open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Donja Trnova

**Donja Trnova** je naseljeno mjesto u općini Ugljevik, Bosna i Hercegovina.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Ugljevik
Kemal Kurspahić

**Kemal Kurspahić** (rođen 1. decembra 1946) bio je jugoslavenski novinar i advokat iz Bosne i Hercegovine, urednik lanca sedmičnih listova pod nazivom "The Connection Newspapers", osnivač i predsjednik Instituta za medije u demokratiji, bivši glavni urednik sarajevskog dnevnog lista *Oslobođenje* i autor nekoliko knjiga.

## Biografija 
Rođen je 1946. u Mrkonjić Gradu. Osnovnu školu pohadao je u Bosni i Hercegovini i Hrvatskoj. Trogodišnju srednju školu završio je u Sanskom Mostu. Diplomirao je na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu i stekao zvanje advokata. Na toj funkciji dobija nekoliko priznanja za doprinos slobodi štampe i ljudskim pravima.

Izvještavao je s Olimpijskih igara 1972. u Münchenu, Zimskih olimpijskih igara 1980. u Lake Placidu te Olimpijskih igara 1984. u Los Angelesu. Bio je i reporter sa Svjetskog nogometnog prvenstva 1974. u Zapadnoj Njemačkoj.

Intervjuirao je niz poznatih ličnosti, poput predsjednika Sjedinjenih Američkih Država Ronalda Reagana, generalnog sekretara Ujedinjenih nacija Javiera Péreza de Cuéllara, indijskog premijera Rajiva Gandhija te predsjednika Šri Lanke Ranasinghea Premadasu. Pisao je komentare za *The New York Times*, *The Washington Post*, *Herald Tribune*, *The Los Angeles Times*, *Die Zeit*, *El País* i druge.

Od 2001. do 2006. radi za Ured Ujedinjenih nacija za drogu i kriminal, najprije kao glasnogovornik u Beču, a zatim i na Barbadosu kao predstavnik te organizacije za karipsku regiju.

Objavio je četiri knjige. Živi i radi u Washingtonu. Oženjen je i ima dva sina.

## Knjige 
* "Letters from the War", *Ideje*, Sarajevo, 1992.
* "The White House in 1984 on the presidential elections in the United States", *Oslobođenje*, Sarajevo, 1994.
* "As Long As Sarajevo Exists", ''Pamphleteer's Press-*, 1997. 
* "Prime Time Crime: Balkan Media in War and Peace", *US Institute of Peace Press-*, 2003.

## Nagrade i priznanja 
* Nagrada za hrabrost u novinarstvu (International Women’s Media Foundation), Washington, 1992);
* Urednik godine (World Press Review), New York, 1993)
* Heroj borbe za slobodu štampe (International Press Institute), Beč, 2000)
* Busekova nagrada za doprinos boljem razumevanju u jugoistočnoj Evropi (SEEMO), Beč, 2003)

Dnevni list *Oslobođenje* u periodu dok je Kurspahić bio glavni urednik dobio je više priznanja: 
* List godine u svijetu (BBC i Granada TV), Velika Britanija, 1992)
* Nagrada "Oscar Romero" (The Rothko Chapel), Houston, 1993)
* Nagrada slobode (*Dagens nyheter''), Stockholm; Politiken), Kopenhagen, 1993)
* Nagrada "Saharov" za ljudska prava (Evropski parlament, Strasbourg, 1993)
* Nagrada za dosljednost i integritet u novinarstvu (Univerzitet Harvard, 1993)
* Nagrada za dostignuća u novinarstvu (Inter Press Service), Rim, 1993)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt 

Kategorija:Rođeni 1946.
Kategorija:Biografije, Mrkonjić Grad
Kategorija:Bosanskohercegovački novinari
Kategorija:Umrli 2021.
Kategorija:Jugoslavenski novinari
Stjepan Deverić

**Stjepan Deverić** (rođen 20. augusta 1961. u Velikoj Gorici) je bivši hrvatski nogometaš.

Deverić je počeo svoju karijeru u zagrebačkom Dinamu u tadašnjoj Saveznoj ligi Jugoslavije 1979. godine. Ostao je u Dinamu do 1984, igrajući u 345 utakmica i postignuvši 158 golova. 1984. godine prelazi u splitski Hajduk gdje je ostao do 1987.. U tom periodu je igrao u 114 utakmica i postigao je 42 gola. 1987. se vraća u Dinamo i tu ostaje do 1990.. Nakon hrvatske nezavisnosti, igrao je u inostranstvu, u Sturmu iz Graza (1991.-1992.) i FC Lebringu.

Bio je član jugoslavenske nogometne reprezentacije na Svjetskom prvenstvu u Španiji 1982., ali nije igrao. Također je bio član ekipe koja je osvojila bronzanu medalju na Olimpijskim igrama 1984. Na tim Olimpijskim igrama postigao je 5 golova te je tako postao najbolji strijelac turnira zajedno sa Borom Cvetkovićem. Za Jugoslaviju je nastupao 6 puta.

Trenirao je NK Zagorec, HNK Segestu, NK Marsoniu, HŠK Zrinjski i bugarsku Belasicu Petrić, koju je preuzeo 14. aprila 2008. i spasio od ispadanja. Jedno vrijeme bio je i trener u Dinamovoj Nogometnoj školi Hitrec-Kacijan.

## Reference 
*Deveric to coach Belasitsa 

## Vanjski linkovi 
*
*
*

Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Hrvatski nogometaši
Kategorija:Hrvatski nogometni treneri
Kategorija:Rođeni 1961.
Kategorija:Igrači na Svjetskom prvenstvu u nogometu 1982.
Kategorija:Igrači na Evropskom prvenstvu u nogometu 1984.
Kategorija:Nogometaši na Olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Nogometaši Dinamo Zagreba
Kategorija:Nogometaši Hajduka
Kategorija:Nogometaši Sturm Graza
Kategorija:Osvajači bronzane medalje na Olimpijskim igrama (Jugoslavija)
Rusinski jezik

**Rusinski jezik** (ponegdje se navodi kao istočnorusinski; ISO 639-3: rue) je istočnoslavenski jezik jezik koji se govore Rusini uglavnom  u zapadnoj Ukrajini, kao i u susjednim regijama Slovačke i Poljske, a pisan je ćiriličnim pismom.

Prema procjeni iz 2000. godine, u Ukrajini ovaj jezik govori oko 560.000 ljudi i ukupno 623.960 u svijetu. U Slovačkoj živi 24.200 govornika ovog jezika gdje je 60% Rusina asimilirano u Slovake - jezično i kulturno. Podatak za Bjelorusiju nije dostupan. Većina govornika živi u oblasti poznatoj kao Karpatska Rutenija koja se proteže od Zakarpatja, na zapadu do istočne Slovačke i jugoistočne Poljske.

U južnoslavenskim zemljama govori se zapadna varijanta Rusinskog jezika gdje ga se naziva *zapadnorusinskim*, ali ovaj jezik, tačnije mikrojezik nije priznat kao poseban jezik i nema svoj kodni naziv. Rusinskim jezikom govore etnički Rusini, koji naseljavaju panonsko rusinsko lingvističko ostrvo u Vojvodini, Srbija, kao i rusinska dijaspora širom svijeta.

