univerzitetu u Sofiji te je diplomirala 1927.

### Biračko pravo žena 
Godine 1926. naslijedila je Juliju Malinovu na mjestu predsjednice vodeće organizacije za prava žena u svojoj zemlji, Savezom bugarskih žena, koja je osnovana 1901. U razdoblju od 1935. do 1940. bila je članica odbora Međunarodnog saveza žena. Postala je poznata kontroverzna osoba u javnim raspravama i često je karikirana u štampi. Tokom njezinog mandata kao predsjednice, pridavana je velika pozornost: dopuštenju ženama da se bave pravom, što se smatralo važnim simboličkim pitanjem, simbolizirajući pravo žena da se bave drugim profesijama iste vrste; i pravo žena na pravo glasa. Bugarke su 1937. dobile uvjetno pravo glasa, ali se same nisu mogle kandidirati na izborima ako su udovice, udane ili razvedene. kada su ukinute sve građanske "buržoaske" organizacije. Oslobođena je na intervenciju jednog od njezinih kontakata u komunističkom pokretu 1945.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1881.
Kategorija:Umrli 1960.
Kategorija:Bugarske sufražetke
Kategorija:Bugarski aktivisti
Armenska crkvena arhitektura

[mini|293x293piksel|[Crkva svete Hripisime, koja je izgrađena 618 n. e, važna je crkva iz ranijeg perioda.]]
**Armenska crkvena arhitektura** je stil arhitekture koji se razvio u proteklih 1.900 godina, počevši od apostolske ere kršćanstva na Armenskoj visoravni tokom 1. stoljeća. Prema profesoru armenskih studija Dickranu Kouymjianu, ovaj se arhitektonski stil pojavio u kasnom 6. ili ranom 7. stoljeću, što ga čini jednim od prvih nacionalnih stilova u kršćanskoj arhitekturi. Datira prije formiranja drugih značajnih arhitektonskih stilova kao što su bizantski, romanički, gotički, kao i manje poznatih etiopskih, skandinavskih i slavenskih stilova.

## Karakteristike 
Prve armenske crkve, izgrađene po naređenju Grgura Prosvjetitelja, često su bile podignute na vrhovima paganskih hramova, odražavajući neke elemente armenske pretkršćanske arhitekture.

Armenske crkve poznate su po nekoliko prepoznatljivih obilježja, među kojima su i šiljaste kupole koje podsjećaju na oblik vulkanskog stošca Ararata. Ove stožaste ili polukonične radijalno segmentirane kupole nalaze se na vrhu cilindričnih tambura (obično poligonalnih s vanjske strane, često osmerokutnih). Cjelokupna konstrukcija naglašava vertikalnost, pri čemu visina često premašuje dužinu crkve. Ovaj vertikalni naglasak pojačan je visokim, uskim prozorima koji propuštaju svjetlost.

Armenske crkve uglavnom se sastoje od kamena, često vulkanske sedre ili bazalta, s kamenim zasvođenim stropovima. Kompozitni krov od fino rezane sedrene šindre pokriva konstrukciju. Ako su prisutne freske i rezbarije, obično su bogato ukrašene, a među ukrasima mogu se uočiti uskovitlane vinove loze i lišće koji su korišteni izvan Armenije još od rimskih vremena. Intenzivno korištenje visokih konstrukcijskih lukova podupire kupolu, zasvođeni strop i okomite zidove.

## Klasifikacija tradicionalnih armenskih crkvi 
Unutar granica gore navedenih zajedničkih karakteristika, pojedine crkve pokazuju značajne varijacije koje mogu odražavati vrijeme, mjesto i kreativnost njezinih dizajnera. Toros Toramanian razlikovao je sljedeće klasične stilove dok je proučavao te varijacije početkom 20. stoljeća: 

## Reference 
Kategorija:Crkvena arhitektura
Kategorija:Arhitektura u Armeniji
Beatrix Holéczy

**Beatrix Holéczy** rođena 19. maja 1972. u Budimpešti je nekadašnja mađarska biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Holéczy je nastupila na dvijema olimpijskim igrama: Na Zimskim olimpijskim igrama 1992. i ZOI 1994. Najbolji joj je rezultat bilo 58 mjesto u utrci na 15 km na igrama u Albertvillu 1992. godine, kada je sa četiri promašaja i 11:09.2&nbsp;min zaostatka bila sporija od Njemice Antje Harvey.

U štafetnim takmičenjima najbolji joj je plasman bio na ZOI 1992., kada je sa Kathalinom Czifrom i Brigittom Bereczki osvojila zadnje 16-o mjesto sa tri promašaja i zaostatkom od 15:35.5&nbsp;min u odnosu na pobjedničku francusku štafetu u sastavu Corinne Niogret, Véronique Claudel i Anne Briand.
 
### Svjetska prvenstva 
Nastupila je na dva Svjetska prvenstva od SP 1993. do SP 1995. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo je 62-o mjesto na SP 1993. u bugarskom Borovecu u utrci na 15 km, kada je s četiri promašaja i zaostatkom od 10:26.8&nbsp;min bila sporija od pobjednice Petra Behle, koja je završila utrku s jednim promašajem. U ekipnim disciplinama najbolji joj je plasman bilo 14-o mjesto na SP 1993. u štafetnoj utrci sa Brigittom Bereczki, Annom Bozsik i Marijom Vadas.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Beatrix Holéczy u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1991/92. Na prvom nastupu u austrijskom Hochfilzenu 21. decembra 1992. osvojila je zadnje 80-to mjesto u utrci sprinta na 7,5&nbsp;km sa četiri promašaja i zaostatkom od 8:32.3&nbsp;min u odnosu na pobjednicu Antje Harvey. Najbolji rezultati su joj: 47-o mjesto 15. januara 1993. u utrci na 15&nbsp;km u sezoni 1992/93. u italijanskom Ridnauntalu, a u štafeti zadnje, 12-o mjesto 24. januara 1993. u italijanskom Antholzu sa Annom Boszik, Edit Palko i Évom Szemcsák.

#### Ukupni plasman 
U Svjetskom kupu nije osvajala bodove.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

Kategorija:Mađarski biatlonci
Kategorija:Rođeni 1972.
Kategorija:Biografije, Budimpešta
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1994.
Kategorija:Mađarski olimpijci u biatlonu
Donjeck

**Donjeck** (; ), industrijski je grad u istočnoj Ukrajini smješten na obalama rijeke Kalmius u Donjeckoj oblasti. Stanovništvo je procijenjeno na 901.645 (procjena 2022) u gradskoj jezgri, s više od 2 miliona u metropolitanskom području (2011). Prema popisu stanovništva iz 2001. Donjeck je bio peti po veličini grad u Ukrajini.

