Dječija književnost

Jessie Willcox Smith iz sredine i kraja 19. stoljeća.]]

**Dječija literatura** je književni žanr koji uključuje priče, knjige, časopise i pjesme koje su stvorene za djecu. Pored konvencionalnih književnih žanrova, moderna dječja književnost se klasificira prema dobi čitatelja, od slikovnica za najmlađe do beletristike za mlade za one koji se bliže zrelosti.

Dječija književnost seže do tradicionalnih priča poput bajki, koje su identificirane kao dječja književnost tek od osamnaestog stoljeća, i pjesama, dijela šire usmene tradicije, koju su odrasli dijelili s djecom prije objavljivanja. Razvoj rane dječje književnosti, prije izuma štamparstva, teško je pratiti. Čak i nakon što je štampanje postalo široko rasprostranjeno, mnoge klasične "dječije" priče prvobitno su stvorene za odrasle, a kasnije prilagođene mlađoj publici. Od petnaestog stoljeća veliki dio književnosti bio je posebno namijenjen djeci, često s moralnom ili religijskom porukom. Dječiju književnost oblikovali su religijski izvori, poput puritanskih tradicija, ili filozofskiji i naučniji stavovi pod utjecajem Charlesa Darwina i Johna Lockea. Kraj devetnaestog i početak dvadesetog vijeka poznati su kao "zlatno doba dječje književnosti" jer su tada objavljene mnoge klasične dječje knjige.

## Definicija 
Ne postoji jedinstvena ili široko korištena definicija dječje književnosti.  Jedan pisac o dječjoj književnosti definira je kao "sve knjige napisane za djecu, isključujući djela poput stripova, viceva, crtanih filmova i publicističkih djela koja nisu namijenjena čitanju od početka do kraja, poput rječnika, enciklopedija i drugih referentnih materijala". Međutim, drugi bi tvrdili da bi i dječji stripovi trebali biti uključeni: "Studije dječje književnosti tradicionalno su stripove tretirale površno i nepredvidivo uprkos važnosti stripa kao globalnog fenomena povezanog s djecom".

Međunarodna enciklopedija dječje književnosti napominje da "granice žanra... nisu fiksne, već zamagljene".  Ponekad se ne može postići dogovor o tome da li je određeno djelo najbolje kategorizirati kao književnost za odrasle ili djecu. Neka djela prkose jednostavnoj kategorizaciji. Serijal o Harryju Potteru J. K. Rowling napisan je i plasiran na tržište za djecu, ali je popularan i među odraslima. Izuzetna popularnost serije navela je The New York Times da kreira zasebnu listu bestselera za dječje knjige.

Uprkos široko rasprostranjenom povezivanju dječje književnosti sa slikovnicama, govorne naracije postojale su prije štampanja, a korijeni mnogih dječjih priča sežu do drevnih pripovjedača.  Seth Lerer, na početku knjige Dječja književnost: Historija čitaoca od Ezopa do Harryja Pottera, kaže: "Ova knjiga predstavlja historiju onoga što su djeca čula i čitala... Historija o kojoj pišem je historija recepcije." Djeca su također izložena raznim riječima i rečeničnim strukturama kada čitaju. Štaviše, dječje knjige poboljšavaju kognitivni razvoj djece u pamćenju, pažnji i mašti. Čitanje im omogućava da se povežu sa svojim iskustvom i razumijevanjem kako bi dali smisao senzornoj poruci, što je način na koji mozak razumije svijet oko sebe. Dječje knjige također koriste društvenom i emocionalnom razvoju djece. Čitanje knjiga pomaže "ličnom razvoju i samorazumijevanju predstavljajući situacije i likove s kojima se naši mogu uporediti". Dječje knjige često predstavljaju teme s kojima se djeca mogu povezati, kao što su ljubav, empatija, porodična naklonost i prijateljstvo. Čitanje tih knjiga pomaže djeci da razumiju emocije i pomaže im da prenesu svoje učenje u društvene kontekste.

## Karakteristike 
## Također pogledajte 
* Charlotteina mreža

## Reference 
Kategorija:Dječija književnost