Pietro Lorenzetti

**Pietro Lorenzetti** (1280. – 1348.) ili Pietro Laurati bio je italijanski slikar iz perioda kasne gotike, aktivan između 1306. i 1345. Zajedno sa mlađim bratom Ambrogiom uveo je dramatični emocionalizam, naturalizam i realizam u sijensku umjetnost koja je u to vrijeme ostvarila svoj najveći procvat. U svojoj umjetnosti i eksperimentima s trodimenzionalnim i prostornim aranžmanima, braća su nagovijestila umjetnost rane renesanse. Spada među najznačajnije predstavnike sijenske škole, zajedno sa mlađim bratom Ambrogiom, Ducciom di Buoninsegnom i Simoneom Martinijem.

## Historijski okvir 
Prije smrti Simonea Martinija, u sijenskoj umjetnosti počelo je dolaziti do promjena. Nova strujanja u Italiji bila su previše jaka da bi je ignorisala čak i najkonzervativnija sijenska škola. Stari bizantijski ideali blijedili su, a iako ih se Siena pridržavala, mijenjala ih je i približila modernom italijanskom ukusu. Naturalizam, realizam, dramatičan emocionalizam zahtijevalo je tadašnje savremeno doba i Siena je morala popustiti pred novim zahtjevima.

Aristokratija je bila manje cijenjena, a buržoazija je došla do izražaja. Doba "novog životnog stila" ("dolce stil nuovo") Dantea popuštalo je dobu Boccacciovog "romana" ("novelle"). Italijanska umjetnost svih vrsta spustila se na manje uzvišenu razinu i u svom spuštanju postala humanizirana. Ova tendencija uočljiva je u kasnijem stilu Simonea Martinija, ali umjetnici koji su zaista izvršili revoluciju (u odnosu na raniju sijensku umjetnost) u Sieni bili su braća Pietro i Ambrogio Lorenzetti.

Sijenska škola nije izgubila svoj bizantijski osjećaj ni za vrijeme 15. vijeka (quattrocenta). a inovacije u slikarstvu koje su uvela braċa Lorenzetti sigurno su se činile epohalnim za građane Siene.
## Biografija i karijera 
### Počeci 
Podaci o životu Pietra Lorenzettija vrlo su oskudni i ograničeni uglavnom na potpise i datume koje je on stavio na svoja djela (četiri su sačuvana) i na arhivske pisane dokumente. Kao i kod mnogih italijanskih slikara tog vremena, nije poznata ni tačna godina njegovog rođenja. 
Poznato je da je Pietro bio mladić 1306. jer su ga u to vrijeme još uvijek oslovljavali kao Petruccio di Lorenzo. Međutim, vjeruje se da je u to vrijeme imao najmanje 25 godina i činjenica da je bio direktno plaćen ukazuje da je već tada bio ugledni sijenski umjetnik i to na osnovu dokumentovane narudžbe vladajućeg *Vijeća devetorice* u iznosu od 110 lira za slikarski rad  iz februara 1305. ili 1306.  
thumb|200px|desno|"Madona od Castiglione d'Orcia", prije 1300.
* '''"Madona od Castiglione d'Orcia"'* - je najranije djelo pripisano Lorenzettiju na osnovu stilskih osobina, a čuva se u *Sala d'arte San Giovanni'' u srednjovjekovnoj tvrđavi Rocca di Tentennano u selu Castiglione d'Orcia nedaleko od Siene. Naslikano je prije 1300. i najranije je njegovo sačuvano djelo. Figure su suzdržane, a raspoloženje odražava istu suzdržanost. Dječija haljina je savremena i elegantna, a Madona nosi tamnoplavi ogrtač s bizantijskom pozlaćenom prugastom trakom.