Administrativno, Donjeck je bio središte Donjecke oblasti, dok je historijsko neslužbeni glavni grad i najveći grad veće gospodarske i kulturne regije Donjecke kotline (Donbas). Donjeck u susjedstvu s drugim velikim gradom, Makejevkom, i zajedno s drugim okolnim gradovima čini veliku urbanu rasprostranjenost i konurbaciju u regiji. Donjeck je veliko ekonomsko, industrijsko i naučno središte Ukrajine s visokom koncentracijom teške industrije i kvalificiranom radnom snagom. Gustoća teške industrije (pretežno proizvodnja čelika, hemijska industrija i rudarstvo uglja) odredila je izazovnu ekološku situaciju u gradu. Godine 2012. izvještaj UN-a svrstao je Donjeck među gradove u kojima najbrže opada rast stanovništva.

Izvorno naselje na jugu evropskog dijela Ruske Imperije prvi put se spominje kao Aleksandrovka 1779, za vrijeme vladavine carice Katarine Velike. Godine 1869. velški biznismen John Hughes osnovao je čeličanu i nekoliko rudnika uglja u regiji, a grad je nazvan Hjuzovka ili Juzovka u znak priznanja za njegovu ulogu. Tokom sovjetskih vremena, gradska industrija čelika se proširila. Godine 1924. Juzovka je preimenovana u Staljin. Godine 1929. Staljin je preimenovan u Staljino, a 1932. grad postaje središte Donjecke oblasti. Preimenovan u Donjeck 1961, grad je danas ostao središte rudarstva uglja i industrije čelika.

Od aprila 2014. Donjeck i okolna područja jedno su od glavnih poprišta borbi u tekućem Rusko-ukrajinskom ratu, dok se proruske separatističke snage bore protiv ukrajinskih vojnih snaga za kontrolu nad gradom i okolnim područjima. Tokom rata, gradom Donjeckom upravljale su proruske separatističke snage kao središtem Donjecke Narodne Republike, s rubnim teritorijima regije Donjeck podijeljenim između dvije strane. Međunarodni aerodrom Donjeck postao je epicentar rata 2014. s gotovo jednogodišnjom borbom.

Od oktobra 2022. Rusija ima potpunu kontrolu nad gradom, a ukrajinske i ruske snage su još uvijek uključene u borbama u blizini grada.

## Reference 
Kategorija:Donjeck
Kategorija:Gradovi u Donjeckoj oblasti
Kategorija:Gradovi u Ukrajini
Müfide İlhan

**Müfide İlhan**bila je gradonačelnica Mersina u Turskoj početkom 1950-ih. Poznata je kao prva gradonačelnica u Turskoj.

## Privatni život 
Rođena je 19. februara 1911. u Istanbulu. od roditelja Mustafa Nazif, vojnog oficira i majke Emine, domaćice. Imala je samo četiri godine kada je njen otac Nafiz poginuo tokom bitke kod Galipolja u Prvom svjetskom ratu. Nakon rata je poslana u Ankaru, gdje je završila osnovno obrazovanje. Nakon oslobođenja Istanbula, preselila se u Istanbul i završila srednje obrazovanje u srednjoj školi za djevojčice Kandilli. Godine 1928. završila je Učiteljski fakultet. Nakon završetka fakulteta počela je da radi kao nastavnica u Istanbulu.

### Prvi brak 
Godine 1928. udala se za vojnog oficira Nuri Çetinkaya. Pratila je svog muža u raznim turskim gradovima kao što su Erzurum i Kırklareli. Kada je njen suprug imenovan za turskog vojnog atašea u Berlinu, Njemačka, studirala je na Pestalozzi-Fröbel-Haus institutu. Međutim, 1936. par se razveo i Müfide se vratila u Ankaru. Demokratska partija (DP) pobijedila je Republikansku narodnu partiju (CHP) na općim izborima 1950, čime je okončana 27-godišnja vladavina CHP-a, što je kasnije nazvano 'bijelom revolucijom'. İlhan je postala gradonačelnica Mersina kao kandidat DP-a na izborima 3. septembra 1950. i napravila je senzaciju kako u zemlji tako i u inostranstvu kao prva žena gradonačelnica Turske, u vrijeme kada je učešće Turkinja u politici bila značajno nisko. Pozvana je u Veliku Britaniju.

İlhan je, kao većina reformista tog vremena, bila protiv autoritarne uprave CHP vlade prije 1950. Međutim, nije bila protiv ideologije CHP-a, tzv. kemalizma. Tako su je razočarali neki rani potezi vlasti DP-a, za koje se činilo da su protiv kemalizma. Na primjer, bilo joj je teško prihvatiti da DP vlada ukine zabranu arapskog ezana. Bila je to CHP vlada, koja je 1932. pokrenula ezan na turskom umjesto na tradicionalnom arapskom.

Dana 17. decembra 1951, nakon godinu dana opsežnog rada, dala je ostavku na svoju funkciju. Nakon nekog vremena i dala je ostavku i u stranci. Osnovala je ligu pod nazivom 'Liga za podršku nezavisnim kandidatima' u Mersinu. Objavljivala je i kratkotrajni bilten pod nazivom "Mücadele" (Borba). Međutim, nakon što je njen muž imenovan za glavnog doktora u u Izmitu, napustila je Mersin 1955.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1911.
Kategorija:Umrli 1996.
Kategorija:Turske političarke
Kategorija:Turske gradonačelnice
Kategorija:Biografije, Bodrum
Sidonija Rubido

Grofica **Sidonija Rubido Erdődy**bila je prva hrvatska operna primadona i članica Ilirskog pokreta.

## Život 
Rođena je 2. februara 1819. u malom dvorcu na imanju Razvor, u blizini mjesta Sveti Petar, iznad vrha brda Svete gore sa kapelom Gospe od Jerusalima. U to vrijeme u Zagrebu nije postojalo porodilište, ali je njeno ime upisano u maticu rođenih u Župi Svetog Marka. Porodica Rubido iz Madrida potječe iz Kastilje, gdje je oplemenjena u 12. vijeku. Hrvatska grana te porodice došla je u Hrvatsku u prvoj polovini 19. vijeka.

Sidonija je pokrenula izgradnju osnovne škole u Gornjoj Rijeci. Njeno ime danas nosi osnovna škola u Gornjoj Rijeci.

## Ilirski pokret 
Uz svoga brata Stjepana priključila se Ilirskom pokretu te je bila vrlo popularna među njima. U dobi od 14 godina, u martu 1833, na koncertu "Filharmonijskog glazbenog društva" (kasnije "Hrvatskoga glazbenog zavoda"), u Streljani pjevala je popijevku Ferde Livadića te na kraju dodala i *Gajevu budnicu*, za koju je muziku napisao Livadić, Horvatov sloga i to na hrvatskom jeziku što je tada bilo neuobičajeno jer su se sve pozorišne i kulturne priredbe izvodile na njemačkom jeziku. To je bilo prvo koncertno izvođenje neke pjesme na hrvatskom jeziku. U januaru 1842. na Plesu domorodaca u Streljani povela je kolo, afirmirajući hrvatski narodni ples i postavši prva plemkinja koja je zaplesala kolo.

