open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Prekambrij

**Prekambrij** (od  =  *prije* i *kambrium*) ili **rano zemljino doba**, prema zastarijelom pojmu *abiotik*, jeste period vremena u Zemljinoj historiji. On obuhvata vremenski raspon od nastanka Zemlje prije otprilike 4,56 milijarde godina do razvitka živog svijeta tj. početka kambrija prije oko 540 miliona godina. 

Prekambrij stoji kao neformalna jedinica izvan sistema razdoblja hronostratigrafije i obuhvata eone hadij, arhaik i proterozoik.

## Nastanak života 
O nastanku života na Zemlji do danas postoje nekoliko različitih mišljenja odnosno teorija, međutim dokazi tih procesa nastanka nisu otkriveni u prirodi niti su dobijeni eksperimentalno. U svakom slučaju, u ranom prekambriju vladali su potpuno drugačiji hemijski i klimatski uslovi.

Sve današnje teorije baziraju se na nekim općim fizikalno-hemijskim principima npr. samoorganizacija po Le Chatelierovom principu tj. prilagođavanju uslovima u optimalnim šupljinama. Iz toga se izvode teorije da je život možda mogao nastati u nekoj *prasupi* putem hemijskih reakcija. Druge teorije zastupaju mišljenje da je život mogao nastati nakon udara nekog asteroida ili komete odnosno vanzemljski komadi stijena mogli su sa sobom donijeli pojedine aminokiseline ili čak žive ćelije (panspermija).

U prekambriju razvili su se prvi oblici života, ali od njih je sačuvano samo mali broj fosila npr. bakterije kao što su cijanobakterije. Dio prekambrija iz kojeg su poznati fosili naziva se ponekad i *kriptozoik* i odvojen je od azoika, u kojem vjerovatno nije bilo života na Zemlji.

## Geologija 
Masa stijena plutonskog i vulkanskog porijekla, po pravilu je veoma snažno promijenjena zbog metamorfoze stijena. U prekambriju nastalo je većina granita. Stijene iz ovog perioda su mjestimično veoma bogate vrijednim i korisnim depozitima poput zlata, bakra, nikla, željeza i mnogih drugih.

## Podjela 
Prekambrij se dijeli na sljedeće podjedinice:
*eon: proterozoik (2.500–541 mil. god.)
**era: neoproterozoik (1.000–541 mil. god.)
***period: ediakarij (635–541 mil. god.)
***period: kriogenij (850–635 mil. god.)
***period: tonij (1.000–850 mil. god.)
**era: mezoproterozoik (1.600–1.000 mil. god.)
***period: stenij (1.200–1.000 mil. god.)
***period: ektasij (1.400–1.200 mil. god.)
***period: kalimij (1.600–1.400 mil. god.)
**era: paleoproterozoik (2.500–1.600 mil. god.)
***period: statherij (1.800–1.600 mil. god.)
***period: orosirij (2.050–1.800 mil. god.)
***period: riacij (2.300–2.050 mil. god.)
***period: siderij (2.500–2.300 mil. god.)
*eon: arhaik (4.000–2.500 mil. god.)
**era: neoarhaik (2.800–2.500 mil. god.)
**era: mezoarhaik (3.200–2.800 mil. god.)
**era: paleoarhaik (3.600–3.200 mil. god.)
**era: eoarhaik (4.000–3.600 mil. god.)
*eon: hadij (4.600–4.000 mil. god.)

## Reference 
Kategorija:Geološki eoni
Kategorija:Prekambrij
Svjetska liga u odbojci 1990.

**Svjetska liga u odbojci 1990.** je bila prva sezona odbojkaškog takmičenja Svjetske lige u muškoj konkurenciji. Takmičenja su počela 27. aprila, a završena 15. jula. Pobjednik je bila odbojkaška reprezentacija Italije.

## Sistem takmičenja 
U prvoj rundi takmičenja, timovi su bili podijeljeni u dvije grupe sa po četiri reprezentacije. Dva najbolja tima iz svake grupe kvalifikovala su se za finalni turnir u Osaki u Japanu. Prvi iz grupe igrao je sa drugim timom iz druge grupe, pobjednici su sastali u fInalu, a poraženi u utakmici za treće mjesto.

## Prva runda 
|

|}
### Grupa A 
### Grupa B 
## Finale 
Finalni turnir održan je od 14-15. jula u Osaki u Japanu.

## Redoslijed 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Najbolji igrači 

## Vanjski linkovi 
*  Informacije o FIVB-u

1990
Kategorija:1990. u odbojci
Kategorija:Sportska takmičenja u Japanu
Kategorija:1990. u Japanu
Kategorija:Sport u Osaki
Žarko Varajić

**Žarko Varajić** (ćirilica: **Жарко Варајић**; 26. decembar 1951. Nikšić, SR Crna Gora, FNR Jugoslavija − 23. juni 2019. Beograd, Srbija) bio je košarkaš koji je igrao za reprezentaciju SFR Jugoslavije, uključujući i učešće na Ljetnoj olimpijadi 1976, kada je osvojio srebrnu medalju. Nastupao je i za sarajevsku Bosnu sa kojom je između ostalog postao i prvak Evrope u sezoni 1978/79. sa postigutih 45 koševa.

## Igračka karijera 
Odrastajući u rodnom Nikšiću, Varajić je u početku igrao nogomet u omladinskom klubu FK Sutjeska prije nego što se odlučio za košarku. Prve košarkaške nastupe ostvario je u omladinskim ekipama istog sportskog društva, KK Sutjeska.

### Profesionalna karijera 
1970. godine Žarko Varajić se pridružio KK Bosni, klubu koji se u to doba takmičio na drugoj saveznoj jugoslovenskoj ligi. Sa mladim igračima kao što su Ante Đogić, Rođeni Krvavac i centrom Zdravkom Čečurom u svom rosteru, KK Bosna je nastojala izboriti plasman u najelitniji rang državne košarke.

Tokom ljeta 1971. godine, trenersku poziciju u klubu preuzeo je Bogdan Tanjević, koji se upravo povukao iz igračke karijere. Mladi tim koji je predvodio mladi trener i novi igrač KK Partizana Svetislav Pešić - jedini igrač koji je do tada nastupao u najelitnijem rangu državne košarke, uspio je da izbori promociju u Prvu ligu Jugoslavije.