Mnogo toga u ovom slikarskom djelu je tradicionalno: Madonina glava leži duž okomite ose koja prelazi njeno desno oko, i sama gleda u posmatrača (isti raspored nalazi se u Ducciovoj "Rucellai Madoni"), nagibi Madoninog i djetetovog lica (dijete gleda gore na njegovu majku čija je glava nagnuta prema sinu, ali čije oči ostaju usmjerene ka gledaocu) podsjećaju na Ducciove ranije Madone, kao što je njegova "Madona s Djetetom u Metropolitan muzeju umjetnosti.
Postoji nešto novo u Lorenzettijevoj Madoni, jer ima realizma koji u velikoj mjeri nedostaje u Ducciovim djelima. Ovdje Madonino tijelo "realno" reagira na težinu Djeteta. U ranijim Ducciovim prikazima ove religiozne scene, na držanje Madone ne utječu realistični utjecaji težine i ravnoteže. Vrsta sigurnog držanja koju Lorenzetti prikazuje na ovoj slici je bez presedana, ali se može naći u ranijim skulpturama Nicole Pisana "Madone s djetetom", odakle je Lorenzetti u svom djelu vjerovatno i adaptirao ovaj motiv. Stil na ovoj slici, upotreba boja i pokušaji stvaranja volumena pokazuju direktne stilske utjecaje njegovih učitelja.

Zbog činjenice da nema nikakvih informacija o njegovom stvaralaštvu u Sieni između 1306 - 1320, historičari umjetnosti smatraju da je Pietro Lorenzetti najvjerovatnije radio izvan svog rodnog grada.
Tokom svoje slikarske karijere Pietro je, osim u Sieni, radio u Assisiju, Firenci,Pistoji, Arezzu i Cortoni, iako je precizna hronologija nepoznata.
Ostali Lorenzettijevi radovi, koji se odnose na njegovo rano stvaralaštvo, nemaju tačan datum. Između 1310-1320-ih. naslikao je djela kao što su: "Madona s Djetetom i anđelima", te puno tragedije "Raspeće" (Diecezijski muzej u Cortoni), "Maestà s mecenom" (Muzej umjetnosti u Philadelphiji, Johnsonova kolekcija), malo "Raspeće sa svecima" (Muzej umjetnosti Fogg, Univerzitet Cambridge), poliptih "Madona s Djetetom i svecima" (crkva u Monticchiellu). Tokom perioda između 1310-1320 Pietro je dobrim dijelom boravio u gradu Cortona, kojom prilikom je naslikao mnoga djela.

thumb|200px|desno|"Maestà", tempera na drvu, 126 X 83 cm, Diecezijski muzej u Cortoni, 1315-1320 
Posebno se ističe već navedena "Madona s Djetetom i anđelima" (danas se nalazi u glavnoj katedrali u Cortoni, slika desno), koja je stilski bliska sa "Madonom na prijestolju s Djetetom među osam anđela" iz 1340. 
Madona koja sjedi na tronu okružena je sa četiri anđela podijeljena u dva simetrična para sa strane naslikanih prema procesu tipičnom za to vrijeme. Veliki mramorni tron raspoređen je prema intuitivnoj središnjoj perspektivi, tipičnoj za prostorna istraživanja tog vremena. Umjetnik se usredsredio na prikazivanje svjetla, koje različite elemente osvjetljava reljefno ili udubljeno na različite načine ovisno o tome gdje se nalaze. Lijevi naslon za ruke, naprimjer, uglavnom je u sjeni, dok je desni osvijetljen.