Nastupala je na "Narodnom ilirskom velikom koncertu" 18. aprila 1838, na kojem je pjevala glazbu Vincenza Bellinija, uz Vilheminu pl. Misinger pjevala je duet iz "Belinijeve Norme" i sudjelovala u finalu opere Capuleti i Montecchi. Na praizvedbi prve hrvatske opere 28. marta 1846. u Zagrebu "Ljubav i zloba" Vatroslava Lisinskog tumačila je glavnu ulogu Ljubice. Vlaho Bukovac naslikao je ju je na slici Hrvatski preporod, 1895, na kojoj se pojavljuje u pratnji Ivana Kukuljevića Sakcinskoga. Reprodukcija slika nalazi se i na jednom od svečanih zastora Hrvatskog narodnog pozorišta.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1819.
Kategorija:Umrli 1883.
Kategorija:Hrvatske operne pjevačice
Kategorija:Austro-Ugarske operne pjevačice
Kategorija:Biografije, Zagreb
Asuman Baytop

**Dr. Asuman Baytop** bila je turska botaničarka, kolekcionarka biljaka, farmakolog i edukator poznata po svojim istraživanjima o ljekovitim svojstvima flore Turske.

Godine 1964. osnovala je *Odsjek za farmaceutsku botaniku* na "Univerzitetu u Istanbulu" i uspostavila Herbarij odsjeka, kojem je doprinijela sa preko 23.000 primjeraka. Također je poznata po opisivanju nekoliko vrsta šafrana, a vrste Allium baytopiorum i Colchicum baytopiorum su nazvane u njenu čast. Bila je udata za kolegu botaničara Turhana Baytopa. Standardna autorska skraćenica A. Baytop se koristi za označavanje ove osobe kao autora kada se navodi botanički naziv.

## Život 
Rođena je 1920. u Istanbulu. Osnovnu i srednju školu završila je u Francuskoj ženskoj školi "Sainte-Pulchérie" i srednjoj školi "Şişli Terakki". Diplomirala je na Univerzitetu u Istanbulu, na Farmaceutskom fakultetu 1943.

Radila je kao pomoćnik Alfreda Heilbronna. U Cirihu je nastavila školovanje na Farmaceutskoj školi ETH. Doktorirala je pod mentorstvom Hansa Flücka. Nakon povratka na Farmaceutski fakultet "Univerziteta u Istanbulu" u junu 1949. zaposlena je na Odsjeku farmakognozije kao asistent. Univerzitetu je donirala 601 uzorak biljaka prikupljenih u Švicarskoj. Vanredni profesor je postala 1952, a sljedeće godine se udala za Turhana Baytopa. U zvanje profesora unapređena je 1963. Godinu dana kasnije postala je direktor katedre za farmaceutsku botaniku. U kasnijim godinama, vodila je akademske studije i objavljivala knjige o flori Turske.

Pripremila je atlas koji je omogućio anatomski identifikaciju biljnih lijekova. Ispitujući biljne vrste u različitim regijama Turske, pokušala je utvrditi njihove dobrobiti i medicinske upotrebe i odrediti njihova lokalna imena. Predstavila je šest projekata TUBITAK-u između 1968-1986. U periodu od 1959. do 1982. bila je mentor na 8 doktorata. Objavila je katalog ISTE (3 st.). Bila je član i predsjednik uređivačkog odbora Farmaceutskog fakulteta od 1965. do 1989.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1920.
Kategorija:Umrli 2015.
Kategorija:Turske botaničarke
Kategorija:Biografije, Istanbul
18 zlatnih hitova

***18 najboljih pjesama*** osmi je kompilacijski album sarajevske pop, rok grupe Crvena jabuka. Objavila ga je beogradska izdavačka kuća Muzički magazin u CD izdanju 2011. godine. Kao što i sam naziv albuma kaže, sadrži osamnaest pjesama, koje predstavljaju pregled nekih od značajnijih radova počevši od bržih rok i pop pjesama pa sve do laganih balada snimljenih tokom do tada njihove dvadesetpetogodišnje muzičke karijere. Ujedno, ove pjesme su redovni dio koncertnog repertoara Crvene jabuke. Kompilacijski album *"18 najboljih pjesama"* objavljen je godinu nakon njihovog prethodnog kompilacijskog albuma *Najljepše ljubavne pjesme*.

## Spisak pjesama 
# Ima nešto od srca do srca 3:50
# Volio bih da si tu  3:35
# Nekako s' proljeća  4:48
# Sa tvojih usana  3:41
# Uzmi me (kad hoćeš ti)  3:35
# Tugo, nesrećo  3:12
# Bacila je sve niz rijeku  4:14
# Tamo gdje ljubav počinje  5:38
# Stižu me sjecanja  4:07
# Tvoga srca vrata 4:51
# Tuga, ti i ja  5:43
# To mi radi  4:00
# Moje najmilije  4:00
# Sviđa mi se ova stvar  2:41
# Bježi kišo s prozora  3:16
# Zovu nas ulice  3:46
# Dirlija  3:58
# Da nije ljubavi  3:38 

## Reference 
Kategorija:Albumi Crvene jabuke
Kategorija:Albumi iz 2011.
Kategorija:Albumi u izdanju Croatia Recordsa
Fosfatidilinozitol

**Fosfatidilinozitol** (ili inozitol fosfolipid) sastoji se od porodice lipida kao što je ilustrovano na desnoj strani, gdje je crvena x, plava y, a crna z, u kontekstu nezavisne varijacije, klasa fosfatidilgliceridi. U takvim molekulama se pretpostavlja da je izomer grupe inozitol miokonformer osim ako nije drugačije navedeno. Tipski, fosfatidilinozitoli čine sporednu komponentu na citosolnoj strani eukariotske ćelijske membrane. Fosfatna grupa daje molekulama negativan naboj pri fiziološkom pH.
 
Oblik fosfatidilinozitola koji sadrži izomer *muko*-inozitol deluje kao senzorni receptor u funkciji okusa senzornog sistema. U ovom kontekstu se često naziva **PtdIni**, ali to ne implicira nikakvu molekulsku razliku od fosfatidilinozitola koji sadrže miokonformere inozitola.
 