1979. u finalu Kupa evropskih prvaka protiv italijanskog Varesea Varajić je postigao 45 poena i na najbolji način dao doprinos osvajanju evropske titule KK Bosne. Tih 45 poena Varajića i dalje je rekord po broju poena u finalu.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* FIBA Profile

Kategorija:Rođeni 1951.
Kategorija:Umrli 2019.
Kategorija:Osvajači srebrne medalje na Olimpijskim igrama (Jugoslavija)
Kategorija:Biografije, Nikšić
Kategorija:Jugoslavenski košarkaši
Kategorija:Košarkaši na Olimpijskim igrama 1976.
Kategorija:Košarkaši KK Bosne
Kategorija:Dobitnici Šestoaprilske nagrade
Santa Catarina (savezna država)

**Santa Catarina** je jedna od 26 saveznih država Brazila, locirana unutar južne regije.

Prostire se na površini od 95.346 km2 a prema podacima iz 2012. godine u ovoj provinciji je živjelo 6.634.250 stanovnika. Gustina naseljenosti iznosi 70 stanovnika/km2. 20. je savezna brazilska država po veličini i 11. po broju stanovnika.

Glavni grad države je Florianópolis, koji leži na ostrvu Santa Catarina dok je najveći grad države Joinville.

Prema ekonomskim pokazateljima za period između 2002. i 2008. godine, Santa Catarina je država s najvišim životnim standardom u zemlji.

## Geografija 
Graniči sa saveznim državama: Rio Grande do Sul na jugu i Paraná na sjeveru. Na istoku izlazi na Atlantski okean dok na zapadu graniči sa Argentinom, odnosno njenom provincijom Misiones.

Ima vrlo važan strateški položaj unutar Mercosura, zajedničkog tržišta Južne Amerike. Glavni grad ove države, Florianópolis je 1.673&nbsp;km udaljen od glavnog brazilskog grada Brasilije, 705&nbsp;km od najvećeg grada Brazila São Paula, 1.144&nbsp;km od Rio de Janeira i 1.850&nbsp;km od Buenos Airesa.

Najviša tačka države je vrh Morro da Boa Vista, sa nadmorskom visinom od 1.827 metara.

## Stanovništvo 
Prema brazilskom institutu za statistiku, u 2008. godine u državi je živjelo 6.091.000 stanovnika. Od ukupnog broja stanovnika, 83% ih živi u urbanim sredinama a rast stanovništva iznosi 2% za period između 1991. i 2000. godine.

Od ukupne populacije, 5.297.000 su bjelci (86,96%), 608.000 mestici (9.98%), 160.000 crnci (2,63%) a oko 15.000 azijati (0,25% ).

## Obrazovanje 
Portugalski jezik je službeni jezik u državi i predstavlja primarni jezik u školstvu. Ostali jezici, engleski, španski i ponegdje njemački čine dio službenog visokoškolskog kurikuluma.

U državi postoji više od 105 univerziteta.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službena stranica države

Santa Catarina
*
Teodor Anđeo

**Teodor Anđeo** (grč. Θεόδωρος Ἄγγελος, *Theodōros Angelos*) bio je grčki plemić koji je živio u srednjem vijeku. Nije poznato kada je rođen.

Bio je sin plemića Ivana I Duke, koji je bio lord Tesalije, a majka mu je bila Ivanova supruga Hipomona ("strpljenje").

Ivana je naslijedio Teodorov stariji brat Konstantin Duka. Teodor je bio njegov suregent.

Braća su bila pod zaštitom moćne plemkinje Ane Paleolog, koja je bila vladarica Epira. Sestra Teodora i Konstantina bila je Helena Duka Anđelina, kraljica Srbije.

1295. je Teodor postao sevastokrator. Trebao je oženiti armensku princezu Teofano, ali je taj "projekt" propao.

U borbi ga je pobijedio general Mihael Duka Glabas Tarchaneiotes.

Teodor je umro oko 1299.
## Reference 
Kategorija:Komneni
Kategorija:Duke
Kategorija:Dinastija Anđeo
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2016.

**Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2016.** je bilo svjetsko prvenstvo u biatlonu, koje se održavalo od 2-15. marta 2016. u norveškom gradu Oslu. Ovo je šesti put da je Oslo bio domaćin prvenstva nakon 1986, 1990, 1999, 2000 i 2002. godine. 
U muškoj konkurenciji ovo je bilo 48. po redu, a u ženskoj 30. prvenstvo. Ukupno je održano pet utrka za koje su dodjeljene medalje: pojedinačne utrke u obje konkurencije, 
sprint, utrke štafeta (žene) u ženskoj i 4 × 7,5&nbsp;km u muškoj konkurenciji, utrke u potjeri u muškoj konkurenciji na 12,5&nbsp;km, i u ženskoj na 10&nbsp;km, utrka u masovnom startu na 15&nbsp;km za muškarce i 12,5&nbsp;km za žene. Osim utrka u muškoj i ženskoj konkurenciji održana je i utrka u mješovitoj štafeti (2×6&nbsp;km+2×7,5&nbsp;km). Sve utrke su bodovane za plasman u aktuelnoj sezoni Svjetskog kupa u biatlonu.

## Države učesnice 

## Termini 
## Muškarci 
### Osvajači medalja 
### Bilans medalja 
## Žene 
### Osvajači medalja 
### Bilans medalja 
## Mješovito
### Osvajači medalja 
### Bilans medalja 
## Pojedinačne medalje 
## Ukupan broj osvojenih medalja 
; Žene

; Muškarci

; Mješovito

; Ukupno

## Napomene
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službena stranica prvenstva 
* Službena IBU
* Informacija o dodjeli prvenstva 

2016
*
Kategorija:2016. u Norveškoj
Kategorija:2016. u biatlonu
Kategorija:Sportska takmičenja u Norveškoj
Kategorija:Biatlon u Norveškoj
Ivan II Duka

[100px|mini|desno|Car [Andronik II Paleolog je udao svoju kćerku Irenu za Ivana.]]
**Ivan II Anđeo Duka** (grč. Ιωάννης Β΄ Άγγελος Δούκας, *Iōannēs II Angelos Doukas*) bio je grčki plemić te vladar Tesalije od 1303. do svoje smrti 1318.

Ivan je bio sin Konstantina (Κωνσταντίνος), vladara Tesalije te je bio nazvan po svom dedi, Ivanu I Duki (Ἰωάννης Α' Δούκας), koji je poznat i kao Ivan Kopile. Ivanova tetka je bila Helena Duka Anđeo, kraljica Srbije, a stric mu je bio Teodor Anđeo.

Pretpostavlja se da je Ivanova majka bila Ana Euagionissa. Njeno ime navodi Karl Hopf.

Ivan je zavladao 1303. nakon očeve smrti, a bio je tek dječak te je za regenta izabran njegov bliski rođak Guy II de la Roche od Atene. Guyeva majka je bila kćerka Ivanovog dede, Helena Komnena. Njena sestra, druga Helena, bila je kraljica Srbije.