Majka i sin uspostavljaju razgovor pun ljubavi podcrtan vizuelnim i fizičkim kontaktom, pri čemu Dijete stavlja svoju malu ruku na njeno rame, dok ga ona drži i miluje svojim dugim i suženim prstima.
Marijin plašt, kompaktnog plavog volumena, talasa se duž zlatne ivice, otkrivajući mali dio krznene postave stvarajući elegantan linearni ritam, s lijeve strane na desno. 
Djelo je naslikano oko 1315-1320, a potpisano je uz donju ivicu.
thumb|300px|desno|Monticchiello oltarni poliptih
Monticchiello oltarni poliptih hipotetički je poliptih urađen približno 1315. za župnu crkvu Santi Leonardo e Cristoforo u mjestu Monticchiellu 60&nbsp;km istočno od Siene. Smatra se da se sastojao od: Monticchiello Madone (Biskupijski muzej Pienza), svetih Margarete ili Agate (Musée de Tessé, Le Mans) i Leonarda ili Benedikta, Katarine Aleksandrijske i Agate ili Margarete (Museo Horne, Firenca).
Djelo pripada početku Pietrove karijere, krajem decenije 1310-1320, godinama tokom kojih se postepeno oslobađa Ducciovog uticaja izgrađujući temelj vlastitog slikarskog stila.
Uočljiva je izražajna i plastična snaga kao i u fresko ciklusu u Assisiju, a nabori odjeće uz elegantne arabeske sudjeluju u izgradnji formi i njihovih volumena. 
Tihi dijalog između Madone i Djeteta predstavlja izuzetno dramatičnu silu, pri čemu su njihova lica prikladno zalijepljena jedno za drugo napetošću njihovih pogleda. Djetetova koncentracija na majku nameće mu stav koji teško može zadržati u dužem vremenskom periodu. Rijetkost za to vrijeme je mali Isus koji je prikazan u profilu.

Kroz navedena djela može se pratiti njegova evolucija u potrazi za načinom da izrazi patetiku i tragediju. Ova potraga kulminira izvanrednim freskama u Donjoj crkvi svetog Franje Asiškog u Assisiju.

## Galerija 

Datoteka:Pietro Lorenzetti - Sainte Agathe.jpg|"Sveta Agata", dio Monticchiello poliptiha, Muzej Le Mans, 64,9 X 33,3&nbsp;cm, oko 1315.
Datoteka:Pietro lorenzetti, santi del museo horne 1.jpg|Svetac, dio Monticchiello poliptiha, oko 1315.
Datoteka:Pietro Lorenzetti - Madonna with Chid - Google Art Project (27822073).jpg|"Madona s djetetom", središnji dio Monticchiello poliptiha, oko 1315.
Datoteka:Pietro lorenzetti, santi del museo horne 2.jpg|Dva sveca, dio Monticchiello poliptiha, oko 1315. 
Datoteka:Lorenzetti - Virgin and Child Between Saints Paul and Peter, 1310-20, K277, Seattle Art Museum.jpg|"Madona s djetetom i svetim Pavlom i Petrom, 1310-1320,Seattle Art Museum
Datoteka:The Crucifixion with the Virgin and by Pietro Lorenzetti and workshop.jpg|"Raspeće", tempera na drvu i zlatnoj podlozi, 40.9 x 26.1&nbsp;cm
Datoteka:Crucifix-Pietro Lorenzetti Cortona.jpg|"Raspeće", Diecezijski muzej u Cortoni, oko 1320.
Datoteka:Pietro lorenzetti, crocifisso sagomato, 1315-20 ca. (cortona, museo diocesano) 01.jpg|"Malo raspeće", Diecezijski muzej u Cortoni, 1315-1320
Datoteka:Pietro lorenzetti, cristo risorto.jpg|"Uskrsnuti Isus", 1320-e, Museo dell'Opera metropolitana del Duomo, Siena