Institut za rusinski jezik i kulturu osnovan je u Prešovu 1993. godine. Rusinski književni jezik je kodifikovan i priznat u Slovačkoj 1995. godine. Priznala ga je državna vlada i akademici u Bratislavi.

Prema Evropskoj povelji o regionalnim ili manjinskim jezicima, rusinski je zvanično priznat kao zaštićeni manjinski jezik od strane Bosne i Hercegovine, Hrvatske, Mađarske, Rumunije, Poljske, Srbije i Slovačke.

Kategorizacija rusinskog jezika kao jezika ili dijalekta izvor je kontroverzi. Češki, slovački i mađarski, kao i američki i neki poljski i srpski lingvisti ga tretiraju kao poseban jezik (sa sopstvenim ISO 639-3 kodom), dok drugi naučnici (u Ukrajini, Poljskoj, Srbija i Rumunija) ga tretiraju kao dijalekt ukrajinskog.

## Reference 
### Izvori 
*  
* 
*  
* 
* 
* 
* Aleksandr Dmitrievich Dulichenko. *Jugoslavo-Ruthenica. Роботи з рускей филолоґиї.* Нови Сад 1995.
* 
* Геровский Г.Ю. Язык Подкарпатской Руси – Москва, 1995
* 
* 
* Taras Kuzio, "The Rusyn question in Ukraine: sorting out fact from fiction", Canadian Review of Studies in Nationalism, XXXII (2005)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Također pogledajte 
* Rusini

Kategorija:Slavenski jezici
Džemaludin Mušović

**Džemaludin Mušović** (rođen 30. oktobra 1944) bosanskohercegovački je fudbalski trener, te bivši fudbaler.

## Igračka karijera
### Klupska karijera
Fudbalsku karijeru počeo je u FK Sarajevu, klubu iz svog rodnog grada. 1966. godine prešao je u Hajduk Split, sa kojim je iste godine osvojio Kup Jugoslavije. 1969. godine vratio se u FK Sarajevo, gdje je ostao sve do 1972. godine kada je prešao u belgijski Standard de Liège. Za Standard je u 58 utakmica postigao 24 gola. Nakon Standarda igrao je još i za LB Châteauroux, te za US Valenciennes.

### Reprezentacija
Za reprezentaciju Jugoslavije igrao je u periodu od 1965. do 1968. godine; odigrao je 10 utakmica pri čemu je postigao 2 gola.

## Trenerska karijera
Bio je trener Rudara iz Kaknja.
Vodio je bosanskohercegovačku fudbalsku reprezentaciju od 1998. do 1999. godine. Također, obavljao je funkciju selektora fudbalske reprezentacija Katara od 2004. do 2007. godine. Bio je i na funkciji sportskog direktora u NFSBiH.

## Uspjesi
### Kao igrač
* 1967. godine osvojio Kup Jugoslavije sa Hajdukom

### Kao trener
* 1986. godine osvojio drugu jugoslavensku ligu, te ušao u prvu ligu sa NK Čelikom
* Tri puta izabran za trenera godine u Kataru (2002, 2003, 2004)
* Dva puta bio prvak Katara (2000, 2003)
* Osvojio Kup Emira u Kataru
* Dva puta osvojio Kup 'Crown Prince' u Kataru (2002, 2004)
* Zlatna medalja na Azijskim igrama (2006)

Kategorija:Rođeni 1944.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Bosanskohercegovački nogometaši
Kategorija:Jugoslavenski nogometaši
Kategorija:Bosanskohercegovački nogometni treneri
Kategorija:Jugoslavenski nogometni treneri
Kategorija:Selektori nogometne reprezentacije Bosne i Hercegovine
Kategorija:Selektori nogometne reprezentacije Jugoslavije
Kategorija:Bosanskohercegovački sportisti 20. vijeka
Kategorija:Nogometaši Sarajeva
Kategorija:Nogometaši Hajduka
Kategorija:Nogometaši Valenciennesa
Kategorija:Nogometaši Standard Liègea
Kategorija:Nogometaši LB Châteaurouxa
Kategorija:Treneri FK Sarajeva
Kategorija:Treneri Čelika
Kategorija:Jugoslavenski nogometni reprezentativci
Kategorija:Sportisti iz Sarajeva
Temišvar

**Temišvar** je grad u Rumuniji.

Najveći je grad Banata. Leži na rijeci Begej i sjedište je okruga Timiș.

Prema popisu iz 2011, Temišvar je četvrti grad po broju stanovnika (319.279) u Rumuniji. Poznat je kao kulturni, obrazovni i trgovački centar zapadne Rumunije.

Grad se naziva i *Malim Bečom* jer je veoma dugo bio pod vladavinom Habsburgovaca, pa arhitekturom i ambijentom u centru grada podsjeća na stare dijelove Beča.

## Također pogledajte 
* Banatska republika

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službeni sajt
* Ljudi iz Temišvara
* Uvod u Temišvar (prof. Harry W. Morgan)
* Temišvar – Turistički ured Rumunije


Kategorija:Gradovi u Rumuniji
Vinča

mini|Centralni Beograd, Vinča je desno
**Vinča** je naselje u općini Grocka, udaljeno 14 kilometara od Beograda, pored puta Beograda - Smederevo, u Srbiji.

Poznato je po nalazima prahistorijskog lokaliteta *Belo Brdo*, koje slovi kao nalazište od izuzetne arheološke vrijednosti.

Administrativno, Vinča pripada opštini Grocka i Gradu Beogradu.

U Vinči živi 6.779 stanovnika, prema podacima popisa iz 2011. godine.

## Reference 
Kategorija:Beograd
Tamiš

**Tamiš** je rijeka koja izvire u sjevernim dijelovima rumunskih Karpata, u dijelu pod nazivom Cernei planine.

Prolazi kroz cijeli Banat, a ušće mu je kod Pančeva, gdje se ulijeva u Dunav.

Ukupna dužina Tamiša iznosi 359&nbsp;km. U rumunskom dijelu se nalazi 241&nbsp;km, a u srbijanskom 118&nbsp;km.

Još u antičkim, rimskim, vremenima spominje se ime Tamiša kao *Tibiscus* i *Tibisis*.

Drenažni dio Tamiša obuhvata površinu od 13.085&nbsp;km2, od toga u Rumuniji 8.085&nbsp;km2, a u Vojvodini (Srbija) 5.000&nbsp;km2. Pošto se ulijeva u Dunav, Tamiš pripada crnomorskom slivu.

Ulaskom u Banat Tamiš postaje spora, ravničarska rijeka, koja je tek u posljednjih 60&nbsp;km plovna. Najvažnija luka na Tamišu se nalazi u Pančevu, dok uzvodno postoje mnogi ribnjaci, a najveći su u Banatskom Despotovcu, Uzdinu, Sakulama i Slatini.

## Pritoke 
Tamiš ima veliki broj malih pritoka. Najveći broj ih je u Rumuniji: Raul Rece, Slatina, Valea Mare, Rugiu, Paraul Lung, Armeniş, Sebeş, Bistra reka, Şurgani, Timişana, Pogăniş, Timişul Mort i Vena Mare. Na svom putu kroz Vojvodinu Tamiš ima samo jednu jedinu pritoku, a to je Brzava.