Fosfatidilinozitol može biti fosforiliran da formira fosfatidilinozitol-fosfat (PI-4-P, u bliskom kontekstu ili neformalno nazvan PIP), fosfatidilinozitol-bisfosfat (PIP2) i fosfatidilinozitol-trifosfat (PIP3). Svi lipidi na bazi fosfatidilinozitola poznati su kao inozitidi, ili ponekad fosfoinozitidi.
 
## Biosinteza
Sintezu fosfatidilinozitola u laboratoriji katalizira fosfatidilinozitol-sintaza i uključuje CDP-diacilglicerol i L-*mio*-inozitol.
 
## Također pogledajte
* PI 3-kinaza
* Inozitol-fosfat
* Fosfatidilinozitol 3-fosfat
* Fosfatidilinozitol 4-fosfat
* Fosfatidilinozitol 5-fosfat
* Fosfatidilinozitol (3,4)-bisfosfat
* Fosfatidilinozitol (3,5)-bisfosfat
* Fosfatidilinozitol (4,5)-bisfosfat
* Inozitol 1,4,5-trifosfat
* Fosfatidilinozitol (3,4,5)-trisfosfat
* Inozitol-pentakisfosfat
* Inozitol-heksafosfat
* Receptor inozitol-trifosfata
 
## Reference
## Dodatne slike

 Membrane_Lipids.svg|Membranski lipidi
 Phosphatidylinositol_core_skeletal.svg|Fosfatidil-inozitol
 Myo-inositol structure.svg|Inozitol
 Glycerin Skelett2.svg|Glicerol

 
## Vanjski linkovi 
* 
* Phosphatidylinositol at Lipid Library

 

Kategorija:Fosfolipidi
Kategorija:Membranska biologija
Dolgani

**Dolgani** ili **Dolganci** (; dolganski: ,  Dulğan,  (Saha); jakutski: ) su etnička grupa koja uglavnom naseljava Krasnojarski kraj u Rusiji. Potiču od nekoliko grupa, posebno od Evenka, jednog od autohtonih naroda na sjeveru Rusije. Turski jezik su usvojili negdje nakon 18. vijeka. Dolganski identitet počeo je da se javlja tokom 19. i ranog 20. vijeka, pod utjecajem tri grupe koje su migrirale u Krasnojarsku oblast iz regiona rijeka Lene i Olenjok: Evenka, Jakuta, Eneta i takozvanih *seljaka tundre* ().

## Kultura i život 
Prvobitno, Dolgani su bili nomadski lovci i stočari irvasa. Međutim, oni su bili spriječeni da slijede nomadski način života tokom sovjetske ere i morali su da formiraju *kolhoze* (seoske kolektive) koji su se, pored svojih tradicionalnih aktivnosti, bavili uzgojem sobova, ribolovom, uzgojem mlijeka i vrtlarstvom. Godine 1983., antropologinja Širin Akiner je tvrdila: „Dolgani uživaju puno sovjetsko državljanstvo. Ima ih u svim zanimanjima, iako su većina seljaci i radnici kolhoza. Njihov standard stanovanja je uporediv sa standardima drugih nacionalnih grupa u Sovjetskom Savezu." 

## Religija 
Većina Dolgana praktikuje stara šamanistička vjerovanja; međutim, većina je pod uticajem istočnog pravoslavnog hrišćanstva .

## Značajni Dolgani 
* Ogdo Aksjonova – pjesnik, osnivač Dolganske književnosti

## Također pogledajte 
* Dolganski jezik
* Republika Saha
## Reference 
Kategorija:Etničke grupe Rusije
Kategorija:Turkijski narodi
Kategorija:Dolgani
Tubetejka

[desno|mini| [Kazasi|Kazahstanska tubetejka]]
**Tubetejka** (, , ; ) jest ruska riječ za mnoge varijante tradicionalnih centralnoazijskih kapa. Tubetejke se danas nose u Tadžikistanu, Kazahstanu, Kirgistanu i Uzbekistanu, kao i u muslimanskim regijama Rusije (uglavnom Tatari) i Azerbejdžana. Lubanja koju nose Uzbeci i Ujguri naziva se dopa i ima četvrtastu osnovu. Bilo je popularno pokrivalo za glavu među djecom širom SSSR-a tokom 1940-ih i 1950-ih.

Tubetejke obično nose turske etničke grupe u regionu. Ima neku površnu sličnost sa jurtom, još jednom srednjoazijskom kulturnom ikonom.

Sufiks *-ka* na kraju je ruski deminutivni nastavak, kao kod ''*, *ušanke* i *budenovke*. Na turkmenskom se zove *tahiya* (takija).

## Dopa 
Uzbekistanska *dopa* ili *dupi* smatra se primijenjenom umjetnošću i važnim dijelom tradicionalne narodne nošnje. Crne sa ravnom, četvrtastom osnovom, u Čustu, kape su izrađene bijelim vezom sa "četiri luka [koji] predstavljaju neprobojna vrata koja će držati sve neprijatelje na udaljenosti; zapaljene paprike štite od zlog oka; a za bademi ili *bodom'' se kaže da simboliziraju život i plodnost." 

Također, među sefardskim i marokanskim Jevrejima postoji trend da nose uzbekistanske tubetejke kao jarmulku.

## Galerija 

Datoteka:Тебетей.jpg|Kirgistanski tebetej.
Datoteka:Crimean Tatar hat - Tubeteika.jpg|Krimskotatarska tubetejka.
Datoteka:Топу.jpg|Kirgistanski topu.
Datoteka:Tajik Tubeteika-4.jpg|Uzbekistanska dopa.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Uzbekistanska kultura
Kategorija:Tadžikistanska kultura
Kategorija:Kultura Azerbejdžana
Kategorija:Kape
Kategorija:Tatarska kultura
Kategorija:Kirgistanska kultura
Kategorija:Kazahstanska kultura
Receptor insulinolikog faktora rasta

**Receptori insulinolikog faktora rasta** (**IGFR**) uključuju sljedeća dva receptora:
* Receptor insulinolikog faktora rasta 1 (IGF-1R)
* Receptor insulinolikog faktora rasta 2 (IGF-2R)
 
## Također pogledajte
* Insulinoliki faktor rasta
* Insulinoliki faktor rasta 1
* Insulinoliki faktor rasta 2
 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.intechopen.com/chapters/44430
* https://pubs.acs.org/doi/10.1021/acs.biochem.7b01260
* https://www.nature.com/articles/6605932

 

Kategorija:Receptori spregnuti sa G-proteinom
Adina Țuțulan-Șotropa

**Adina Țuțulan-Șotropa**, rođena 19. augusta 1969. u Sibiu u okrugu Sibiu je nekadašnja rumunska biatlonka i nordijska skijašica-trkačica.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
#### Biatlon 
Ţuţulan-Şotropa je nastupila na dvijema olimpijskim igrama: Na Zimskim olimpijskim igrama 1992. i ZOI 1994. Najbolji joj je rezultat bilo 18-o mjesto u utrci na 15 km na igrama u Lillehammeru 1994. godine, kada je s jednim promašajem i zaostatkom od 3:20.8&nbsp;min bila sporija od pobjednice Kanađanke Myriam Bedard. U štafetnim takmičenjima najbolji joj je plasman bio na ZOI 1992, kada je sa Mihaelom Cârstoi i Ileanom Ianoşiu-Hangan osvojila 10-o mjesto.

