Sjednica Vrhovne komande OS SFRJ mart 1991.

**Sjednica Vrhovne komande Oružanih snaga** održana je 12., 14. i 15. marta 1991. Na prijedlog Glavnog štaba JNA trebala je biti donijeta odluka o zavođenju vanrednog stanja u Jugoslaviji i povećanja borbene gotovosti JNA. Pojedini učesnici sjednice prijedlog su shvatili kao vojni udar odnosno uvođenje vojne uprave. Kasnije će stav Bogića Bogićevića, člana predsjedništva iz SR Bosne i Hercegovine, biti tumačen kao odlučujući faktor sprječavanja vojnog udara.

## Učesnici 
Štab Vrhovne komande JNA: 
* general armije Veljko Kadijević, kao savezni sekretar za odbranu, 
* general-pukovnik Blagoje Adžić načelnik štaba i 
* admiral Stane Brovet, kao zamjenik saveznog sekretara za odbranu

Članovi Predsjedništva SFRJ, u funkciji Vrhovne komande, iz saveznih republika i autonomnih pokrajina:
* Bogić Bogićević, član predsjedništva iz SR BiH 
* Nenad Bućin, član predsjedništva iz SR Crne Gore 
* Borisav Jović, član predsjedništva iz Srbije i predsjednik Predsjedništva SFRJ 
* Jugoslav Kostić, član predsjedništva iz AP Vojvodine
* Stjepan Mesić, član predsjedništva iz SR Hrvatske
* Riza Sapunxhiu, član predsjedništva iz AP Kosova
* Vasil Tupurkovski, član predsjedništva iz SR Makedonije 
* Janez Drnovšek, član predsjedništva iz SR Slovenije.

## Prethodni događaji 
U SR Crnoj Gori i autonomnim pokrajinama (AP Kosovo i AP Vojvodina) putem organizovanih mitinga smjenjuju se rukovodstva i dovode ljudi odani Miloševiću (Antibirokratska i jogurt revolucija). Održani su prvi demokratski izbori u republikama SFRJ. U SR Sloveniji pobijedila je koalicija DEMOS, u SR Hrvatskoj stranka HDZ, dok je u SR BiH na vlasti koalicija HDZ, SDA i SDS. Izbijaju nemiri u SR Hrvatskoj uz pobunu građana srpske nacionalnosti na području Kninske krajine (Balvan revolucija). Proglašava se SAO Krajina, srpsko stanovništvo se naoružava iz skladišta JNA. Pošto je TO Hrvatske već bio razoružan (Plan „Jedinstvo“) oružje se dobavlja iz Mađarske što je Služba državne bezbjednosti (SDB) razotkrila i objavila video snimak razgovora Martina Špegelja, ministra unutrpašnjih poslova SR Hrvatske s trgovcima oružjem. (Afera „Špegelj“) U Beogradu izbijaju demonstracije opozicije, organizovane od Draškovićevog SPO-a. Demonstracije eskaliraju te Predsjednik predsjedništva SFRJ Jović putem telefona 9. marta zove članove predsjedništva da daju saglasnost za upotrebu JNA. Tada je i Bogićević, dao saglasnost, međutim vojska izlazi s tenkovima na ulicu i razbija demonstracije. Ovdje je, kako kaže Bogićević, već tada izvršena obmana članova predsjedništva od strane rukovodstva SR Srbije.

## Sazivanje sjednice 
[220px|desno|mini|[Borisav Jović]]

Putem televizije Borisav Jović saziva sjednicu za 12. mart 1991. u Beogradu. Prvoj sjednici nije prisustvovao Janez Drnovšek pošto je postojala nezvanična informacija da će članovi predsjedništva biti uhapšeni. Kiro Gligorov, predsjednik SR Makedonije, pokušao je odvratiti makedonskog člana predsjedništva Tupurkovskog od odlaska na sjednicu. MUP Makedonije pripremio je određeni broj vozila za evakuaciju važnijih osoba. Jović i Kadijević, u prethodnim danima vrše pritisak preko telefona na Bogićevića da se složi sa prijedlozima armije. Uz to su Bogićeviću putem prijatelja nuđene beneficije, novac, „vila na Dedinju“.