## Vanjski linkovi 
### Karte 
* Harta judeţului Timiş http://www.harta-turistica.ro/map.php?ID=39&harta=Judetul%20Timis
* Harta Munţii Poiana Rusca http://harti.mielu.ro/poiana_rusca.html 
* Harta Munţii Ţarcu/Muntele Mic http://harti.mielu.ro/tarcu_mic.html 
* Harta Judeţului Caraş-Severin http://www.harta-turistica.ro/map.php?ID=29&harta=Judetul%20Caras%20Severin

Kategorija:Rijeke u Rumuniji
Kategorija:Rijeke u Srbiji
Grocka

mini|150px|Grb Grocke
**Grocka** je naselje i gradska općina Grada Beograda, Srbija. Teritorija općine Grocka obiluje većim brojem arheoloških nalazišta. Profesor Petar S. Pavlović je dvadesetih godina 20. vijeka na lokalitetu Kargača (Vrčin) otkrio 48 novih vrsta fosila školjki i puževa, koji nisu pronađeni nigdje na teritoriji nekadašnjeg Panonskog mora.

U usjeku pješčanog nanosa koji je napravila Dubočajska rijeka, profesor dr Kostić otkrio je veću količinu školjki, puževa, fosila, lišća i raznih vrsta drveća. Na istom lokalitetu otkriveni su i rogovi jelena i kosti mamuta, a posebno je vrijedna pažnje vilica hipariona koja potiče iz sredine pontinskog perioda, kada je Panonsko more bilo na kraju svog postojanja.

Na ušću Bolečice u Dunav, na njenoj desnoj obali, postojalo je veće naselje iz vremena badenske kulture (2200-1800. godine p. n. e). Fragmentalni keramički sudovi nađeni su i na Šupljoj stijeni u Vrčinu pod Avalom.

U periodu starijeg željeznog doba (1000-300. p. n. e) područje Grocke bilo je nastanjeno keltskim stanovništvom i to pripadnicima plemena Trikorninci. Veliki broj ostataka metalnih predmeta nađeni su na potezu od Vinče do Orašja.

Oko 300. p. n. e. u ove krajeve se nastanjuju Skordisci, miješano keltsko pleme koje na ovim prostorima živi i u vrijeme ranog Rimskog carstva.

Grocka u rimsko doba pripada naseljima na gornjomezijskom limesu koje čini niz gradova i utvrđenja na Dunavu. Kao značajno naselje u najbližoj okolini pominje se *Trikornium* (Ritopek). Odatle potiču i mnogobrojni natpisi na latinskom, tračkom i keltskom jeziku. Trikornium se također pominje i u Prokopijevom spisku tvrđava na Dunavu. Ostaci arhitekture iz tog doba za sada su otkriveni u Ritopeku (kastrum - vojni logor), grobnice u Brestoviku i Grockoj i dijelovi vile na lokalitetu Dubočajski potok.

## Naselja
* Begaljica
* Boleč
* Brestovik
* Vinča
* Vrčin
* **Grocka**
* Dražanj
* Živkovac
* Zaklopača
* Kaluđerica
* Kamendol
* Leštane
* Pudarci
* Ritopek
* Umčari

## Vanjski linkovi
## Reference 
Kategorija:Općine u Srbiji
Kategorija:Općine u Beogradu
*
Banat

**Banat** je geografski region, administrativno podijeljen između Srbije, Rumunije i Mađarske.

Banat je dobio ime po vladarskoj tituli "ban", odnosno po historijskoj pokrajini nazvanoj Tamiški Banat.

Historijska prijestonica Banata je rumunski Temišvar.

## Srbijanski Banat
Srbijanski dio Banata je većinom lociran u Vojvodini, dok jugozapadni dio Banata, poznat i kao Pančevački rit, administrativno pripada beogradskoj općini Palilula.

## Rumunski Banat
Geografsko područje rumunskog Banata administrativno je podijeljeno između okruga Tamiš, Karaš-Severin, Arad i Mehedinci.

## Mađarski Banat
Mađarski dio Banata administrativno pripada okrugu Csongrád.

## Također pogledajte 
* Vojvodina
* Karlovački mir

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Geografija Srbije
Kategorija:Geografija Rumunije
Kategorija:Geografija Mađarske
Muzej afričke umjetnosti u Beogradu

mini
**Muzej afričke umjetnosti** u Beogradu, Srbija, otvoren je 23. maja 1977. godine.

Nalazi se na Topčiderskom brdu, u beogradskom naselju Senjak (ulica Andre Nikolića br. 14).

Muzej je nastao je od zbirke originalnih umjetničkih predmeta koje su, tokom svog dugogodišnjeg boravka u Africi, skupili Veda Zagorac i dr Zdravko Pečar, te ih 1974. godine poklonili Gradu Beogradu.

Zbirka Muzeja afričke umetnosti sadraži više od 1.800 umjetničkih predmeta iz zemalja zapadne Afrike:
* Mali
* Gvineja
* Senegal
* Gornja Volta (danas: Burkina Faso)
* Obala Slonovače
* Gana
* Togo
* Benin
* Kamerun
* Nigerija

Eksponati predstavljaju dio tradicionalne kulture naroda: Dogon, Bambara, Malinke, Mosi, Bobo, Baule, Kisi, Baga, Dan, Gere, Senufo, Ašanti, Fon, Joruba i drugih.
## Vanjski linkovi 
* http://www.mau.rs

Kategorija:Muzeji u Srbiji
Kategorija:Građevine i strukture u Beogradu
Kategorija:Muzeji osnovani 1977.
Delnice

mini|260px|Delnice, gradski detalj
**Delnice** su grad u Hrvatskoj, u Primorsko-goranskoj županiji.

## Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazile su se u sastavu stare općine Delnice.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, grad Delnice je imao 5.952 stanovnika, od čega u samim Delnicama 4.379.

### Grad Delnice 
**Napomena**: *Nastao iz stare općine Delnice.*

### Delnice (naseljeno mjesto) 
**Napomena**: *Smanjeno izdvajanjem naselja Lučice koje se od 1981. iskazuje kao samostalno.*

### Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Delnice je imalo 4.696 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

## Također pogledajte
* Spisak gradova u Hrvatskoj

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Gradovi u Hrvatskoj
Kategorija:Gradovi u Primorsko-goranskoj županiji
*
Nacionalni park Risnjak

**Nacionalni park Risnjak** nalazi se u Gorskom kotaru, (Hrvatska). Osnovu parka čini masiv planine Risnjak, s vrhom na 1.528 metara. Osnovan je 1953. godine, tada na površini od 3.041 hektara. Proširenjem površine parka 1997. g. pod zaštitu su uključeni izvor rijeke Kupe s gornjim tokom te planinaski masiv Snježnika. Površina parka povećana je na 6400 hektara.

Park je primjer visinskog raščlanjenja u reljefnom, geološkom, hidrološkom i klimatskom pogledu, biljnom pokrovu i životinjskom svijetu. U pogledu nivoa zaštite park je podijeljen u dvije zone: zonu stroge i zonu usmjerene zaštite.