Ana Paleolog, nećakinja cara Mihaela VIII Paleologa, bila je vladarica Epira kao regentica te je izvršila invaziju na Tesaliju, ali je povukla vojsku zbog Guya.

Andronik II Paleolog, sin cara Mihaela, imao je sa konkubinom kćerku Irenu Paleolog, koju je Ivan Duka oženio kako bi bio u šta boljim odnosima sa Bizantijom. Nije poznato jesu li imali djece.
## Reference 
Kategorija:Duke
Kategorija:Komneni
Kategorija:Dinastija Anđeo
Zapadni Slaveni

thumb|Zapadnoslavenske države (svijetlo zelena)
**Zapadni Slaveni** (češki: *Západní Slované*, slovački: *Západní Slovania*, poljski: *Słowianie zachodni*) su slavenski narodi koji govore zapadnoslavenskim jezicima. U ovu grupu naroda spadaju: Slovaci, Česi, Kašubi, Poljaci i Lužički Srbi. Kulturološki, Zapadni Slaveni su naselili ove prostore seobom iz svoje pradomovine. Većina zapadnoslavneskih naroda su katolici, s obzirom da je na današnjim prostorima na kojima žive Zapadni Slaveni, Rim imao veliku ulogu. U tom smislu se ova grupa Slavena odvojila od Južnih Slavena, kao i Istočnih Slavena koji su pod uticajem Bizantije primilo pravoslavlje, ne uključujući Hrvate i Slovence, koji su primili katoličanstvo.

## Historija 
Rana slavenska seoba je započela još u 5. vijeku. Ali su tek u narednom 6. vijeku grupe Južnih, Istočnih i Zapadnih Slavena postale geografski odvojene. Prva nezavisna država Zapadnih Slavena je formirana u 7. vijeku i to je bila Država koju su činila prva plemena Zapadnih Slavena koja su se doselila. Samovo carstvo je postojalo od 623-658. godine. Velikomoravska kneževina je osnovana u 8. vijeku i postojala je do 9. vijeka. U istom periodu je postojala i Nitranska kneževina. Najduže je postojala Velikomoravska (833-907). Ostali Zapadni Slaveni, u prvom redu Lužički Srbi su potpali pod vlast Svetog rimskog carstva. S toga su Lužički Srbi u velikoj mjeri germanizovani. S obzirom da je Sveto rimsko carstvo protiv Slavena vodila sukob sličan Krstaškim ratovima, nakon ovog sukoba preživjelo je oko 60.000 Lužičkih Srba, koji su živjeli u Lužici, pokrajini koja danas zauzima regiju Bavarske i Saksonije.

U 10. vijeku je zapadno pleme Poljana formiralo svoju državu i to pod vođstvom kneza Mieszka I. Od svih slavenskih država, Poljska je imala najbolje odnose sa Zapadom, a njihov vođa Boleslav I Hrabri je proglašen od strane Otta III, cara Svetog rimskog carstva kao "Brat i partner carstva" (*Frater et Cooperator Imperii*)

S druge strane Kraljevina Bohemija je od 1002-1419. bila dio Svetog rimskog carstva, a nakon 907. Slovaci su pali pod vlast Mađara, čime je označen kraj postojanja Velikomoravske. Ostale grupe Slavena, uključujući Hrvate, Slovence, Dalmate i Rusine su također pali pod vlast tadašnjih Ugara. Česi i Slovaci su u periodu 1526-1804. bili u sastavu moćne Habsburške monarhije, a potom između 1867-1918. bili su pod vlašću Austro-Ugarske.

## Zapadnoslavenske grupe 
thumb|303x303px|Zapadnoslavenski jezici
*Lehitske grupe:
** Poljani
** Šlezijci
** Kašubi
* Čeho-slovačke grupe:
** Česi
*** Bohemci
*** Moravci
** Slovaci
* Lužički Srbi
** Gornji Lužički Srbi
** Donji Lužički Srbi

## Reference 
*
*
*
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1959.

**Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1959.** bilo je drugo svjetsko prvenstvo u biatlonu u muškoj konkurenciji, koje se održalo  18. februara 1959. u italijanskom gradu Courmayeuru. Održana je samo jedna utrka na 20&nbsp;km, za koju su dodjeljene medalje. Rezultati u ekipnoj konkurenciji dobijeni su sabiranjem najboljih vremena takmičara iz država, koje se imale tri predstavnika. Ovi rezultati su bili nezvanični i medalje nisu dodijeljene. Nezvanično je održana utrka u štafeti na 3 x 7,5&nbsp;km. Štafetne utrke su postale dio zvaničnog programa tek na svjetskim prvenstvima od 1966. godine.

## Države učesnice 

## Termini 
## Osvajači medalja 
## Bilans medalja 
### Pojedinačne medalje 
### Ukupan broj osvojenih medalja 
## Napomene
## Reference 
## Vanjski linkovi 
 * Svi rezultati Svjetskih prvenstava u biatlonu

1959
*
Kategorija:1959. u Italiji
Kategorija:1959. u biatlonu
Kategorija:Sportska takmičenja u Italiji
Kategorija:Sport u Courmayeuru
Kategorija:Biatlon u Italiji
Ivan I Duka

**Ivan I Duka** (grčki Ἰωάννης Α' Δούκας, *Iōannēs I Doukas*; latinski *Ducas*; o. 1240. – 1289.) bio je grčki plemić te vladar Tesalije od oko 1268. do svoje smrti. Poznat je i kao **Ivan Anđeo** (Ἰωάννης Άγγελος) te kao **Ivan Kopile**.

Ivan je bio vanbračni sin despota Epira Mihaela II Komnena Duke i njegove konkubine Gangrene. Njegovo puno prezime je bilo **Duka Komnen Anđeo** (Δούκας Κομνηνός Άγγελος). Njegov naslov je bio *sebastokratōr* (grčki σεβαστοκράτωρ). Međutim, neki hroničari su krivo pretpostavili da njegovo prezime Duka znači da je bio vojvoda Neopatrasa (danas Ypati, Υπάτη).

Naslov *sebastokratōra* je Ivan dobio oko 1272. od bizantijskog cara Mihaela VIII Paleologa.

Ivanov polubrat Nikefor I Komnen Duka (Νικηφόρος Α΄ Κομνηνός Δούκας) bio je vladar Epira.