## Sjednica 12. marta 
Ispred zgrade predsjedništva članove dočekao je oficir JNA, koji je bez ikakvog objašnjenja, uputio ih u vojni autobus kojim su prebačeni u Štab vrhovne komande. član predsjedništva AP Kosovo, Sapunxhiu je bio bolestan te je direktno iz bolnice dovezen u Štab. Štab se nalazio na Topčideru u vojnom objektu "Karaš". Sjednica je održana u hladnoj prostoriji, grijanje je bilo isključeno, kamere SSNO-a su snimale sjednicu. Mesić smatra da je prisustvo vojnih uniformi pod tim uslovima trebalo uplašiti članove predsjedništva. Na sugestiju Tupurkovskog članovima se dijele vojni šinjeli. Predsjedavajući Jović otvara sjednicu i daje riječ Kadijeviću. Kadijević je izjavio da se "*izazivanjem građanskoga rata stvaraju uslovi za vanjsku intervenciju i definitivnu uspostavu marionetskih režima na prostoru SFR Jugoslavije, te da surova realnost sučeljava Oružanih snaga SFRJ s istim protivnikom kao i 1941. godine. Napomenuo je da je strani faktor već uveliko tu, najavljujući i svoje vojno prisustvo, te da su tu i domaće kvislinške snage, fašističke, ustaške, četničke, belogardijske, balističke i bugarofilske.*" Nakon toga ja kao ministar odbrane SFRJ, iznio sljedeće prijedloge
* *Donijeti odluku o podizanju borbene spremnosti oružanih snaga, uključujući i mobilizaciju dijela jedinica, do nivoa koji će prema procjeni Štaba vrhovne komande garantirati spriječavanje građanskog rata. Uspješno suprostavljanje svakom pokušaju strane vojne intervencije i osiguranje uslova za miran, demokratski, te na ustavu i zakonima SFRJ, zasnovan rasplet jugoslavenske krize.*
* *Hitno dovođenje narušenog sistema odbrane zemlje u ustavne okvire. Razoružanje i rasformiranje nelegalnih oružanih sastava u skladu sa naredbom Predsjedništva SFRJ od 9. januara 1991. godine. Potpuno realiziranje stavova i odluka Predsjedništva SFRJ u rukovođenju Teritorijalnom odbranom, te stavljanje vojne obaveze u nadležnost oružanih snaga SFRJ.*
* *Hitno nastaviti političke razgovore o budućem uređenju SFRJ, a u republikama čija se rukovodstva opredjeljuju za otcjepljenje, organizirati referendum na kome će se svakom narodu pružiti mogućnost za neposredno i slobodno izjašnjavanje, bez ikakvog diktata i majorizacije.*
* *Slijedeći volju naroda iskazanu na referendumu, što prije, a najkasnije u roku od šest mjeseci, donijeti ustav jugoslavenske države, organizirati višestrančke izbore i konstituirati nove organe vlasti. Buduće jugoslavensko društvo izgrađivati kao parlamentarnu demokraciju višestranačkog tipa, bez nametanja bilo kakvih i bilo čijih ideoloških nazora i monopola.*

[200px|desno|mini|[Stjepan Mesić]]

Slijedi glasanje uz to da su svi članovi mogli iznijeti stav prema prijedlozima. Mesić (SR Hrvatska) se je već u samom početku usprotivio: 

Glasovi za: Nenad Bućin (SR Crna Gora), Jugoslav Kostić (AP Vojvodina), Borisav Jović (Srbija), Riza Sapunxhiu (AP Kosovo)

Glasovi protiv: Stipe Mesić (SR Hrvatska), Vasil Tupurkovski (SR Makedonija)

Suzdržan: Bogić Bogićević (SR BiH)

Jović zaključuje sjednicu i naglašava da Predsjedništvo nije donijelo odluku. U velikoj tajnosti admiral Mamula putuje u London, Kadijević u Moskvu a Adžić u Pariz da se zatraži podrška vanjskih sila. Sovjetski general Dmitri Jazov dao je Kadijeviću odgovor da se sačeka dok vojska ne obori Mihaila Gorbačova dok su vlade u Londonu i Parizu izjavili da je to unutrašnja stvar Jugoslavije. No vojni puč protiv Gorbačova kasnije ne uspijeva. Za putovanje Kadijevića naknadno je saznao Ante Marković tokom boravka u Moskvi.