Pretežni dio Parka izgrađen je od krečnjak i dolomita s vrlo izraženim kraškim oblicima (škrape, točila, ponikve, ponori, jame itd.). Zato usprkos velikim količinama kiše i snijega što padnu na ovom području u masivu Risnjaka i Snježnika ima samo nekoliko slabih izvora, dok tri trajna izvora na području gorske livade Leska stvaraju mali potok koji kroz ponor otječe prema izvoru Kupe. Izvor se nalazi u sjeveroistočnom dijelu Parka i predstavlja hidrogeološku specifičnost ovog kraja.
Floristička posebnost parka je da se ovdje na maloj površini dodiruju suprotna vegetacijska prostiranje: s primorja, unutrašnjosti, te s Dinarida i Alpa, pa je na tome nevelikom prostoru razvijeno tridesetak biljnih zajednica, od toga čak 14 šumskih zajednica. Registrovano je 1148 vrsta i podvrsta. Osim toga, šume Risnjaka, koje su uostalom i temeljni fenomen zaštite u Nacionalnom parku, bile su u prošlosti pošteđene od prekomjernog iskorištavanja pa je njihova vegetacijska slika u osnovi nepromijenjena.

Prostori parka predstavljaju dom za sva tri velika evropska predatora: vuk, medvjed i ris po kome je uostalom masiv Risnjaka i dobio ime. Ostale faunističke vrste poput ptica, gmizavaca, kukaca i dr. također su brojne i raznolike. U dolini rijeke Kupe vrlo značajno mijesto zauzimaju leptiri tako da je cijela dolina prozvana “Dolina leptira”.
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://risnjak.hr/
* http://www.botanic.hr/cise/doc/kopno/prot_areas/risnjak.htm
* https://web.archive.org/web/20110907065304/http://www.croatia-travel-guide.com/hr/Nacionalni_park_Risnjak

Kategorija:Nacionalni parkovi u Hrvatskoj
Kategorija:Nacionalni parkovi u Jugoslaviji
Kategorija:Zaštićena područja osnovana 1953.
Makedonija (rimska provincija)

**Rimska provincija Makedonija** je osnovana 146. p. n. e., nakon što je rimski vojskovođa Kvint Cecilije Metel porazio Andriska 148. stare ere, u posljednjem u nizu tzv. makedonskih ratova, a nakon što su ukinute četiri klijentske republike koje je Rim ranije osnovao na teritoriju antičke Makedonije.

Rimska provincija je obuhvatala i dio Epira (tzv. *Epirus vetus*), Tesaliju te dijelove Ilirije i Trakije.

U 3. ili 4. vijeku, provincija Makedonija je podijeljena na dva dijela: *Macedonia Prima* (na jugu) i *Macedonia Salutaris* (na sjeveru). Ove dvije provincije su bile uključene u Makedonsku dijecezu, koju su još činile Tesalija, Epir, Achaea i Krit. Makedonska dijeceza je, zajedno s Dakijskom dijecezom i Panonskom dijecezom, činila Ilirsku prefekturu, koja je ustanovljena 318. godine nove ere.

Kada je Ilirska prefektura 379. godine podeljena na Zapadni i Istočni Ilirik, makedonske su provincije uključene u Istočni Ilirik. Nakon podjele Rimskog carstva na Zapadno rimsko carstvo i Istočno rimsko carstvo 395. godine, Makedonija je pripala istočnom dijelu, odnosno Bizantu.

Kategorija:Rimsko Carstvo
Kategorija:Historija Makedonije
Makarska rivijera

**Makarska rivijera** je mikroregija u Hrvatskoj, i pripada Splitsko-dalmatinskoj županiji.

Prostire se na 53 kilometra jadranske obale u smjeru sjeverozapad - jugoistok, od Brela na sjeveru do Gradca na jugu.

Makarska rivijera je smještena u podnožju planine Biokovo, zbog čega je široka najviše 3 kilometra. Prekrivena je gustom borovom šumom koja u ljetnim mjesecima gotovo redovno stradava u požarima.

Makarska rivijera se nalazi na područjima općina Brela, Baška Voda, Tučepi, Podgora i Gradac. Centar rivijere je grad Makarska po kojem je rivijera i dobila ime.

## Stanovništvo
Prema popisu iz 2001. godine, Makarska rivijera je brojala 26.673 stanovnika.

## Naselja
Naselja na Makarskoj rivijeri su:

* Brela
* Baška Voda
* Promajna
* Bratuš
* Krvavica
* Makarska
* Tučepi
* Podgora
* Drašnice
* Igrane
* Živogošće
* Drvenik
* Zaostrog
* Podaca
* Brist
* Gradac

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Geografija Hrvatske
Igrane

mini|275px|Igrane, rimokatolička crkva "Sv. Mihovil" 
[mini|275px|Ulaz u Igrane sa [Jadranska magistrala|Jadranske magistrale]]  
**Igrane** su naseljeno mjesto u sastavu općine Podgora, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska.

## Geografski položaj
Nizovi starih obnovljenih kuća na strmom obronku čine skladnu cjelinu sa novoizgrađenim dijelom naselja koje se spušta prema moru, luci i dugoj šljunčanoj i pješčanoj plaži. Iznad mjesta se diže se zvonik crkve *Gospe od Ružarija*. U blizini je i *Zalina kula* podignuta za vrijeme Kandijskog rata, koja podsjeća na vrijeme borbe protiv Turaka u kojima se isticao Zale Antičić po kome je kula i dobila ime.

Igrane su danas poznato turističko mjesto, sa hotelima, kućama za odmor i apartmanima, prekrasnom plažom te sportskim i zabavnim priredbama. Uzduž duge plaže prema Živogošću uz šetnicu, izgrađene su komforne kuće, vile, trgovine i ugostiteljski objekti.

Igrane, nekad tradicionalni centar maslinarstva ni danas nisu napustili tu tradiciju i svoje maslinike koje sve češće obnavljaju, a izgrađen je savremeni pogon za preradu maslina.

Iznad Igrana se nalazi i crkvica *Sv. Mihovila* iz 11. vijeka, najznačajniji srednjevjekovni spomenik na Makarskoj rivijeri.

U blizini lučice, 1760. godine izgrađen je barokni ljetnikovac *Šimić-Ivanišević*. Sarkofazi pronađeni na groblju svjedoče o postojanju naselja i u rimsko doba, a ime Igrane se prvi put spominje 1466. godine.

Iznad Igrana, preko Biokova sa sjeverne strane staro je naselje Gornje Igrane, planinsko selo od nekoliko zaselaka, iz kojeg su se stanovnici, nakon izgradnje Jadranske magistrale (Jadranska turistička cesta) postepeno preseljavali ka moru.

## Historija 
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazile su se u sastavu stare općine Makarska.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Igrane su imale 347 stanovnika.

**Napomena**: *U 1857., 1869. i 1921. sadrži podatke za naselje Gornje Igrane, kao i dio podataka u 1880., 1890. i 1900.*

### Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Igrane je imalo 427 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Turistička zajednica Igrane 

Kategorija:Naselja u Hrvatskoj
Kategorija:Naselja u Splitsko-dalmatinskoj županiji
Tučepi

**Tučepi** su naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.

## Historija 
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Makarska.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, općina, odn.naseljeno mjesto Tučepi je imala 1.819 stanovnika.