Ivan je sudjelovao kao vojni zapovjednik u događajima koji su doveli do bitke kod Pelagonije (također poznata kao bitka kod Kastorije).
## Brak 
Ivanova supruga je bila žena nepoznatog imena, koja je postala redovnica Hipomona („strpljenje“). Ovo su njihova djeca:
*Mihael Komnen, koji je umro u Konstantinopolju 1307.
*Konstantin Duka (Κωνσταντίνος Δούκας), otac Ivana II Duke od Tesalije
*Teodor Anđeo (Θεόδωρος Ἄγγελος), suregent svog brata Konstantina
*Helena Anđeo Komnena, žena Vilima I de la Rochea od Atene i Huga od Briennea
*kćerka, žena Andronika Tarchaneiotesa
*Helena Duka Anđeo, žena Stefana Uroša II, kralja Srbije (moguće je da je bila majka kralja Stefana Konstantina)
*kćerka, zaručnica Teodora Svetoslava Bugarskog

## Reference 
Kategorija:Duke
Kategorija:Dinastija Anđeo
Kategorija:Komneni
Savezne države i teritorije Indije

250px|mini|desno|Prikaz indijskih država i teritorija
**Indija** je savezna država koja se sastoji od dvadeset i osam država i sedam saveznih teritorija. Države i teritoriji se dalje dijele na distrikte i manje administrativne jedinice.

## Historija 
Indijskim potkontinentom su tokom historije vladale različite države pri čemu je svaka od njih imala neku svoju podjelu teritorije kojom je vladala.
Tokom perioda Britanske Indije, originalna administrativna podjela države se uglavnom zadržala, a Indija je bila podijeljena na provincije koje su bile direktno pod upravom Britanaca i kneževskih država a kojima je samo nominalno upravljao lokalni princ ili radža lojalan britanskom carstvu.

## Države i teritorije 
*Napomena: Država Andhra Pradesh je 2. juna 2014 podijeljena na dvije države Telangana i Andhra Pradesh. Grad Hyderabad, koji se nalazi u potpunosti unutar države Telangana služi kao zajednički glavni grad za obe države za period ne duži od 10 godina.

### Ujedinjene teritorije
## Reference 
*
Indija
Kategorija:Indija
Kategorija:Savezne države i teritorije Indije
Indija
Helena Anđeo Komnena

**Helena Anđeo Komnena**, poznata i kao **Helena Komnena Duka** (grčki Ελένη Κομνηνού Δούκα; umrla 1294./1295.) bila je grčka plemkinja, vojvotkinja Atine u srednjem vijeku.

Bila je kćerka vladara Tesalije Ivana I Duke (Ivan Kopile; Ἰωάννης Α' Δούκας) i njegove supruge Hipomone  te sestra druge Helene, kraljice Srbije, kao i sestra Teodora i Konstantina i tetka Ivana II Duke od Tesalije. Bila je potomak dinastije Anđeo.

Helena je bila poznata po svojoj ljepoti te ju je otac udao za vladara Atine, Vilima I de la Rochea. Njihovo jedino dijete je bio sin, Guy II de la Roche.

Nakon šta je Vilim umro 1287., Helena je bila regent svom sinu te se udala za Huga od Briennea 1291., kojem je rodila kćerku Ivanu od Briennea.
## Reference 
Kategorija:Dinastija Anđeo
Kategorija:Duke
Kategorija:Komneni
Transkripcijski faktor

**Transkripcijski faktori** je oznaka za sekvencno-specifične DNK-vezujuće faktore -  proteine koji se vežu za specifične DNK nizove nukleotida, čime kontroliraju prenošenje (ili transkripciju) genetičke informacije sa smislenog polulanca DNK na iRNK. Tu funkciju imaju samostalno ili u kompleksu sa drugim proteinima, kada promoviraju (kao aktivatori) ili blokiraju (kao represori) funkcije RNK polimeraza - enzima koji kataliziraju transkripciju genetičke informacije sa DNK na RNK) za specifične gene.

Transkripcijski faktori sadrže jedan ili više DNK-vezujućih domena (DBD), koji se vežu za specifične DNK sekvence pored gena koje oni reguliraju. Dodatni proteini kao što su koaktivatori, kompleks remodeliranja hromatinske strukture, tj. remodelatori hromatina, histonske acetilaze, deacetilaze, kinaze, i metilaze, koji takođe učestvuju u regulaciji gena, nemaju DNK-vezujuće domene i zato ne funkcioniraju kao transkripcijski faktori.

## Konzervacija 
Transkripcijski faktori su esencijalni za regulaciju ekspresije gena, što znači da su redovno prisutni u svim živim organizmima. Broj transkripcijskih faktora u određenom organizmu raste sa veličinom genoma; veći genomi obično imaju veći broj transkripcijskih faktora po jednom genu.

Registrirano je oko 2600 proteina u ljudskom genomu koji sadrže DNK-vezujuće domene, a za većinu se smatra da deluju kao transkripcijski faktori. Zato je aproksimativno oko 10% gena u genomskoj šifri transkripcijski faktori, što ih čini najvećom familijom ljudskih proteina. Čak šta više, gene obično okružuje nekoliko veznih mesta za različite transkripcijske faktore, a djelotvorna ekspresija takvih gena podrazumijeva skupno djejstvo nekoliko različitih faktora (naprimer, hepatocitni nuklearni faktori). Kombinirajuće korištenje podskupa od oko 2000 ljudskih transkripcionih faktora lako omogućava jedinstvenu regulaciju djelovanja svakog gena u ljudskom genomu tokom razvića organizma.

## Reference 
## Vanjski linkovi
10.1093/nar/gkj143 }}
*http://www.accessexcellence.org/RC/VL/GG/ecb/ecb_images/08_10_transcription_factors.jpg. Image of transcription factor function in humans.

* 
* Protein-DNK vezivanje 

Kategorija:Genetika
Kategorija:Ekspresija gena
Kategorija:DNK
Kategorija:Transkripcijski faktori
Kategorija:Biofizika
Šopska salata

thumb|344x344px|Šopska salata
**Šopska salata**, također poznata i kao *Bugarska salata* (bugarski, makedonski i srpski: *Шопска салата*; bosanski i hrvatski: *Šopska salata*; rumunski: *Salata bulgărească*; češki: *Šopský salát*; albanski: *Salat Shope*; mađarski: *Sopszka saláta*), je bugarska hladna salata koja je poznata na cijelom Balkanu i širom Centralne Evrope. Pravi se od: paradajza, krastavaca, crvenog luka, sirovih ili pečenih paprika, slanog sira i peršuna.