#### Skijaško trčanje 
### Svjetska prvenstva 
Nastupila je na pet Svjetskih prvenstava od SP 1990. do SP 1996. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo je 21-o mjesto na SP 1991. u finskom Lahtiju u utrci na 15 km, kada je s četiri promašaja i zaostatkom od 7:28.7&nbsp;min bila sporija od pobjednice Petra Behle, koja je završila utrku bez promašaja. U ekipnim disciplinama najbolji joj je plasman bilo 9-o mjesto, od ukupno jedanaest štafeta, na istom prvenstvu u štafetnoj utrci sa Monicom Jaucom i Mihaelom Cârstoi.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Adina Ţuţulan-Şotropa u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1990/91. Na prvom nastupu u italijanskom Antholzu 26. januara 1991. osvojila je zadnje 52-o mjesto u utrci sprinta na 7,5&nbsp;km sa pet promašaja i zaostatkom od 5:32.5&nbsp;min u odnosu na pobjednicu Anne Elvebakk. Najbolji rezultati su joj: 16-o mjesto 20. januara 1994. u utrci na 15&nbsp;km u sezoni 1993/94. u italijanskom Antholzu, a u štafeti, sedmo mjesto 20. decembra 1993. na slovenskoj Pokljuki sa Mihaelom Cârstoi, Monicom Jaucom  i Danielom Gârbacea.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1969.
Kategorija:Biografije, Sibiu
Kategorija:Rumunski biatlonci
Kategorija:Rumunski skijaši-trkači
Kategorija:Rumunski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Skijaši-trkači na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1994.
Kategorija:Rumunski olimpijci u skijaškom trčanju
Valdete Idrizi

**Valdete Idrizi** jest izvršna direktorica platforme CiviKos (2017). Od 2002. do 2008, ova NVO je bila jedina organizacija u Mitrovici koja je podsticala pomirenje i obnovu odnosa između etničkih Albanaca i Srba. Idrizi, etnička Albanka je izgubila svoj dom 1999. godine kada su Srbi izvršili invaziju.

Izabrana je za izvršnog direktora CiviKos Platforme u decembru 2011; CiviKos je inicijativa organizacija civilnog društva na Kosovu "sa ciljem stvaranja povoljnog okruženja za saradnju formalnog sektora civilnog društva i Vlade."

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1973.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Kosovske aktivistice
Kategorija:Jugoslavenske aktivistice
Kategorija:Biografije, Kosovska Mitrovica
Podržano učenje na osnovu povratnih informacija od ljudi

U mašinskom učenju, **podržano učenje na osnovu povratnih informacija od ljudi** () tehnika je koja obučava "model nagrađivanja" uz pomoć povratnih informacija ljudi. Taj model se koristi kao funkcija nagrade za bolje usmjeravanje inteligentnog agenta. Povratne informacije poboljšavaju proces donošenja odluka omogućavajući mu da se prilagodi novim situacijama. Obično se povratne informacije skupljaju upitom ljudskom korisniku da ocijeni ponašanje agenta.

Neki primjeri jezičkih modela koji su obučeni na osnovu povratnih informacija od ljudi su ChatGPT i Sparrow.

## Također pogledajte 
* Podržano učenje

## Reference 
Kategorija:Mašinsko učenje
Kategorija:Vještačka inteligencija
Dženge dženge

**Dženge dženge** jest pjesma sarajevske interpretatorke Ismete Dervoz, a snimljena je s njenog nastupa na beogradskom festivalu ''"Pesma leta '70"*. Uvrštena je kao jedna od pjesama na kompilacijskom albumu s ovog festivala, kojeg je objavila zagrebačka izdavačka kuća Jugoton. *"Dženge dženge"'' je komponirana u stilu šlagera pogodnom za izvedbe na festivalima ove vrste muzike, koja je u to vrijeme bila veoma popularna. Pjevačku izvedbu Ismete Dervoz pratio je Veliki revijski orkestar Radiotelevizije Beograd uz dirigentsku palicu Ilije Genića. Muziku i aranžman uradio je Ismet Arnautalić, a tekst Đorđe Novković.

## Muzički primjer 
* Dženge dženge

## Reference 
Kategorija:Albumi iz 1970.
Kategorija:Pjesme Ismete Dervoz
Kategorija:Albumi u izdanju Jugotona
Servomotor

[mini| **Industrijski servomotor**Sivo/zeleni cilindar je [DC motor tipa četke. Crni dio na dnu sadrži planetarni reduktor, a crni objekt na vrhu motora je optički rotacijski enkoder za povratnu informaciju o položaju. Ovo je pokretač upravljanja velikog robotskog vozila.]]
[mini| Industrijski servomotori i mjenjači, sa standardiziranim [Montaža prirubnice|prirubničkim montažama radi zamjenjivosti]]
**Servomotor** (ili **servo motor** ) je rotacioni aktuator ili linearni aktuator koji omogućava preciznu kontrolu ugaone ili linearne pozicije, brzine i ubrzanja. Sastoji se od odgovarajućeg motora spojenog na senzor za povratnu informaciju o položaju. Također zahtijeva relativno sofisticiran kontroler, često namjenski modul dizajniran posebno za upotrebu sa servomotorima.

Servomotori nisu posebna klasa motora, iako se termin *servomotor* često koristi za označavanje motora pogodnog za upotrebu u upravljačkom sistemu zatvorene petlje.