### Općina Tučepi 
**Napomena**: *Nastala iz stare općine Makarska.*

### Tučepi (naseljeno mjesto) 
**Napomena**: *Od 1981. povećano za područje naselja **Srida Sela** (bivše naselje), za koje u 1857., 1869., 1890., 1900., 1921. i 1931. sadrži podatke.*

### Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Tučepi je imalo 1.760 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

## Kulturna baština
rimokatoličke crkve:

* "Sv. Ante"
* "Sv. Nikola Tavelić"
* "Sv. Jure (Juraj)", stara 700 godina
* "Mala Gospa"

te "Kaštelet" - ljetnikovac

## Sport
* nogometni klub "Jadran" 
* vaterpolo klub "Dupin"
* malonogometna ekipa "Recreativo"

## Galerija 

Datoteka:Biokovo from Tucepi.jpg|Tučepi, pogled na planinu Biokovo
Datoteka:Boardwalk in Tucepi.jpg|staza i dio plaže 
Datoteka:Tucepi.jpg|pogled na Tučepe
 

## Također pogledajte
* Spisak općina u Hrvatskoj

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Općine u Hrvatskoj
Kategorija:Općine u Splitsko-dalmatinskoj županiji
Kategorija:Naselja u Hrvatskoj
Kategorija:Naselja u Splitsko-dalmatinskoj županiji
Kategorija:Naselja u Tučepima
*
Hrvatska socijalno-liberalna stranka

**Hrvatska socijalno-liberalna stranka** (skr. *HSLS*), liberalna parlamentarna politička stranka u Hrvatskoj. Najznačajniji i najdugovječniji predsjednik bio je Dražen Budiša. Sadašnji predsjednik stranke je Darinko Kosor, koji je naslijedio dugogodišnju lidericu Đurđu Adlešič.

## Historija
HSLS je osnovan 20. maja 1989. godine pod imenom "Hrvatski socijalno liberalni savez", u okviru tadašnjeg "Saveza socialističke omladine Hrvatske.  osnovana u Hrvatskoj u vrijeme socijalizma.

Prvi predsjednik Stranke bio je Slavko Goldstein. Dražen Budiša je izabran za predsjednika 1990. godine. Od februara 1996. do novembra 1997. godine predsjednik HSLS-a je Vlado Gotovac, nakon koga je za predsjednika stranke ponovo izabran Dražen Budiša.

Od 2004. do 2006. predsjednik HSLS-a je Ivan Čehok, da bi u februaru 2006. godine, nakon ponovnog ujedinjena sa Liberalnom strankom Hrvatske, za predsjednicu bila izabrana Đurđa Adlešič.

## Vanjski linkovi
*Službena stranica

Kategorija:Političke stranke u Hrvatskoj
Kategorija:Političke stranke osnovane 1989.
Davor Landeka

**Davor Landeka** (18. septembar 1984) jest bosanskohercegovačko nogometaš. Nastupao je za HŠK Zrinjski, HNK Rijeku i Grasshopper Club Zürich. Sada igra za Posušje.

## Karijera 
Ovaj odbramebni igrač svoju nogometnu karijeru je započeo u Posušju. Svoje prve nogometne korake je napravio u Posušju, a još kao srednjoškolac uputio se u Zagreb i tamo je nastupao za kadete i juniore Dinama. Nastupao je za mladu reprezentaciju BiH. Godine 2003. došao je na posudbu u Zrinjski, no sa Zrinjskim je potpisao ugovor 2005. i tako produžio svoj boravak u Mostaru. Sa Zrinjskim osvojio je Premijer ligu Bosne i Hercegovine u sezoni 2004/05. Landeka je svojim igrama u Zrinjskom je pokazao da je dobar vezni i odbrambeni igrač te tako zadobio povjerenje brojnih trenera koji su ga trenirali. U februaru 2008. produžio ugovor sa Zrinjskim do 2010. Landeka je, 4. juna 2008, sa Zrinjskim osvojio Nogometni kup Bosne i Hercegovine. Landeka je rekorder po broju nastupa za Zrinjskim.

Nakon pet godina nastupanja za Zrinjski, u junu 2008, Landeka je prešao u redove hrvatskog prvoligaša Rijeke. Rijeka je sezonu 2008/09. završila na 3. mjestu te je tako izborila nastup u Evropskoj ligi, a Davor Landeka bio je standardno dobar. Odigrao je ukupno 33 utakmice (prvenstvo i Kup), a da je bio standardan, otkriva podatak da su više minuta od njega na terenu proveli samo vezni igrač Hrvoje Štrok i napadač Ahmad Sharbini.

U junu 2011. Landeka prelazi u švicarski Grasshopper Club Zürich. Nakon jedne sezone u kojoj je odigrao deset utakmica, Landeka se vraća u Bosnu i Hercegovinu. U Hercegovini potpisuje za NK Široki Brijeg.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1984.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Posušje
Kategorija:Bosanskohercegovački nogometaši
Kategorija:Nogometaši Zrinjskog
Kategorija:Nogometaši Grasshoppera
Kategorija:Nogometaši Rijeke
Kategorija:Bosanskohercegovački sportisti 21. vijeka
Feral Tribune

**Feral Tribune** je prijašnji kultni hrvatski satiričko-politički sedmičnik iz Splita.

## Sadržaji
Poznat po tradicionalno provokativnim naslovnim stranama, praćeni kratkim vijestima u rubrici "Informbiro", uredničkim člancima, intervjuima, satiričnom sekcijom, te novostima o knjigama, muzici i internetu, Feral Tribune je stekao popularnost širom teritorije bivše Jugoslavije.

U popularnoj i jedinstvenoj sekciji "Greatest Shits" su skupljene, po mišljenju urednika, najluđe izjave javnih ličnosti za hrvatske medije.

## Urednici i saradnici
* Predrag Lucić
* Viktor Ivančić
* Boris Dežulović
* Petar Luković
* Mile Stojić

## Gašenje
Redakcija Feral Tribunea 14. juna 2007. godine objavljuje kako dalje izlaženje lista prestaje zbog nemogućnosti plaćanja PDV-a. Zbog nesklonosti korporacijskoga diktata koji je zavladao medijskim tržištem i nepotkupljive politike, odnosno političke nepodobnosti, Feral Tribune je u potpunosti lišen prihoda od oglasnog prostora o čemu su pisali u više navrata.

Nakon dugih pregovora i pokušaja očuvanja, zbog nagomilanih financijskih problema i jednostranih prekida pregovora od strane EPH, Feral Tribune objavljuje svoj zadnji broj, 15. juna 2008. godine.

## Također pogledajte 
* Boris Dežulović
* Viktor Ivančić

## Reference
## Vanjski linkovi
* Službena stranica

Kategorija:Hrvatski tjednici
Kategorija:Časopisi osnovani 1993.
Kategorija:Časopisi prestali sa izlaženjem 2008.
Stenogrami Franje Tuđmana o podjeli Bosne i Hercegovine

***Stenogrami Franje Tuđmana o podjeli Bosne i Hercegovine*** jest knjiga hrvatskog novinara Predraga Lucića.

Knjiga sadrži dokumente sa sastanaka koje je Franjo Tuđman vodio s članovima državnog vrha Republike Hrvatske i čelnicima Hrvatske demokratske zajednice Bosne i Hercegovine (HDZ BiH), Hrvatskog vijeća odbrane (HVO) i tadašnje hrvatske paradržave u Bosni i Hercegovini, Hrvatske Republike Herceg-Bosne, od 1991. do 1995. U priopćenju tužilaštva nakon presude u predmetu Prlić i drugi, osim osuđene šestorke, i visoki dužnosnici hrvatskog vodstva, uključujući Franju Tuđmana, Gojka Šuška i Janka Bobetka**,** bili su ključni sudionici udruženog zločinačkog pothvata etničkog čišćenja muslimana.