Povrće se uobičajeno siječe na sitne kockice, potom se dodaje sol, suncokretovo ulje ili maslinovo ulje koje se upotpunjuje sa sirćetom. Salati kiselkasti ukus pored sirćeta daje i paradajz. U restoranima, obično se sirće služi odvojeno, tako da se dodaje onoliko koliko odgovara ukusa svakog pojedinca. I na kraju se dodaju kockice isječenog bijelog sira. Ova salata obično se poslužuju kao predjelo uz tradicionalno alkoholno piće, rakiju.

Iako naziv salate dolazi od Šopske regije, salata je 1960.g. dobila pravu turističku promociju. Razlog zašto je Šopska salata postala popularna tek u ovom periodu, rezultat je ranog bugarskog socijalizma. U ovom sistemu je preživjelo samo pet do šest tradicionalnih bugarskih jela. U tom periodu, šefovi iz susjednih zemalja su blakanskim turistima nudili novonastale salate, u koje su se ubrajale dobrudžska, makedonska, tračka, kao i nekoliko salata koje su nosile ime povezano sa različitim etnografskim regijama. Ali je na kraju od svih recepata opstala samo Šopska salata. Tokom sedmadesetih i osamdesetih godina, ovo jelo je postalo nacionalni kulinarski simbol Bugarske. Iz ove države, recept se proširio i na druge zemlje okruženja. Kako se Šopska regija nalazi u sastavu Bugarske, Srbije, Crne Gore i Sjeverne Makedonije, kuhari iz Sjeverne Makedonije i Srbije su počeli svojatati jelo i osporavati njegovo bugarsko porijeklo. O tome svjedoči i naziv ovog jela na rumonskom- *Bugarska salata*. 2014. je Šopska salata postala najprepoznatljivije bugarsko jelo u Evropi.

## See also 
## References 
Kategorija:Hrana
Sidney Poitier

**Sidney Poitier** (20. februar 1927 – 6. januar 2022) bio je bahamsko-američki glumac, filmski producent i diplomat.
Godine 1964 postao je prvi bahamski i prvi afroamerički dobitnik Oscara za najbolju glavnu mušku ulogu u filmskom ostvarenju *Ljiljani u polju* (engl.: *Lilies of the Field*).
Značaj njegovih filmskih dostignuća se posebno ispoljio 1967. godine kada je glumio u tri uspješna filma a svi su se bavili pitanjima koja se tiču rase i rasnih odnosa: *Gospodinu s ljubavlju*, *U vrelini noći* i *Pogodi ko dolazi na večeru*, čime je postao top box-office zvijezda iste godine.

Američki filmski institut je 1999. godine izabrao Poitiera kao 22. najboljeg glumca između 25 najboljih glumaca klasičnog Hollywoodskog filma.

Osim kao glumac, Poitier se okušao i kao režiser. Režirao je niz filmova, među kojima su: *A Piece of the Action*, *Uptown Saturday Night* i ''Let's Do It Again* sa Billom Cosbyjem, *Stir Crazy* sa Richardom Pryorom i Gene Wilderom i *Ghost Dad* također s Cosbyjem.

2002. godine, trideset i osam godina nakon što je dobio Oscara za najboljeg glumca, Poitier je izabran od strane Akademije filmskih umjetnosti i nauka za nagradu *Oscar za životno djelo*, kao znak priznanja za njegovo "izvanredno dostignuće kao umjetnika i kao ljudskog bića."
Od 1997. do 2007. obavljao je funkciju bahamskog ambasadora u Japanu. Dana 12. augusta 2009. od američkog predsjednika Baracka Obame nagrađen je Predsjedničkom medaljom slobode, najvišom počasnom američkom civilnom nagradom.

## Priznanja i nagrade
*1958. Filmske nagrade BAFTA za najboljeg stranog glumca u filmu *Prkosni*
*1958. Srebrni medvjed za najboljeg glumca (Berlinski filmski festival), film The Defiant Ones
*1963. Oscar za najbolju mušku glavnu ulogu u filmu *Ljiljani u polju''
*1963. Zlatni globus za najboljeg glumca, film Ljiljani u polju
*1963. Srebrni medvjed za najboljeg glumca, film za Ljiljani u polju
*1982. Nagrada "Cecil B. DeMille"
*1992. Nagrada Američkog filmskog instituta za životno djelo
*1995. Priznanje Kennedy Center 
*1997. Imenovan nerezidentnim ambasadorom Bahama u Japanu
*2000. Nagrada NAACP-a za najboljeg glumca u TV-filmu, mini seriji ili dramskom specijalu
*2002. Počasni Oscar - "Za njegove izvanredne nastupe i jedinstvenu prisutnost na ekranu"

## Reference
## Vanjski linkovi
*
*Zvanični sajt izdavača (arhiva)

Kategorija:Rođeni 1927.
Kategorija:Umrli 2022.
Kategorija:Biografije, Miami
Kategorija:Američki glumci
Kategorija:Američki filmski glumci
Kategorija:Dobitnici Nagrade "Henrietta"
Bislett igre 2012.

**Bislett igre 2012.** bile su 88. izdanje godišnjeg atletskog mitinga Bislett igre u Oslu i 5. stanica Dijamantne lige 2012.

## Rezultati 
### Muškarci 
### Žene 
## Napomena 
## Vanjski linkovi 
* Rezultati mitinga na IAAF.org

Kategorija:Sport u Oslu
Kategorija:Sportska takmičenja u Norveškoj
Vilim I de la Roche

**Vilim I de la Roche** (francuski *Guillaume Ier de la Roche*, grčki Γουλιέλμος ντε Λα Ρος) (? – 1287.) bio je grčki plemić francuskog porijekla, vojvoda Atine u srednjem vijeku.

Bio je sin Guya I de la Rochea, koji je bio drugi vojvoda Atine te lord Tebe, a oženio je ženu iz porodice de Bruyeres. Ona je bila majka Vilima i njegovog brata Ivana I de la Rochea, kojeg je Vilim naslijedio 1280.

Vilim je bio u dobrom odnosu sa vladarem Tesalije Ivanom I Dukom, koji je sa svojom ženom Hipomonom imao kćerku Helenu, koja se za Vilima udala. Sin Helene i Vilima bio je Guy II de la Roche.

Vilimova vladavina bila je kratka i mirna. Preuzeo je kontrolu nad Lamijom (Λαμία) i Gardikijem (Γαρδίκι) te dao sagraditi dvorac Dimatru.

1286. Vilim je odlučio da će nasljednik Izabele Pallavicini biti njen bratić Toma Pallavicini.
## Reference 
Kategorija:Vojvode Atine
Kategorija:Umrli 1287.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1961.

**Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1961.** bilo je treće svjetsko prvenstvo u biatlonu u muškoj konkurenciji, koje se održalo 25. februara 1961. u švedskom gradu Umeu. Održana je samo jedna utrka na 20&nbsp;km, za koju su dodjeljene medalje. Rezultati u ekipnoj konkurenciji dobijeni su sabiranjem najboljih vremena takmičara iz država, koje se imale tri predstavnika. Ovi rezultati su bili nezvanični i medalje nisu dodijeljene. Štafetne utrke su postale dio zvaničnog programa tek na svjetskim prvenstvima od 1966. godine.

## Države učesnice 

## Termini 
## Osvajači medalja 
## Bilans medalja 
### Pojedinačne medalje 
### Ukupan broj osvojenih medalja 
## Napomene
## Reference 
## Vanjski linkovi 
 * Svi rezultati Svjetskih prvenstava u biatlonu

1961
*
Kategorija:1961. u Švedskoj
Kategorija:1961. u biatlonu
Kategorija:Sportska takmičenja u Švedskoj
Kategorija:Sport u Umeu
Kategorija:Biatlon u Švedskoj
Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 2016 - baraž

**Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 2016 - baraž** je bilo nogometno takmičenje koje se odigralo od 12. do 17. novembra 2015. Osam preostalih trećeplasiranih ekipa je učestvovalo u baražu za učešće na Evropskom prvenstvu. Ekipe u baražu su postavljene prema UEFA koeficijentu ažurirane nakon završetka grupne faze kvalifikacija. Žrijeb za baraž se održao 18. oktobra 2015. godine u UEFA-inom sjedištu u Nyonu u 11:15 CEST.

## Poredak trećeplasiranih 
Najbolje rangirana trećeplasirana ekipa grupne faze kvalifikacija se automatski kvalificirala na Evropsko prvenstvo, dok su ostale ekipe učestvovale u baražu. Kvalifikacijske grupe su uglavnom sadržavale šest ekipa osim grupe I. Poredak trećeplasiranih je odredio najbolju ekipu koja nije učestvovala u baražu a poredak u grupi trećeplasiranih nije uključivao rezultate trećeplasirane i posljednje ekipe u grupi u grupama sa šest ekipa.

## Nosioci 
Ekipe u baražu su postavljene prema UEFA-inom koeficijentu ažurirane nakon završetka grupne faze kvalifikacija. Žrijeb za baraž se održao 18. oktobra 2015. godine u UEFA-inom sjedištu u Nyonu u 11:15 CEST.

Nosioci su raspoređeni na sljedeći način:

|

|}

## Utakmice 

|}

### Prve utakmice 
### Druge utakmice 
----

*Mađarska sveukupni pobjednik rezultatom 3–1.*
----

*Irska sveukupni pobjednik rezultatom 3–1.*
----

*Ukrajina sveukupni pobjednik rezultatom 3–1.*
----

*Švedska sveukupni pobjednik rezultatom 4–3.*
----

## Lista strijelaca 
;3 gola
* Zlatan Ibrahimović
;2 gola

* Jonathan Walters
* Andriy Yarmolenko

;1 gol

* Edin Džeko
* Nicolai Jørgensen
* Yussuf Poulsen
* Jannik Vestergaard
* Robbie Brady
* László Kleinheisler
* Tamás Priskin
* Markus Henriksen
* Boštjan Cesar
* Emil Forsberg
* Yevhen Seleznyov

;1 autogol
* Markus Henriksen (igrajući protiv Mađarske)

## Disciplina 
Nogometaš je automatski suspendiran za sljedeću utakmicu ako učini sljedeće prekršaje:
* Dobijanje crvenog kartona (crveni karton suspenzije može se produžiti za teške i nesportske prekršaje)
* Dobijanje tri žuta kartona u tri različite utakmice, kao i nakon petog i sve naknadne žute kartone (žuti karton suspenzije se prenose u baraž, ali ne i na Evropsko prvenstvo ili bilo koje druge buduće međunarodno takmičenje).

Sljedeće suspenzije su bile za vrijeme kvalifikacijskih utakmica:

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* *Rezultati baraža na zvaničnoj stranici UEFA-e*

+
Mravljača

**Mravljača** je naseljeno mjesto u općini Foča, Federacija Bosne i Hercegovine, Bosna i Hercegovina.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Foča
Rodijelj

* Rodijelj (Foča, Republika Srpska), naselje u općini Foča (Republika Srpska).
* Rodijelj (Foča, Federacija Bosne i Hercegovine), naselje u općini Foča (Federacija Bosne i Hercegovine).
Ivan I de la Roche

**Ivan I de la Roche** (francuski *Jean Ier de la Roche*; grčki Ιωάννης ντε Λα Ρος) (? – 1280.) bio je grčki plemić francuskog porijekla te vojvoda Atine.

Bio je sin Guya I de la Rochea i njegove supruge te je svog oca naslijedio 1263.

Ivan je znao govoriti grčki te je čitao Herodota.

1275. Ivan i njegovi vitezovi oslobodili su Neopatras. Sljedeće godine je bizantijski car Mihael VIII Paleolog izvršio invaziju na Tesaliju i Eubeju. Ivan se tad pridružio Gilbertu od Verone. U Vatondi su Gilbert i Ivan bili zarobljeni.

1280. Ivan je umro te ga je naslijedio njegov brat Vilim.
## Reference 
Kategorija:Vojvode Atine
Lamija (grad)

**Lamija** (grčki Λαμία, *Lamía*; [laˈmia]) je grad u centralnoj Grčkoj. Danas je glavni grad prefekture Ftiotide. 
## Ime 
Grad Lamija je navodno nazvan po mitskoj Lamiji, koja je bila kćerka boga voda Posejdona te ljubavnica svog strica Zeusa, a ime joj je možda izvedeno od riječi λαιμός, *laimos*.

Druga mogućnost jeste da je grad možda nazvan po Malijancima, koji su živjeli u tom kraju.

U srednjem vijeku je Lamija bila poznata kao **Zetounion** (Ζητούνιον).

Tokom vladavine Francuza (*Frankokratia*, Φραγκοκρατία), Lamija je zvana **Girton**, a pod vladavinom Katalonaca, poznata je bila kao **El Cito**.

Imena grada na turskom jesu **Izdin** i **İzzeddin**. 

Lamija je bila također poznata i kao **Zeitoun**.
## Historija 
Arheološka iskapanja otkrila su da je na mjesto na kojem je grad Lamija bilo nastanjeno još u bronzanom dobu. 

Grad je bio vrlo važan u antici zbog svog strateškog položaja te je bio utvrđen u 5. vijeku prije nove ere. 