Servomotori se koriste u aplikacijama kao što su robotika, CNC mašine i automatizovana proizvodnja.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Električne mašine
Džamija u Gunji

**Džamija u Gunji** najstarija je džamija u Hrvatskoj s kontinuiranom aktivnošću čija gradnja je završena 1969.

## Historija 
Za vrijeme osmanlijske vladavine u Hrvatskoj je postojao znatno veći broj džamija. U jednom trenutku bilo ih je 250, a zaključno s 2022. godinom, ima ih šest. Najveća i najreprezentativnija od njih, Ibrahim-pašina džamija, smještena je u Đakovu, na istoku Hrvatske, ali se danas koristi kao katolička Crkva Svih svetih. Još jedna džamija u istočnoj Hrvatskoj, koja danas ne postoji, bila je u Osijeku Vratile su se u Bosnu, ali kada su vidjele stepen razaranja, neke od njih ponovo su se vratile u Gunju. Za vrijeme socijalističke Jugoslavije muslimanska zajednica u Gunji povećala se na 2500 ljudi. Završena je 1969. nakon 14 mjeseci i funkcionirala je kao jedina aktivna džamija u Hrvatskoj sve do završetka gradnje Zagrebačke džamije 1987. Lokalno vjersko vodstvo izražavalo je nezadovoljstvo zbog nedostatka sredstava za obnovu od Vlade Hrvatske. Objekat je na kraju rekonstruiran nakon donacije Republike Turske od 165.000 €. Povodom 50. godišnjice otvaranja džamije lokalni glavni imam Idriz Bešić dobio je nagradu za životno djelo Vukovarsko-srijemske županije za 38 godina službe u Gunji.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Džamije u Hrvatskoj
Alfa-taksilin

**Alfa-taksilin**, znan i kao **interleukin-14** (IL-14) ili **B-ćelijski faktor rasta visoke molelulske težine** (HMW-BCGF) jest protein koji je kod ljudi kodiran genom **TXLNA** sa p kraka hromosoma 1.
 
Interleukin-14 je citokin koji kontrolira rast i proliferaciju normalnih i kancerogenih B-ćelija. Ova molekula je također nedavno nazvan taksilin. IL-14 inducira proliferaciju B-ćelija, inhibira lučenje antitijela i proširuje odabrane podgrupe B-ćelija. Ovaj interleukin proizvode uglavnom T-ćelije i određene malignw B-ćelije
 
## Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je  546 aminokiseline, a molekulska težina   61.891 Da. Lokus *il14* je kod ljudi blizu gena za LCK na hromosomu 1.
 
## Reference
## Vanjaski linkovi
* 
 
## Dopunska literatura
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

 
## Vanjski linkovi
Kategorija:Geni na hromosomu 1
Kategorija:Ljudski proteini
Kategorija:Proteomika
Kategorija:Interleukini
Dafina Zeqiri

**Dafina Zeqiri Nushi** jest kosovsko-albanska kompozitorica orkestarske, komorne i horske muzike koja je izvođena u Evropi i svijetu.

## Biografija 
Pohađala je "Konzervatorijum Prenk Jakova" u Prištini od 1997. do 2002. nakon čega je upisala studij muzičke kompozicije kod Mendija Mengjiqija na "Univerzitetu u Prištini" i diplomirala 2007. Magistarski rad je uradila pod mentorstvom Jane Andreevske na "Univerzitetu Sv. Ćirilo i Metodije" u Skoplju 2011.

Godine 2009. osnovala je organizaciju "Kosovske žene u muzici", NEO MUSICA, i postala član Međunarodnog odbora časti "Fondazione Adkins Chiti: Donne in Musica".

Njena djela su pretežno instrumentalna, počevši od *Quasi Variazione* za klavir (2000), *Dialog* za violinu i klavir (2001) i *Atmosfere* za flautu i klavir (2002). Vokalne kompozicije obuhvataju djela za mješoviti hor kao što su *Moja majka*, na tekst Paška Vase (2001), *Odiseja* (2008) i *Atmosfere* za hor sa orkestrom (2005). Solo postavke uključuju *When You Come* za mezzosopran i klavir (2002), na tekst Bajrama Qerimija, i *O Dismal Bird* za tenor i klavir (2009). Kasnije kompozicije iz njenog vremena na univerzitetu u Skoplju uključuju Varijacije za simfonijski orkestar (2011), *Disappear* za solo violu (2011), *Memento* za violinu i orkestar (2010), *Priča o Mariji* za glumca, flautu, violinu, gitaru i klavir (2010), i *All In* za flautu, obou, sopran saksofon i violončelo (2009).

Njena djela su izvedena na festivalu "Dani makedonske muzike" 2011. i na festivalu "DAM" u Prištini 2010. Također iste godine u Londonu je izvela djelo *Dream* za solo violinu, (2007).

## Nagrade i priznanja 
Godine 2009. *Atmosfere* za hor i orkestar osvojile su nagradu Theodore Front Međunarodne alijanse za žene u muzici. Početkom 2012. novo djelo, *Varijacije* za klavir, osvojilo je drugu nagradu na takmičenju kompozitora Šopenovog kosovskog festivala. Na konkursu koji je organizovalo "Ministarstvo kulture Kosova" u aprilu 2012. njen rad *Përreth* ("Oko") osvojio je nagradu u kategoriji komorne muzike.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1984.
Kategorija:Kosovske kompozitorice
Kategorija:Biografije, Priština
Albulena Kryeziu

**Albulena Kryeziu** jest albanska glumica sa Kosova. U glumi je debitovala 2003. godine u "*Debanti politik*" (Politička debatia) u pozorištu. Najpoznatija je po ulozi Mimoze Ukaj u sapunici *Stîne châriie* i Tringe Belegu u sitkomu *O sa milie*.

## Život i karijera 
Rođena je u Đakovici, Kosovo (tada SFR Jugoslavija) 27. augusta 1986. Završila je srednju školu za glumu u "Školi umjetnosti Odhise Paskali" u Peći. 2008. godine diplomirala je glumu na "Univerzitetu u Prištini" na Fakultetu umjetnosti, a trenutno magistrira iz iste oblasti. 25. decembra 2017. rodila je sina Don Bokshija.

## Filmografija 
### Film 
### Televizija 
### Pozorište 
## Nagrade 
* Najbolja glumica na "Mediteranskom filmskom festivalu" u Italiji (2016)
* Najbolja glumica na DC festivalu u Francuskoj (2016)

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1986.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Kosovske glumice
Kategorija:Biografije, Đakovica
Blerta Basholli

**Blerta Basholli**  jest kosovska spisateljica, režiserka i producentica.

U New Yorku je živjela četiri godine, što joj je omogućilo da radi na brojnim projektima kao student, među kojima je kratki film "Lena i ja" koji je osvojio brojne nagrade na međunarodnim i kosovskim festivalima. Godine 2008. dobila je dekanovu stipendiju na "Filmskom postdiplomskom programu na Tisch School of the Artists", Univerziteta u New Yorku. Njen debitantski igrani film "Hive" (2021) postigao je veliki uspjeh, oborivši Sundance rekorde i postavši prvi kosovski film koji je ušao u uži izbor za Oscara.

## Život i karijera 
Završila je visoko obrazovanje na Univerzitetu u New Yorku, New York, međutim trenutno se nalazi u Prištini. "Hive" je oborio Sundance rekorde, gdje je osvojio veliku nagradu žirija, nagradu za režiju i nagradu publike u kategoriji svjetske kinematografije. Kroz "Hive" postala je prvi kosovski režiser koji je ušao u uži izbor nominacije za Oscara, u kategoriji najboljeg međunarodnog igranog filma.