Glavna tema razgovora je bila: kako proširiti "neprirodne" granice Republike Hrvatske nauštrb susjedne Bosne i Hercegovine.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Predrag Lucić: Stenogrami o podjeli Bosne i Hercegovine – *Feral Tribune*, Split; *Dani,* Sarajevo, 2005

Kategorija:Rat u Bosni i Hercegovini
Svetlana Kitić

**Svetlana Kitić** nekadašnja je jugoslavenska i bosanskohercegovačka rukometašica koja se takmičila na Olimpijskim igrama 1980. i 1984, a početkom 2000-ih bila je dio reprezentacije Bosne i Hercegovine. Godine 2010. proglašena je najboljom rukometašicom ikad od IHF-a.

## Biografija 
Rođena je 19. juna 1960. u Tuzli. Vratila se u Bosnu i Hercegovinu nakon rata, a istovremeno je trenirala i igrala za sarajevski Željezničar, a kasnije i za Jedinstvo, klub iz Tuzle, gdje je počela karijeru kao 16-godišnjakinja. Igrala je sa svojom najstarijom kćerkom Marom Bogunović u prvom timu Jedinstva 2002. i ušla je u reprezentaciju Bosne i Hercegovine, koja je učestvovala u kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 2003.. Reprezentacija Bosne i Hercegovine je stigla do baraža, ali se nije uspjela kvalifikovati. Nakon toga Kitić preuzima ulogu direktorice ženske reprezentacije Bosne i Hercegovine i obavlja dužnost između 2006. i 2008.

Posljednji klub za koji je igrala bio je Radnički iz Beograda.

Godine 1980. osvojila je srebrnu olimpijsku medalju s reprezentacijom Jugoslavije. Odigrala je svih pet utakmica i postigla 29 golova. Na sljedećim Igrama osvojila je zlatnu medalju, postigavši 22 gola. U reprezentativnoj karijeri odigrala je 202 utakmice i postigla 911 golova. Međunarodna rukometna federacija proglasila ju je najboljom rukometašicom svijeta za 1988.

Karijeru je okončala u 2006.

Od 2006. do 2008. obavljala je dužnost sportske direktorice ženske reprezentacije Bosne i Hercegovine.

## Priznanja 
* Proglašena najboljom mladom igračicom svijeta 1977.
* Proglašena najboljom rukometašicom svijeta 1988.
* U anketi Svjetske rukometne federacije, u augustu 2010, Kitić je sa 84,1 % glasova proglašena najboljom rukometašicom svijeta svih vremena.
* Objavljena je i knjiga *Priča o Svetlani Ceci Kitić*.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1960.
Kategorija:Biografije, Tuzla
Kategorija:Bosanskohercegovački rukometaši
Kategorija:Jugoslavenski rukometaši
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Rukometaši na Olimpijskim igrama 1980.
Kategorija:Rukometaši na Olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Osvajači srebrne medalje na Olimpijskim igrama (Jugoslavija)
Kategorija:Osvajači zlatne medalje na Olimpijskim igrama (Jugoslavija)
Ljubiša Racić

**Ljubiša Racić** je sarajevski i jugoslavenski rok muzičar, vođa i gitarista grupe Formula 4.

## Biografija i muzička karijera 
Rođen je 20. januara 1954. godine u Sarajevu, Bosna i Hercegovina.
Sa trinaest godina zajedno sa drugom Leom upisao muzičku školu, gdje je studirao klasičnu gitaru kod profesora Koste Popovića. Ubrzo zatim, njih dvojica osnivaju muzički sastav "Mladi lavovi" i nastupaju po sarajevskim domovima kulture.
U periodu između 1967. i 1970. godine Ljubiša Racić osniva grupu "Albatrosi", a nedugo zatim sa Branom Likićem osniva grupu "Oni".

Godine 1970. nastaje grupa Formula 4, a prvu postavu čine Ljubiša Racić kao pjevač i solo gitarista, Brano Likić na bas-gitari i prateće pjevanje, Senad Begović na bubnjevima, te Zlatko Nikolić kao ritam gitarista. Sredinom 1970-ih, nakon odlaska Zorana Redžića na odsluženje vojnog roka u JNA, postaje basista popularne grupe Bijelo dugme. Tu se afirmiše, ali nakon nešto više od godinu dana provedenog u Bijelom dugmetu vraća se u svoju grupu Formula 4. Zahvaljujući njegovom stilu odijevanja, te dobrom muziciranju i temperamentnim koncertnim nastupima već u to vrijeme dobio je nadimak "Tigar sa Miljacke". Krajem 1970-ih i početkom 1980-ih sarađivao je sa pjevačem i vođom rock grupe Riblja čorba Borom Đorđevićem. U okviru te saradnje nastupao je sa svojom grupom Formula 4 na beogradskom Tašmajdanu prije promotivnog koncerta Riblje čorbe, povodom objavljivanja njihovog prvog muzičkog albuma Kost u grlu. Umijeće sviranja električne gitare zasniva se na njegovom ranije stečenom znanju u muzičkoj školi, gdje je učio sviranje muzičkih djela klasičnih kompozitora na akustičnoj gitari. Upravo je jedna od zanimljivosti grupe Formula 4 obrade poznatih djela klasične muzike u rock maniru, što je prvi put da je neka rock grupa iz bivše Jugoslavije poduzela takav jedan korak. Utjecaj klasične muzike na njegovo muziciranje ogleda se i u njegovoj težnji za kvalitetnim sviranjem pjesama grupe Formula. 4.

## Reference 
Kategorija:Bosanskohercegovački muzičari
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Rođeni 1954.
Kategorija:Bosanskohercegovački gitaristi
Kategorija:Basisti
Kategorija:Bijelo dugme
Kategorija:Jugoslavenski muzičari
Kategorija:Živi ljudi
Milan Mladenović

**Milan Mladenović** (21. septembar 1958, Zagreb - 5. novembar 1994, Beograd) je bio jedan od najpopularnijih jugoslavenskih rock muzičara, pjevač i gitarista grupe Ekatarina Velika.

## Biografija
Milan Mladenović je rođen 21. septembra 1958. godine u Zagrebu, Hrvatska. Otac mu je bio vojno lice. U šestoj godini se sa porodicom seli u Sarajevo, gdje živi i školuje se narednih nekoliko godina. Porodica Mladenović se 1970. godine seli u Beograd.

Najpoznatiji je kao pjevač i gitarista beogradske rock grupe Ekatarina Velika (EKV). Rođen u Zagrebu, živio u Sarajevu i Beogradu, Milan Mladenović predstavlja prototip pravog jugoslavenskog muzičara. Raspad zemlje mu je izuzetno teško pao.

## Karijera
### Limunovo drvo
Zajedno sa školskim drugom iz 11. beogradske gimnazije, Dragomirom Mihailovićem Gagijem, Milan osniva svoj prvi bend "Limunovo drvo". Sviraju na gitarijadama u Žarkovu i Železniku, u Bloku 45, u beogradskom Domu omladine, a održali su i dva samostalna koncerta u SKC-u.

Poznatije numere Limunovog drveta bile su: „Da li se sećate?”, „Sedmi krug”, „Oko moje glave”, „Limunovljevo drvo”, „Ne veruj” i „Gubitaš”.