Makedonski general Antipater sklonio se u Lamiju.

Slaveni su držali grad pod svojom kontrolom u 7. vijeku te je grad tada bio poznat kao **Zetounion** (Ζητοῦνιον). 

1018. Lamiju je posjetio bizantijski car Bazilije II tokom svog trijumfalnog putovanja po Grčkoj. 

1165. jevrejski putnik Benjamin od Tudele je zabilježio 50 jevrejskih porodica u gradu.

Lamija je bila dio miraza grčke plemkinje iz Tesalije, vojvotkinje Atine, Helene Anđeo Komnene, kćeri Ivana I Duke.

Od 1318. do 1391. Katalonci su upravljali Lamijom; 1391. grad su preuzele vojvode Atine.

Grad je poslije bio pod vlašću Turaka.
## Značajne ličnosti iz Lamije 
*Niki Bakoyianni (Νίκη Μπακογιάννη)
*Atanazije Đakon (Athanasios Diakos, Αθανάσιος Διάκος) – vojni zapovjednik 
*Thanos Leivaditis (Θάνος Λειβαδίτης) – glumac 
*Ilias Tsirimokos (Ηλίας Τσιριμώκος) – premijer Grčke 
*Aris Velouchiotis (Άρης Βελουχιώτης)
*Frans Tsagkaris – političar 
## Reference 
Kategorija:Gradovi u Grčkoj
Miting Areva 2014.

**Areva 2014.** bila je 30. izdanje godišnjeg atletskog mitinga Areva u Saint-Denisu i 8. stanica Dijamantne lige 2014.

## Rezultati 
### Muškarci 
### Žene 
## Vanjski linkovi 
* Rezultati mitinga na IAAF.org

Kategorija:Sport u Saint-Denisu
Kategorija:Sportska takmičenja u Francuskoj
Kamičak (tvrđava)

**Kamičak** predstavlja malu tvrđavu smještenu na oko 15&nbsp;km nizvodno od tvrđave u Ključu, na blagom uzvišenju na lijevoj obali rijeke Sane u istoimenom naselju ključke općine. Tvrđava je imala funkciju obezbjeđivanja puta koji je iz Pounja išao prema Vrbasu. Ima oblik ravnokrakog trougla sa jakom branič-kulom visine 15 metara na zapadnom dijelu i bedemima u dužini od 20 metara. Poslije pada Bosne nalazi se u posjedu Ugarske u okviru Jajačke banovine, a krajem 15. vijeka (1495) je osvajaju Osmanlije. U svome putopisu Benedikt Kuripešić spominje tvrđavicu pod imenom Kamenac. Kamičak je kao i Ključ pripadao župi Banica.

Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika BiH 26. oktobra 2010. donijela je Odluku kojom historijsko područje – Stari grad Kamičak u Ključu proglašava nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine .

## Reference 
## Literatura 
* Ivo Bojanovski, Kamičak 1, Arheološki leksikon Bosne i Hercegovine, Tom II, Zemaljski muzej Bosne i Hercegovine, Sarajevo 1988, 147.
* Jelena Mrgić, Камичак, Лексикон градова и тргова средњовековних српских земаља - према писаним изворима - , Завод за уџбенике, Београд 2010, 126.
* Hamdija Kreševljaković, Stari bosanski gradovi, Naše starine 1, Sarajevo 1953.
* Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika BiH: Stari grad Kamičak, historijsko područje, https://web.archive.org/web/20160305023451/http://kons.gov.ba/main.php?id_struct=6&lang=1&action=view&id=3304

Kategorija:Tvrđave u srednjovjekovnoj Bosni
Kategorija:Tvrđave u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Nacionalni spomenici u Ključu
Spisak naseljenih mjesta u općini Foča (Federacija Bosne i Hercegovine)

## Opći podaci 
Općina Foča (Federacija Bosne i Hercegovine) (prije *Foča-Ustikolina*) nalazi se u Bosansko-podrinjskom kantonu, Bosna i Hercegovina. Naseljena mjesta u općini Foča, po popisu stanovništva iz 2013. (ukupno 32) su:

## B 
* Bavčići
* Bešlići
* Borovinići
* Brajići
* Bujakovina
* Bunčići

## C 
* Cvilin

## D 
* Donje Žešće
* Dragomilići

## F 
* Filipovići

## G 
* Glušca
* Gostičaj

## J 
* Jabuka

## K 
* Kolakovići
* Kolun

## L 
* Lokve

## M 
* Marevo
* Mazlina
* Mravljača

## Nj 
* Njuhe

## P 
* Petojevići
* Podgrađe
* Previla
* Prisoje

## R 
* Račići
* Rodijelj

## S 
* Slavičići
* Sorlaci
* Stojkovići

## U 
* Ustikolina

## Z 
* Zabor
* Zebina Šuma

*
Foča (Federacija Bosne i Hercegovine)
Protoplazma

[thumb|desno|200px|Biljne ćelije imaju [ćelijski zid|ćelijske zidove ispod kojih je ćelijska membrana, pa sloj citoplazme sa jedrom (tamnije boje) i ostalim organelama. Velikom vakuolom (u sredini), citoplazma je sasvim stisnuta uz ćelijski zid.]]
**Protoplazma** (grč. πρώτοσ - *protos* = prvi +  πλάσμα - *plasma* =  formirana tvar) je živi sadržaj ćelija, koji je okružen plazma membranom. To je opći zajednički pojam za citoplazmu i membranu. Protoplazma se sastoji od mješavine malih molekula kao što su ioni, aminokiseline, monosaharida, vode i makromolekula, kao što su nukleinske kiseline, proteini, lipidi i polisaharidi.

Kod eukariota, protoplazma koja okružuje ćelijsko jedro je poznata kao citoplazma, a unutar jedra je nukleoplazma. Kod prokariota materijal unutar plazma membrane je bakterijska citoplazma, dok se kod Gram-negativnih bakterija područje van plazma membrane, ali unutar vanjske membrane naziva periplazma.

Riječ "protoplazma" je prvi put upotrijebio (Hugo von Mohl) 1846. godine u namjeri da opiše "tešku, ljigavu, zrnastu, polufluidnu" – supstancu unutar biljne ćelije, za razlikovanje one iz ćelijskog zida, ćelijskog nukleusa i sadržaja vakuola. Thomas Huxley je kasnije označava kao "fizička osnova života" i smatra da je sopstvenost života rezultat distribucije molekula unutar ove supstance. Njegov sastav, međutim, bio je nepoznat i bilo je mnogo polemika oko sastavnih tvari protoplazme, sve do trenutka kada je Huxley je napisao dugogodišnjiu raspravu o "Osnovna jedinica života: da li je to ćelija ili protoplazma?"