## Filmografija 
* *Ogledalo, ogledalo...* (dokumentarni film) (scenarista, režiserka) 2006.
* *Đakovica 726* (kratki video) (koscenarista, režiserka) 2008.
* *Lena dhe Unë* (kratki) (pisac) 2011.
* *Sve je razbijeno i pleše* (koproducent) 2016.
* *Hive* (scenarista, režiserka) 2021.
* *Brak* (prva pomoćnica režisera) 2017.
* *Povratak* (pomoćnica direktora) 2017.
* *Neželjeni* (prva pomoćnica direktora) 2017.
* *Traži se Venera* (prva pomoćnica režisera) 2021.
* *Hladni novembar* (menadžerica proizvodnje) 2018.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1983.
Kategorija:Kosovski pisci
Kategorija:Kosovski režiseri
Kategorija:Kosovski producenti
Kategorija:Biografije, Priština
Kategorija:Živi ljudi
Arta Dobroshi

**Arta Dobroshi** jest kosovsko-albanska glumica i producentica. Prva je kosovska glumica koja je prošetala crvenim tepihom na Kanskom filmskom festivalu, Berlinskom međunarodnom filmskom festivalu i Sundance Film Festivalu i bila nominovana za Evropsku filmsku nagradu. Bivša je izbjeglica, a sada UN-a šampion i Ambasadorica dobre volje.

## Rani život 
Rođena je u Prištini, od roditelja kosovskih Albanaca. Od osnovne škole studira scensku umjetnost, a četiri godine je pohađala Akademiju umetnosti, glume i drameu Prištini. Glumila je u mnogim kratkim filmovima i pozorišnim predstavama dok je bila studentica. Kada je Arta imala petnaest godina, otišla je na program razmjene studenata u Sjevernu Karolinu, gdje je glumila u dramskim predstavama. Tokom ovog perioda, bila je u Makedoniji gde je pomagala na uspostavi izbjegličkog kampa za Međunarodni medicinski korpus, radeći sa ljudima koji su bili teško traumatizovani ratom.

### Lornina tišina 
Dok je u Sarajevu radila predstavu na bosanskom, stupila je u kontakt sa Lucom i Jean-Piere Dardenneom koji su joj ponudili otvoreni kasting (izbor glumaca) na Kosovu za *Lorninu tišinu*. Iste godine, nominirana je u kategoriji najbolje glumice, na Evropskim filmskim nagradama i na dodjeli nagrada Udruženja filmskih kritičara Toronta 2009.

*Lornina tišina* joj je četvrti igrani film i značio je veliki skok u karijeri. Međunarodna slava i priznanja su se spojili i to je privuklo globalnu pažnju."

Dobila je pohvale od strane medija:

Ozarena Dobroši osvetljava svoje fizičke i moralne borbe čvrstinom, ubjeđenjem i gracioznošću koja sve jače sija usred sumornog svijeta iz kojeg izvire. Lorna je možda izgubljena, ali evo glumice koja na svakom koraku tačno zna šta radi.

— Variety (28. august 2008)

## Filmografija 
## Reference 
Kategorija:Rođeni 1980.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Kosovski glumci
Kategorija:Kosovski producenti
Kategorija:Biografije, Priština
Escúzar

Escuzar je općina u španskoj pokrajini Granada . Prema popisu stanovništva iz 2005. godine (INE), grad ima 785 stanovnika.

Escúzar je lokacija budućeg postrojenja za ubrzanje čestica IFMIF-DONES u okviru projekta ITER.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Escúzar Arhivirano   - Excmo. Ayuntamiento de Escúzar
7276 (Ambasadori)

**"7276"** jest prvi kompilacijski album sarajevske pop-rok grupe Ambasadori. Objavila ga je izdavačka kuća Diskoton 1977. Na albumu se nalazi dvanaest pjesama, koje su snimljene i objavljene na njihovim singl-pločama između 1972-1976. Muziku, tekstove i aranžmane napisali su bas-gitarist Ivan Vinković, gitarist i vođa Ambasadora Slobodan Vujović, kao i Kemal Monteno. Osim njih, tu su kompozitori i tekstopisci iz drugih nekadašnjih jugoslavenskih muzičkih središta: Nenad Vilović, Nenad Pavlović, Željko Šoletić, Slobodan Đurasović. Ovim kompilacijskim albumom Ambasadori su predstavili svojoj slušalačkoj publici pregled pjesama koje su izvodili na festivalima Vaš šlager sezone, Opatijski festival i Skopje fest, balada, kao i pjesama odsviranih u pop-rok i funk stilu. Posebno se ističe pjesma *"Zemljo moja"*, koja je ostvarila veliki uspjeh kod publike nakon njenog objavljivanja 1975. i predstavlja zaštitni znak Ambasadora. Pjevački i izvođački kvalitet ovog sastava svrstao ih je (zajedno s Indexima) u sam vrh tadašnje rane sarajevske pop-rok scene s početka 1970-ih.

## Spisak pjesama 
# Zemljo moja
# Sviraj mi, sviraj
# Susret
# Negdje na nekom moru
# Usne imam da ga ljubim
# Srce te želi
# Ne mogu skriti svoju bol
# Noćas mi se pjesma piše
# Jedan stih
# Budi s njom
# Pustite da sanjam
# Hej, vi

## Reference 
Kategorija:Albumi Ambasadora
Kategorija:Albumi iz 1977.
Kategorija:Albumi u izdanju Diskotona
Edgar de Wahl

197px|mini|desno
**Edgar Alexei Robert von Wahl** ili **de Wahl** (23. august 1867 – 9. mart 1948) bio je učitelj baltičkog njemačkog, matematičar i lingvista. Najpoznatiji je po tome što je stvorio interlingue (poznatog kao "Occidental" tokom svog života), naturalistički izgrađen jezik zasnovan na indoevropskim jezicima, koji je prvobitno objavljen 1922.

## Reference 
Kategorija:Biografije, Białystok
Kategorija:Rođeni 1867.
Kategorija:Umrli 1948.
Kategorija:Estonski lingvisti
Kategorija:Estonski matematičari
Panagiota Tsakiri

**Panagiota Tsakiri**, () rođena 12. maja 1990. u Drami u grčkoj periferiji Istočna Makedonija i Trakija, nekadašnja je grčka biatlonka i skijašica-trkačica.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
#### Biatlon 
Nastupila je na jednim olimpijskim igrama, i to na 2010. Najbolji joj je rezultat bilo 84. mjesto u utrci na 15 km na igrama u Vancouveru 2010. godine, kada je sa sedam promašaja i zaostatkom od 13:43.5&nbsp;min bila sporija od pobjednice, Norvežanke Tore Berger. U štafetnim takmičenjima nije se takmičila. Nastupila je na Zimskim olimpijskim igrama 2010., kada je na njima u biatlonu nastupio i njen otac Athanasios Tsakiris, kome je to bio peti nastup na Zimskim olimpijskim igrama.