## Diskografija 
### Šarlo akrobata 
* Paket aranžman [Razni izvođači] (Jugoton, 1981.)
* Bistriji ili tuplji čovek biva kad... (Jugoton, 1981.)

### Katarina II 
* Katarina II 1984.

### Ekatarina Velika 
* Ekatarina Velika 1985.
* S' vetrom uz lice 1986.
* Ljubav 1987.
* Samo par godina za nas 1989.
* Dum dum 1991.
* Neko nas posmatra 1993.

### Rimtutituki 
* „Slušaj 'vamo“ (Radio B92, 1992.)

### Angel's Breath 
* Angel's Breath / Imago Records, (1994)

## Vanjski linkovi 
* Milanov intervju iz 1990. godine
* Posljednji Milanov intervju

## Reference 

Kategorija:Rođeni 1958.
Kategorija:Umrli 1994.
Kategorija:Biografije, Zagreb
Kategorija:Srbijanski muzičari
Kategorija:Srbijanski pjevači
Kategorija:Gitaristi
Kategorija:Jugoslavenski muzičari
Kategorija:Jugoslavenski pjevači
Formula 4

**Formula 4** je jedna od prvih hard rock grupa na prostoru bivše Jugoslavije. Tokom njihove dugogodišnje muzičke karijere, članovi ovog sastava odsvirali su mnogobrojne rok koncerte po Evropi i širom bivše Jugoslavije.

## Historija 
Grupu su osnovali Ljubiša Racić i Brano Likić (kasnije osnovao grupe Rezonansa i Baglama bend) u Sarajevu 1970. godine. Pridružuju im se bubnjar Senad Begović (kasnije svirao u grupi Teška industrija) i ritam gitarista Zlatko Nikolić.
Početak njihove karijere vezuje se za 1970-e kada nastaje i izrasta prva sarajevska škola pop rock muzike iz koje su izašli muzički sastavi kao što su: Indexi, Teška industrija, Rezonansa, Ambasadori, COD, Bijelo dugme i drugi.

Formula 4 je još uvijek aktivna i sa Ljubišom Racićem na čelu nastupa širom Evrope. U Zapadnoj Evropi djeluje u sastavu: Ljubiša Racić, Điđi Jankelić i Vlado Mićanović. U Bosni i Hercegovini grupa je aktivna u sastavu: Ljubiša Racić, Edin Ajanović - bass i Muhamed Jusić - bubanj.

## Diskografija 
* Kakvo veče mala moja / Oproštaj s tobom
* Mladi smo, mladi mi / Nikom nije tako kao što je meni

## Članovi 
U grupi je sviralo više od osamdeset muzičara, a među njima i:

* Brano Likić - bas-gitara, pjevač, kasnije osnovao grupu Rezonansa
* Senad Begović - bubnjar, kasnije svirao u grupi Teška industrija
* Selver Brdarić - pjevač, kasnije pjevao u grupi COD
* Sanin Karić - bas-gitara, kasnije svirao u grupama Bijelo dugme i Vatreni poljubac
* Sejo Bajraktarević - bubnjar, umjetnik, tekstopisac, autor muzike, aranžer
* Amir Bjelanović - Tulo - gitara, kasnije svirao u grupi Merlin
* Dragan "Điđi" Jankelić - bubnjar, kasnije svirao u brupi Bijelo dugme, i danas aktivan u jazz-rok sastavima
* Jadranko Stanković - bas-gitara, jedan od prvih članova grupe Bijelo dugme
* Dino Stanković - bubnjar, kasnije svirao u grupi Tifa bend
* Milan Babić - bubnjar, kasnije svirao u grupi COD

## Muzički primjer 
* "Asturias", kompozitor Isaac Albeniz

## Izvori 
Kategorija:Bosanskohercegovačke muzičke grupe
Kategorija:Bosanskohercegovačke rok-grupe
Kategorija:Muzičke grupe osnovane 1970.
Kategorija:Muzičke grupe iz Sarajeva
Kategorija:Jugoslavenske rok-grupe
Amira Medunjanin

**Amira Medunjanin** (rođena **Dedić**, 22. aprila 1972) interpretatorka  je tradicionalne bosanske pjesme - sevdalinke. Posjeduje državljanstva Bosne i Hercegovine i Hrvatske.

## Biografija
Rođena je u Sarajevu, SFRJ (danas Bosna i Hercegovina).

Muzički novinar Garth Cartwright je naziva "bosanskom Billie Holiday" (Bosnia's Billie Holiday), poredeći način na koji se Amira igra sa sevdahom, nalazeći novi kontekst i formu u tradiciji staroj stotinama godina.

Nakon što je 2003. godine gotovala na albumu "A Secret Gate", Mostar Sevdah Reuniona, Amira Medunjanin 2005. godine snima svoj debitantski album "Rosa" u izdanju Snail Records. Album dobija sjajne kritike u Velikoj Britaniji i širom Evrope, pojavljujući se i među kandidatima izbora za "album godine".

U aprilu 2009. godine, Amira objavljuje album "Live", u izdanju Gramofona. Album sadrži snimke sa njenog koncerta u Bosanskom kulturnom centru Sarajevo tokom Jazz Festa Sarajevo 2008. godine.

Iste godine pravi još jedan korak naprijed, objavljivanjem već snimljenog studijskog album "Zumra", koji je pripremila u saradnji sa međunarodno priznatom harmonikašicom Merimom Ključo. Album predstavlja inovativni pristup muzičkoj tradiciji Bosne i Hercegovine, Srbije i Makedonije, spajajući primjenjenu harmoniku sa aranžmanima tradicionalnih melodija, stihova i stila vokalne izvedbe.

## Diskografija
* *A Secret Gate* (2003, Snail Records) - gostovanje na albumu Mostar Sevdah Reuniona
* *Rosa* (2005, Snail Records)
* *Amira Live* (2009, Gramofon), snimak koncerta sa festivala Jezz Fest Sarajevo 2008.
* *Zumra* (2010, Harmonia Mundi/World Village)
* *Amulette* (2011, Harmonia Mundi/World Village)
* *Silk&Stone* (2014, Aquarius Records)
* *Ascending* (& TrondheimSolistene – 2014, Harmonia Mundi/World Village)
* *Damar* (2015, Harmonia Mundi/World Village)
* *For Him and Her* (2020, Croatia Records)

## Reference
## Vanjski linkovi
* Zvaničn sajt Amire Medunjanin

Kategorija:Bosanskohercegovački muzičari
Kategorija:Sevdalije
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Rođeni 1972.
Kategorija:Živi ljudi
Divanhana (grupa)

**Divanhana** je muzički sastav iz Sarajeva, Bosna i Hercegovina, posvećen očuvanju bosanske tradicionalne pjesme sevdalinke.

## Biografija 
Vanja Muhović je završio Muzičku akademiju u Sarajevu na odsjeku za Muzikologiju/Etnomuzikologiju. Bavi se izučavanjem tradicionalne muzike Bosne i Hercegovine, te aplikativnom etnomuzikologijom, odnosno primjenom stečenih znanja i iskustava u okviru projekata koje promoviše. Trenutno pohađa postdiplomski studij na Muzičkoj Akademiji u Sarajevu.