### Bazilika svetog Franje Asiškog 
### Arezzo poliptih 
thumb|300px|desno|Arezzo poliptih iz crkve Santa Maria della Pieve
17. aprila 1320. biskup Arezza, Guido Tarlati naručio je od Lorenzettija da naslika oltarni politih za crkvu Santa Maria della Pieve. Ovo je prvo dokumentovano djelo sijenskog umjetnika, a ugovorom je utvrđeno da je za njegovu izradu plaćeno 160 pisanskih lira.
Oltarna slika je u dobrom stanju, iako je predella izgubljena. Na ovoj slici Pietro se predstavio kao zreli i originalni umjetnik, ali je istovremeno zadržao mnogo toga što je najbolje od starije sijenske škole. 
thumb|200px|desno|Detalj sa scenom Madone i djeteta iz Arezzo poliptiha
U središtu je polufigura Madone s Djetetom okružena svecima Jovanom Evangelistom, Jovanom Krstiteljem, Matejem i Donatom (Arezzoov svetac zaštitnik, stradao 361 n.e.)
U ovom djelu uočljivo je bogatstvo boja, gracioznih linija, ukrasnih detalja i gipke figure (što sugerira Martinijev utjecaj), dajući Arezzo poliptihu živost rijetku u tadašnjoj sijenskoj umjetnosti. Neke figure, poput one Jovana Krstitelja, još uvijek snažno podsjećaju na Duccia i Simonea Martinija. S druge strane, Madona je veličanstveno odjevena raskošnim velom, od vrlo profinjenog zlatnog brokata s plavim motivima u kojima se četverolisti nižu jedan za drugim, deformirajući se zbog nabora njenog vela, koje je obloženo smeđim krznom vjeverice tipičnog lisičjeg oblika sa pričvršćenim repovima od nerca. 
Madona s nježnošću gleda svog sina, dok on s tihim samopouzdanjem stavlja ruku na njeno rame i hvata rub njenog vela. Igra pogleda, nježna i realistična, povezuje figure uspostavljajući tihi i intenzivan dijalog, prema onome što je jedna od temeljnih komponenti Pietrove umjetnosti. Madonina ramena elegantno se izvijaju kako bi uravnotežila težinu njenog sina, stvarajući tipičan efekat skulptura Giovannija Pisana. Igra emocija između Madone i Djeteta nije samo ljudska već u najfinijem smislu i duhovna.

### Karmelićanski poliptih 
Nakon više od deset godina boravka izvan Siene, Pietro se vratio u svoj rodni grad, gdje je 1327-28 dobio narudžbu da naslika poliptih za karmelićanski red u crkvi San Niccolò al Carmine. Djelo je završeno prije 26. oktobra 1329. 
thumb|300px|desno|Karmelićanski poliptih, Pinacoteca Nazionale, Siena na osnovu dokumenta kojim je općina Siena odobrila, na zahtjev karmelićana, iznos potreban za otkup rada koji je slikar držao kod sebe čekajući novčanu uplatu. Glavni dio poliptiha je veliki središnji panel (169x148 cm) s Madonom i Djetetom u slavi (Maesta), sa četiri anđela i svetim Nikolom na lijevoj strani (svetac zaštitnik crkve) i Ilijom na desnoj strani, koji otvara svitak sa preuzetim stihom iz biblije. 
Dijete je okrenuto ka proroku dajući mu gest odobravanja dok Madona tankim prstima desne ruke čini znak blagoslova.
Ona sjedi u frontalnoj pozi na velikom prijestolju prekrivenim raskošnim zastorom obasjanim s desne strane i u sjeni s lijeve strane. Madona u svečanoj plastičnosti podsjeća na Giottovo djelo  
"Maestà di Ognissanti", posebno u nijansama punog lica.

Na bočnim panelima prikazani su: sveti Agneza, Jovan Krstitelj, Katarina i Jelisej. Predella ispod sastojala se od pet narativnih slika. Umjesto da za svoje teme preuzme scene iz Biblije, Lorenzetti je u ovih pet slika prikazao događaje iz historije karmelićanskog reda. Upečatljiva karakteristika cjelokupnog dizajna je široki središnji panel predelle, koji je slikaru omogućio da na posebno detaljan način prikaže aspekte karmelićanskog uspjeha s početka 13. vijeka. Značaj svetog Ilije u karmelićanskoj oltarnoj slici je u tome što se smatrao osnivačem ovog katoličkog reda. Za karmelićane, Ilija je najznačajniji svetac pored Bogorodice.