#### Skijaško trčanje 
### Svjetska prvenstva 
Nastupila je na tri svjetska prvenstva od 2009. do 2013. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo je 102. mjesto 2009. u južnokorejskom Pyeongchangu u utrci na 7,5 km, kada je sa četiri promašaja i zaostatkom od 6:32.0&nbsp;min bila sporija od pobjednice Kati Wilhelm, koja je završila utrku bez promašaja. U ekipnim disciplinama nije nastupala.

### Svjetski kup 
Prvi nastup u Svjetskom kupu imala je u sezoni 2009/10. Na prvom nastupu u švedskom Östersundu 2. decembra 2009. osvojila je 110. mjesto u sprintu na 7,5&nbsp;km s 11 promašaja i zaostatkom od 16:08.0&nbsp;min u odnosu na pobjednicu Helenu Jonsson. Najbolji rezultati su joj: 90. mjesto 20. januara 1994. u utrci na 15&nbsp;km u istoj sezoni na slovenskoj Pokljuki. U utrkama štafeta nije nastupala.

## Privatni život 
Njen otac Athanassios Tsakiris je nekadašnji grčki biatlonac, a na ZOI 2010. su oboje nastupili u biatlonskim takmičenjima.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1990.
Kategorija:Biografije, Drama
Kategorija:Grčki biatlonci
Kategorija:Grčki skijaši-trkači
Kategorija:Grčki olimpijci u biatlonu
Kategorija:Skijaši-trkači na Zimskim olimpijskim igrama 2006.
Kategorija:Skijaši-trkači na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2010.
Andrijana Stipaničić

**Andrijana Stipaničić**, rođena 18. septembra 1981. u Rijeci u SR Hrvatskoj, SFRJ (danas Hrvatska) je nekadašnja hrvatska biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Stipaničić je nastupila na jednim olimpijskim igrama i to na Zimskim olimpijskim igrama 2010. Najbolji joj je rezultat bilo 82-o mjesto u utrci na 15 km na igrama u Vancouveru 2010. godine, kada je sa pet promašaja i zaostatkom od 12:13.3&nbsp;min bila sporija od pobjednice Norvežanke Tore Berger. U štafetnim takmičenjima nije nastupila.

### Svjetska prvenstva 
Nastupila je na tri Svjetska prvensta od SP 2007. do SP 2009. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo je 39-o mjesto na SP 2009. u južnokorejskom Pyeongchangu u utrci na 15 km, kada je bez promašaja i zaostatkom od 5:07.2&nbsp;min bila sporija od pobjednice Kati Wilhelm, koja je završila utrku s jednim promašajem. Na istom prvenstvu u utrci štafete sa 
Vivijanom Papić, Anamarijom Brajdić i Marinom Kovačec osvojila je zadnje 22-o mjesto.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Andrijane Stipaničić u Svjetskom kupu bio je u sezoni 2005/06. Na prvom nastupu na slovenskoj Pokljuki 9. marta 2006. osvojila je 84-o mjesto u utrci sprinta na 7,5&nbsp;km sa 6 promašaja i zaostatkom od 6:43.5&nbsp;min u odnosu na pobjednicu Lindu Grubben. Najbolji rezultati su joj: 50-o mjesto 24. januara 2010. u utrci potjere na 10&nbsp;km u istoj sezoni u italijanskom Antholzu. U utrkama štafeta, najbolji rezultat joj je bilo 18-o mjesto 14. januara 2009. u njemačkom Ruhpoldingu, sa Vivijanom Papić, Anamarijom Brajdić i Marinom Kovačec. Jedina je hrvatska biatlonka koja je osvojila bodove u Svjetskom kupu u biatlonu.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1981.
Kategorija:Biografije, Rijeka
Kategorija:Hrvatski biatlonci
Kategorija:Hrvatski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2010.
Diana Rasimovičiūtė

**Diana Rasimovičiūtė**, udata Diana Brice, rođena 25. februara 1984. u Ignalini, u Litavskoj Sovjetskoj Socijalističkoj Republici, SSSR (danas Litvanija), je nekadašnja litvanska biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Rasimovičiūtė je nastupila na pet olimpijskih igara: ZOI 2002, ZOI 2006, ZOI 2010, ZOI 2014 i ZOI 2018. Najbolji joj je rezultat bilo 18-o mjesto u utrci na 7,5 km na igrama u Torinu 2006. godine, kada je sa jednim promašajem i zaostatkom od 1:16.7&nbsp;min bila sporija od pobjednice Francuskinje Florence Baverel-Robert. U štafetnim takmičenjima je nastupila samo na ZOI 2018 u mješovitoj štafeti, kada je sa Tomasom Kaukėnasom, Vytautasom Strolijom i Natalijom Kočerginom osvojila 19-o mjesto.

### Svjetska prvenstva 
Nastupila je na devet Svjetskih prvenstava od SP 2001. do SP 2013. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo je 11-o mjesto na SP 2009. u južnokorejskom Pyeongchangu u utrci na 7,5 km, kada je s jednim promašajem i zaostatkom od 1:28.7&nbsp;min bila sporija od pobjednice Kati Wilhelm, koja je završila utrku bez promašaja. U ekipnim disciplinama najbolji joj je plasman bilo 20-o mjesto na SP 2015. u štafetnoj utrci sa Gabrielom Leščinskaitė, Natalijom Kočerginom i Natalijom Paulauskaitė.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Diane Rasimovičiūtė u Svjetskom kupu bio je u sezoni 2000/01. Na prvom nastupu u norveškom Holmenkollenu 16. marta 2001. osvojila je 71-o mjesto u utrci na 7,5&nbsp;km sa osam promašaja i zaostatkom od 7:58.9&nbsp;min u odnosu na pobjednicu Liv Grete Poirée. Najbolji rezultat bilo joj je 9-to mjesto u utrci sprinta na 7,5&nbsp;km u njemačkom Oberhofu 6. januara 2012. sa jednim promašajam i zaostatkom od 1:28.7&nbsp;min u odnosu na pobjednicu Magdalenu Neuner. U štafetnim utrkama bilo joj je 15-o mjesto 13. februara 2016. u američkom Presque Isle, zajedno sa Gabrielom Leščinskaitė, Natalijom Kočerginom i Natalijom Paulauskaitė

## Nagrade 
## Privatni život 
Udata je za latvijskog biatlonca Ilmārsa Bricea.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1984.
Kategorija:Biografije, Ignalina
Kategorija:Litvanski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2002.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2006.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2010.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2018.
Kategorija:Litvanski olimpijci u biatlonu