## Žanrovi 
Muhović sa svojim pratećim bendom "Divanhana" izvodi gradsku tradicionalnu muziku Bosne i Hercegovine - sevdalinku, u melopoetskom obliku. Kao mladi ljudi koji žive u 21. vijeku, a koji su upoznati i sa ostalim muzičkim žanrovima, posebno sa world music, te klasičnom muzikom zapadne Evrope, sevdalinku izvode u novim aranžmanima koji su prihvatljivi i ljudima koji nisu upoznati sa muzikom Bosne i Hercegovine. Time ih svrstavaju u žanr world music-a.
Vanja Muhović i "Divanhana", pored sevdalinke, izvode i etno muziku Balkana, također u novim aranžmanima. Posebno se ističe saz, muzički instrument koji je u posljednjih nekoliko decenija malo prisutan u široj javnosti, a koji je na albumu svirao Vanja Muhović. Interpretacija sevdalinki samo uz pratnju saza je tradicijska praksa prisutna u Bosni i Hercegovini vijekovima i najbliža je onom što nazivamo izvornim načinom interpretacije sevdalinke.

## Članovi 
* Vanja Muhović (pjevanje, saz)
* Nedžad Mušović (harmonika)
* Neven Tunjić (klavijature)
* Ismar Porić (klarinet, saksofon)
* Azur Imamović (bas-gitara)
* Jasmin Fajić (gitara)
* Jasmin Hadžiomeragić (bubnjevi)
* Irfan Tahirović (udaraljke)

## Izvori 
Kategorija:Bosanskohercegovački muzičari
Kategorija:Sevdalije
Ofsajd

**Ofsajd** je pravilo u više sportova koje ima namjeru da osigura kretanje igrača zajedno, kao članova tima
*Ofsajd (nogomet) - pojam u nogometu
*Ofsajd (američki nogomet) - pojam u američkom nogometu
*Ofsajd (ragbi) - pojam u ragbiju
*Ofsajd (hokej na ledu) - pojam u hokej na ledu

*Ofsajd (grupa) - sarajevska muzička grupa
Damir Imamović

**Damir Imamović**, je bosanskohercegovački muzičar, pjevač, kompozitor i interpretator tradicionalne bosanske sevdalinke. Dobitnik je nagrade "Najbolji umjetnik Evrope" na dodjeli "Svjetskih muzičkih nagrada za 2021." u organizaciji britanskog muzičkog magazina *Songlines*.

## Biografija
Rođen je 1978. godine u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. Unuk je bosanskohercegovačkog interpretatora sevdalinke Zaima Imamovića i sin Nedžada Imamovića, također sevdalije, s kojim je povremeno i nastupao.

Damir Imamović uglavnom nastupa solo, ali od 2006. godine nastupa i sa Damir Imamović Triom, koji pored njega čine i Edvin Hadžić (double bass) i Vanja Radoja (violina).

## Saradnja
Nastupao je sa Vlatkom Stefanovskim, Tamarom Obrovac, Jadrankom Stojaković, Natsuki Kido, Draganom Dautovskim, Bojanom Zulfikarpašićem, Bacharom Khalifeom, Ericom Vloeimansom i drugima.

"Način na koji Damir Imamović interpretira sevdalinku ispisuje novo poglavlje u historiji ovog muzičkog žanra. Osim otvaranja novih vidika, istovremeno ostajući vjeran tradiciji, Imamović svojim repertoarom dokazuje izuzetnu sposobnost za pripovjedanje."

Muzički kritičar Dragan Kremer iz magazina *Vreme* je za Damira rekao: "Damir Imamović je novi, opet izvorni glas sevdaha današnjice!".

## Istraživački i autorski rad 
* "Sevdah " - knjiga  o historiji sevdaha (Vrijeme, Zenica, B-H, 2016; na engleskom 2017.)
* "Sevdah, umjestnost slobode" - multimedijalna izložba Damira Imamovića ( Umjetnička galerija Bosne i Hercegovine, Sarajevo, 2015 )
* SevdahLab - edukacijski program o historiji, izvedbi i studiji sevdaha kao žanra koji je održan u mnogim svjetskim državama.

## Diskografija
* Sevdalinka: Bosanska ljubavna pjesma (2006, Goethe Institute/Yaman, CD)
* Damir Imamović Trio svira standarde (2006, Buybook, CD)

## Abrašević Live (2008, Samizdat, CD) 
* Damir Imamović (2010, Gramofon, CD)
* Sevdah (2010, DIM, dokumentarni film, DVD)
* Svrzina kuća (2011, iTM, CD)
* Sevdah takht (2012, iTM, CD)
* Dvojka (2016, Glitterbeat Records, CD i LP)
* Singer of Tales (2020, Wrasse Records, CD i LP)

## Vanjski linkovi
* Zvanična internet stranica Damira Imamovića
* Zvanični profil Damira Imamovića na MySpace-u
* Zvanični profil Damir Imamović Trio na MySpace-u

## Reference
Kategorija:Bosanskohercegovački muzičari
Kategorija:Sevdalije
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Rođeni 1978.
Kategorija:Živi ljudi
Palilula

**Palilula** je jedna od gradskih općina grada Beograda, Srbija.

## Geografija
Opština Palilula se prostire se na obalama rijeke Dunava i zauzima površinu od 44.661 hektara.

## Historija
Palilula, kao beogradska gradska općina, postoji od 1957. godine. Naziv Palilula je nastao još u vrijeme vladavine Osmanlija kada je, zbog opasnosti od požara, u varoši bilo zabranjeno pušenje i bilo kakva upotreba duhana na ulicama. Oni koji nisu mogli bez lule, da bi je zapalili, morali su da idu van gradskih zidina. Jedno od mjesta gdje se odlazilo na pušenje je bila i današnja Palilula.

## Stanovništvo
Prema podacima iz 2002. godine, u općini Palilula živi oko 155.000 stanovnika.

## Reference
## Vanjski linkovi
* Zvanična internet stranica općine Palilula

Kategorija:Općine u Beogradu
Kategorija:Općine u Srbiji
Kategorija:Palilula (Beograd)
Zujevina

**Zujevina** je rijeka u Bosni i Hercegovini.

Rijeka Zujevina je najveći riječni tok u bosanskohercegovačkoj općini Hadžići. Nastaje spajanjem potoka Kradenik koji izvire ispod sjeverozapadnih obronaka Bjelašnice, i Resnik u Pazariću. Ovo je plahovita rijeka koja se neprestano izlijeva.

Desne pritoke Zujevine su Ljubovčica, Krupa i Žunovnica, a lijeve Pazarićki potok, Vihrica i Rakovica (rijeka). Ulijeva se u rijeku Bosnu, u općini Ilidža, na lokaciji Sastavci, gdje se u Bosnu ulijevaju i Željeznica, Dobrinja i Miljacka. Zbog toga je to područje, u kišnim periodima, gotovo uvijek izloženo poplavama.

Ribolovci iz Hadžića očistili su od otpada i smeća svoje rijeke, Zujevinu i Tarčinku. Istovremeno su i poribljene, a briga oko njih postala je stalna zadaća, kako ribočuvarske službe, tako i ostalih ribolovaca i mještana.  Cijeli teren je obilježen tablama, dnevno se može uloviti 5 pastrmki dužine više od 24 cm.

## Vanjski linkovi 
* http://www.bistrobih.ba/nova/?p=28937
* Rijeka Zujevina
* Zujevina

Kategorija:Rijeke u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Hadžići