### Posljednja djela 1330-1345 
Tokom 1330-ih umjetnikov stil doživio je daljnju transformaciju pod utjecajem Pietrove česte saradnje sa bratom Ambrogiom, s kojim je naslikao cijelu seriju fresaka, koja se danas nalaze u nekim evropskim i američkim muzejima.
Godine 1335. zajedno su naslikali (danas izgubljene) freske na fasadi bolnice Santa Maria della Scala u Sieni (pogledati galeriju). O ovom fresko ciklusu pisali su u svojim knjigama Lorenzo Ghiberti i Giorgio Vasari, koji su ih lično vidjeli. Iako hvaljene zbog svoje ljepote, freske su dovedene u loše stanje 1720. kada je uklonjen krov koji ih je štitio od nepogoda, a ubrzo nakon toga cijeli zid je okrečen.

thumb|300px|desno|"Rođenje Bogorodice"
Lorenzettijevo posljednje veliko djelo bila je triptih oltarna slika "Rođenje Bogorodice" iz 1342. naručena za katedralu u Sieni. Značajno je po Pietrovom prikazu Bogorodice u tjelesnom okruženju. 
U ovoj sceni Bogorodici se toči kupka dok babice pomažu donoseći svježu vodu i peškire svetoj Ani, koja se izležava na krevetu prekrivenom kariranom ćebetom, dok budući otac prikazan na lijevom panelu čeka napolju vijesti o rođenju.
Sveta Ana daje pravi osjećaj mase i volumena. Krevet ne izgleda baš tako udoban, ali se čini da je tijelo ispod draperije njene odjeće predstavljen na vrlo naglašen način, podsjećajući nas na glomazne i trodimenzionalne figure u djelima Giottoa, a posebno njegove "Ognisanti Madone". 
Pogled napolje je Siena sa svojom arhitekturom iz 13. vijeka, otprilike 1300 godina nakon što se ovaj događaj desio. Na taj način ovo djelo je potpuno van hronologije, ali poenta je u tome da je umjetnik želio naslikati nešto što je poznato sijenskoj publici.

Ova slika urađena temperom na panelu, kao i mnoge sijenske slike tog vremena, slavi život Bogorodice, zaštitnice grada.
"Rođenje Bogorodice" bila je treća slika u nizu završenih za katedralu u Sieni, počevši od Ducciove "Maestà" i "Navještenje" Simonea Martinija. Duccio, Simone i Pietro su svi bili članovi Sijenske škole. Ducciova visoka oltarna slika "Maestà" naručena je 1308. Prema Timothyju Hymanu, "Maestà" je bila "dio šireg programa Komune za promoviranje i jačanje građanskog identiteta Siene". Središnji panel "Maeste" odaje počast Bogorodici kroz prikaz nje i Isusa ustoličenog u veličanstvu sa anđelima i svecima. Kao što Hyman piše, ako gledalac uporedi Duccioovu "Maestu" s Pjetrovim "Rođenjem Bogorodice", može se "...prepoznati Pjetrov svijet boja kao zapanjujuće drugačiji: gust, zasićen, neproziran, ravan".
"Rođenje Bogorodice"" Pietra Lorenzettija služila je kao sekundarno oltarsko djelo u sijenskoj katedrali.
Dok su Ducciova "Maestà" i Simoneovo "Navještenje" bile izložene iza horskog paravana, Pietrovo "Rođenje Bogorodice" bilo je izloženo u središjem dijelu sijenske katedrale.
To je trodijelna slika koja prikazuje jednu prostornu cjelinu u čijem središtu je scena rođenja Bogorodice sa prelijepim srednjovjekovnim interijerom. Kao i drugi sijenski slikari tog vremena i Pietro je u svojim djelima obraćao posebnu pažnju na arhitekturu i prostorni raspored namještaja.
Na ovoj slici prikazano je dosta svodova na plafonu, prozora, farbanih lajsni, keramičkih podnih pločica, kao i sanduk pored Anninog kreveta. Gotovo da imamo osjećaj kako je bilo u jednom domaćinstvu u Sieni tokom 14. vijeka. Pietro stvara besprijekoran arhitektonski svijet integracijom okvira i ravni slike. Vertikalni stubovi i okvir kreveta koji idu paralelno sa ravninom slike stvaraju planarnu kompoziciju. Osim toga, Pietrov prikaz zasvođenih stropova dodaje dimenziju sobama i zatvara ovu intimnu scenu. 
U ovom djelu Lorenzetti je pokušao da stvori osjećaj recesije (predmeti su manji što su udaljeniji od posmatrača).

