Sardeati

**Sardeati** si bili ilirsko pleme na području  sjeverozapadne Bosne. Prema Pliniju Starijem, *Sardeates civitas* se prostirala u sadašnim bosanskopetrovačkim i drvarskim krajevima, jugoistočno od  Japodije. Bila je dio salonitanskog konventa i imala  52 dekurije i, prema nekim procjenama,  oko 7.800–10.400,  a po Mesihoviću oko 13.000 stanovnika.

Danas se zna da su im susjedi bili Dalmati na jugu/jugozapadu, Japodi na zapadu  i Mezeji, na sjeveru/sjeveroistoku. 

Postojbina Sardeati se je pominjana  na  mnogim užim područjima,  od središnje Zapadne Bosne, preko gornjeg poriječja Vrbasa, doline  Plive i Rame,  te  od Šipova do sjeverne Bosne. Bojanovski ih smatra starosjediocima doline Unca, pominjući  lokalitet *Sarziaticum* (koji je naveden 1. na saboru u Saloni 533. godine n.e.).

Ο *Sarziaticumu* i njegovu stanovništvu, malo
se zna jer se na pretpostavljenoj  teritoriji ovog municipija sačuvao vrlo mali broj natpisa. Municipij  nije epigrafski potvrđen  na terenu *in situ*, nego samo u kasnije pisanim izvorima, što otežava njegovo preciznice prostorno  lociranje. Njegov kasnoantički naziv (*territorium*) *Sarziaticum* (?*Sardiaticum*) poznat je jedino iz zapisnika 2. crkvenog sabora u Saloni, 533. godine, a po svojoj lingvistici može povezati jedino sa Sardeatima.

Kao snažan argumenat za takvu pretpostavku uzima se  podatak iz 533. ο formiranju biskupije u *Ludrumu* (pretpostavlja se kod Knina). Novoformiranoj biskupiji bile su dodijeljene četiri crkvene župe (*parochiae*), odnosno četiri (tadašnja) municipija: *Magnioticum* kod Drniša, *Equitinum* kod Sinja, *Salviaticum* na Glamočkom polju, a kao četvrti *Sarziaticum* (vjerovatno *Sardiaticum* = zemlja Sardeata), koji se ne može argumentirano  locirati na područje Šipova, kao ni u sjevernoj  Bosni, jer bi to bilo i mnogo  sjeverno od Ludruma (kod Knina?). Tako se *Sarziaticum* teško može tražiti i oko Pecke, koje je  bilo u drugoj  crkvenoj župi — *Sarniensis ecclesiae*, parohije municipija *Sarniensis* (*Sarnade*), čiji je župnik *Vitalis presbyter Sarniensis ecclesiae* prisustvovao i  1. koncilu u Saloni 530. godine.

Od božanstava u dolini Unca spominju se  Jupiter i Silvan (*Silvanus*). To sugerira zaključak da je religija bila ista ili veoma  slična onoj kod susjednih Dalmata, što se odnosi i na posmrtne ceremonije i kultove.  Vjerije se da je i antroponimija Sardeata, kao  i onomastika, bila slična dalmatskoj, što se može zaključiti i na primjerima sa susjednog Grahovskog polja. 

Granice municipija  *Sardiatarum* (potvrđen samo oblik *Sardiatas*), vjerojatno su bile određene prirodnim barijerama doline Unca, u kojoj je moglo obitavati stanovništvo  njihovih 52 dekurija. Municipij je mogao biti osnovan za vladavine Hadrijana, ili Marka Aurelija (prema nalazima iz Prekaje), a najkasnije za  vrijeme Karakale (212. godine). Pretpostavku da su i Sardeati radili u rudnicima zlata u Daciji (dio današnje Rumunije), osnažuje natpis iz *Alburnusa* a  moguće i natpis u kojem se spominje{{Citat|" T. Aur{elius} Aper Dalmata ... ex m{unicipio} Splono..."}}, pa postoji teorijska mogućnost da se *Splonum* nalazio  ležao upravo u dolini Unca. 

Većini današnjih istraživača je aanimljivo je da područje Sardeata, po očuvanim paganskim i domorodačkim imenima, ima  znatno više sličnosti sa gornjobosanskim područjem nego sa susjednim japodskim dijelom  Pounja.

## Također pogledajte
*Iliri
*Japodi
*Dalmati
*Mezeji

## Reference
## Vanjski linkovi
Kategorija:Ilirska plemena
Kategorija:Bosna i Hercegovina u vrijeme Ilira