## Sjednica 14. marta 
[desno|mini|[Janez Drnovšek]]

Bogić Bogićević stavlja se pod veliki pritisak, da kao bosanski Srbin, sljedeći put glasa za. Kadijević i Jović obrazovali su tim ljudi s zadatkom da „za 3 dana slome Bosanca“. Jović opet saziva sjednicu za 14. i 15. mart na istoj lokaciji. Sada je prisustvovao i Drnovšek. Nakon kratkog izlaganja Kadijevića kreće glasanje

## Sjednica 15. marta 
Idućega dana Tupurkovski pojašnjava da vanredno stanje nije rješenje za jugoslovensku krizu:

Nakon što je Jović izložio da se masovno naoružavanje srpskog stanovništva i osnivanje "srpske vojske" neće moći više zaustaviti vojni vrh obavještava članove, da  će JNA bez obzira na njihovu odluku, sama povući posljedice.:

== Moguće posljedice 

## Posljedice 
[desno|mini|[Bogić Bogićević]]

Bogićević je povratku u Sarajevo prestao primati platu kao član predsjedništva te je preživio zahvaljujuću prijateljima. Sapunxhiu je smijenjen od strane Parlamenta Srbije a ne SAP Kosova na njegovo mjesto dovodi se Sejdo Bajramović. 2. oktobra TV Beograd je emitovao SSNO snimak sjednice u emisiji *Ko izdaje zemlju?* a 5. oktobra časopis JNA *Narodna armija* objavio je skraćeni stenogram (zapis) iste.:

U razgovoru obavljenom 1990.  Marković je pitao Kadijevića, koji je mu je već saopštio da se ide na vojni udar, da li će i Milošević biti svrgnut što je Kadijević negirao.

Postoje i druga mišljenja o stvarnim motivima:

Dušan Vilić pukovnik u penziji i bivši savjetnik za bezbjednost Predsjedništva SFRJ tvrdi da je jedan od članova predsjedništva, koji je glasao protiv, bio pod utjecajem stranih službi.

Mesud Šadinlija s Univerziteta iz Sarajeva, analizirajući memoare  bivšeg američkog ambasadora u SFRJ Warrena Zimmermana, tvrdi da vojni vrh JNA nije dobio saglasnost američke administracije za izvođenje vojnog udara . Navodi sjednicu Predsjedništva, koja je održana nakon ostavki članova iz SAP Vojvodine, Kosova, SR Srbije i SR Crne, kao dodatni elemenat jer je ono mada u suženom sastavu nastavilo raditi. Dalje Šadinlija smatra da bi vojni udar, u krizi političkih subjekata oko pozicije unitarnog jugoslovenstva, bio shvaćen kao nametanje pozicije srpskog nacionalizma.

Ilija Radaković, bivši načelnik Generalštaba JNA, smatra da je vojni udar bio teško izvodiv zbog postojanja 9 centara moći (1 savezni, 6 republičkih i 2 pokrajinska).

Advokat Srđa Popović, citirajući bilješke Borisava Jovića, navodi da vojni vrh nije ni namjeravao izvesti udar bez političkog pokrića (koje s ostavkom Jovića nije bilo) uz Jovićev komentar da je Kadijević izigrao Jovića i Miloševića jer nije htjeo sam da preuzme odgovornost. Iste analize ima i Bogićević. I general Kadijević će u svojo knjizi *Moje viđenje raspada (1993)* negirati da je postojala namjera da JNA samostalno djeluje jer bi se time svalila odgovornost na nju.

## Također pogledajte 
*Rat u Sloveniji
*Rat u Hrvatskoj
*Rat u Bosni i Hercegovini
*Sastanak u Karađorđevu
*SKPJ

## Literatura
*
*
*

## Reference 
Kategorija:1991. u Jugoslaviji
Kategorija:1991. u Srbiji