Unutrašnji prostor je arhitektonski detaljan kao naprimjer u svodovima, pri čemu možemo vidjeti gdje se spajaju rebra svoda u središnjem panelu i panelima na desnoj strani, kao što bi bili da gledamo te stropove. Umjetnik još uvijek nije ostvario linearnu perspektivu, ali postoji stvarna pažnja ka osnovnim principima viđenja prostora i njegovog prikazivanja u dvodimenzionalnom prostoru. To je također vidljivo na prekrivaču kreveta, gdje postoje dijagonalne linije koje izgledaju kao da se smanjuju što su dalje u prostoru. Ove dijagonalne linije ne dostižu do jedne tačke nestajanja što nas dovodi do zaključka da ovo nije linearna perspektiva, ali da postoji pažnja i pravi pokušaj da se stvori osjećaj prostora.  
Dubina se dalje generiše na lijevom panelu triptiha, dok gledalac viri izvan čekaonice da vidi obližnju zgradu. Kao što Hajman potvrđuje, "Bogorodičino rođenje čita se i kao triptih... i kao duboki, ujedinjeni prostor — najubjedljiviji unutrašnji prostor čitavog 14. vijeka." Pietrova inovativna upotreba prostorne iluzije u "Rođenju Bogorodice" učvršćuje njegovo mjesto među velikim majstorima umjetnosti kao što su Duccio, Ambrogio Lorenzetti i Simone Martini.

## Galerija 

Datoteka:Siena, s.maria della scala 03.JPG|Fasada bolnice Santa Maria della Scala u Sieni
Datoteka:Pietro lorenzetti, santa umiliana con una suora malata, 1330-35 ca.JPG|"Sveta Humiliana sa bolesnom časnom sestrom", 1330-1335, Gemäldegalerie, Berlin
Datoteka:Pietro lorenzetti, miracolo del ghiaccio, 1330-35 ca.JPG|"Čudotvorni led", 1330-1335, Gemäldegalerie, Berlin
Datoteka:Pietro lorenzetti, madonna in trono e santi, 1340 ca.JPG|"Ustoličena Madona s djetetom, svecima i anđelima", približno 1340. Gemäldegalerie, Berlin
Datoteka:Pietro lorenzetti (attr.), san sabino davanti al governatore della toscana (forse), 1335-42 ca. 01.jpg|"Sveti Sabino pred guvernerom Toskane", 1335-1342, Nacionalna Galerija, London
Datoteka:Pietro lorenzetti, santa caterina d'alessandria, 1342-1345 ca..JPG|"Sveta Katarina Aleksandrijska", 1342-1345, Metropolitan 
Datoteka:Pietro Lorenzetti-Christ before Pilate.jpg|"Isus pred Poncijem Pilatom", 1335. Pinacoteca Vaticana
Datoteka:Pietro lorenzetti (bottega), crocifissione, 1335 ca..JPG|"Raspeće", 1335. Pinacoteca Vaticana 
Datoteka:Pietro lorenzetti, san giovanni battista, pinacoteca vaticana.JPG|"Sveti Jovan Krstitelj", 1335. Pinacoteca Vatikana
Datoteka:Pietro lorenzetti, san pietro, 1329 ca..JPG|"Sveti Petar", približno 1329-1335 Pinacoteca Vaticana

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1280.
Kategorija:Umrli 1348.
Kategorija:Biografije, Siena
Kategorija:Italijanski slikari
Kategorija:Slikari gotike