Do kraja 1860-ih, u raspravi su uglavnom dolazile podrške u korist protoplazme. Ćelija je bila kontejner za protoplazmu, osnovni i univerzalni materijal materije života. Glavni doprinos Huxleya je bio da se uzspostavi mišljenje o protoplazmi kao nespojivom sa vitalističkom teorijom života. Pokušaji da se istraži nastanak života stvaranjem sintetičke "protoplazme" u laboratoriji nisu bili uspješni.
 
Ideja da je protoplazma eukariota djeljiva u onom što se označava kao "citoplazma" i strukturnom tijelu pod nazivom ćelijsko jedro odražava početna poznavanja strukture ćelija koja su prethodila razvoju elektronske mikroskopije, kada je izgledalo je da je citoplazma homogeni fluid i postojala kao podćelijski pretinac. Međutim, kako ćelije održavaju svoj oblik, nije bilo poznato. Danas se zna da je sadržaj ćelije strukturno veoma složen i sadrži više organela.

Protoplazma se javlja  u dva reverzibilna oblika: 
* tečnom (**sol**), i
* želatinoznom (**gel**) stanju

## Reference 
Kategorija:Citologija
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1959 – 20 km

**Utrka u pojedinačnoj konkurenciji na 20&nbsp;km** na Svjetskom prvenstvu u biatlonu 1959. za muškarce održala se 18. februara 1959. u italijanskom gradu Courmayeuru.

## Rezultati 
Svaki promašaj donosio je dvije kaznene minute.

## Reference
Kategorija:Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1959.
Biokovo (Foča, Republika Srpska)

**Biokovo** je naseljeno mjesto u općini Foča, Republika Srpska, Bosna i Hercegovina.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Foča
Biokovo (višeznačna odrednica)

* Biokovo (Foča, Republika Srpska), naselje u općini Foča (Republika Srpska).
* Biokovo, planina u Hrvatskoj.
Periplazma

[thumb|right|450px|[Ćelijski zid gram-negativne bakterije]]
**Periplazma** je prostor između dvije selektivne permeabilne barijere, tj. biološke membrane, kao što su unutrašnja citoplazmatska membrana i bakterijska spoljašnja membrana kod gram-negativnih bakterija. Gram pozitivne bakterije, striktno uzevši, nemaju periplazmatski prostor jer imaju samo jednu – citoplazmatsku membranu. Region zvani *unutrašnja zona zida* postoji između citoplazmatske membrane i zrelog ćelijskog zida.

Kod Gram-negativnih bakterija, periplazma može činiti i do 40% ukupne ćelijske zapremine, dok je unutrašnja zona zida kod Gram-pozitivnih vrsta drastično manja . Sastav ove zone zida još uvijek nije jasno određen.

Iako se, na bazi prijemčivosti Gramove boje, bakterije obično dijele u dvije glavne grupe: 
***gram-pozitivne** i 
***gram-negativne**,taj klasifikacijski sistem je nesiguran, jer zavisi od najmanje tri distinktna faktora:
*rezultat bojenja, 
*organizacija ćelijskog omotača, 
*taksonomiska grupa,
koji kod nekih bakterijskih vrsta, nisu rdovno jednoznačni. Mada je odgovor bakterija na bojenje po Gramu široko prihvaćen empirijski kriterij, njegova suština je u znatnim razlikama u ultrastrukturi i hemijskom sastavu dva glavna tipa prokariotskih ćelija u prirodi. Oni se međusobno razlikuju po prisustvu ili odsustvu spoljašnje lipidne membrane, što je pouzdanija i suštinska karakteristika bakterijskih ćelija.
## Također pogledajte
*Bakterija
*Protoplazma
*Citoplazma
## Reference 
Kategorija:Bakterije
Kategorija:Bakteriologija
Kategorija:Mikrobiologija
Ključ na Sani

**Ključka tvrđava** smještena je na uzduženoj kosi na visokim stijenama koje dominiraju nad dolinom rijeke Sane i ključkom okolinom. Ranije je tu bio položaj omanjeg antičkog (rimskog) utvrđenja.

Kompleks tvrđave sastoji se od tri dijela spojena zidinama: Grad sa podgrađem, Tabor i Ljubica (Lubica). Najstarije jezgro je Grad sa podgrađem, koji je sa prilazne sjeverne strane zaštićen visokim bedemom. Tabori su po današnjem izgledu dograđeni u osmansko doba. Ljubica je isturena kula koja je podignuta kao bočna zaštita jezgra tvrđave (Grada).

Ključka tvrđava je središte župe Banica. Tvrđava je kontrolisala promet dolinom Sane koja je povezivala Pounje sa dolinama Plive i Vrbasa. Prvi spomen tvrđave vezan je za njegove vlasnike Hrvatiniće 1322. godine. Tvrđava je pripadala Vukoslavu Hrvatiniću pa njegovom sinu Vlatku Vukoslaviću. Vlatko je 1364. tvrđavu ustupio ugarskom vladaru Ludoviku Anžujskom u zamjenu za posjede u Ugarskoj. Poslije smrti Ludovika 1382, Ključ je ponovo u vlasti Hrvatinića, tada Hrvoja Vukčića Hrvatinića, glavnog predstavnika tog roda. Poslije je Ključ pripao unucima Hrvojevog brata župana Dragiše Vukčića.

Ključ je tvrđava u kojoj je bio prije zarobljavanja smješten posljednji bosanski kralj Stjepan Tomašević 1463. godine. Slika Ključa očuvana je na graviri u putopisu Benedikta Kuripešića iz 1530. godine.

Od strane Komisije za očuvanje nacionalnih spomenika BiH Graditeljska cjelina - Stari grad Ključ u Ključu  proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine 12. maja 2003. godine.

## Literatura 
* Tihomir Glavaš, Ključ, Arheološki leksikon Bosne i Hercegovine, Tom II, Zemaljski muzej Bosne i Hercegovine, Sarajevo 1988, 147.
* Jelena Mrgić, *Кључ на Сани, Лексикон градова и тргова средњовековних српских земаља - према писаним изворима* - , Zavod za udžbenike, Beograd 2010, str. 128-129.
* Stari grad Ključ, graditeljska cjelina, Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika BiH, https://web.archive.org/web/20160305023542/http://www.kons.gov.ba/main.php?id_struct=6&lang=1&action=view&id=1329
* Marko Vego, Naselja srednjovjekovne bosanske države. Svjetlost,  Sarajevo 1957., 105 
* Ivo Bojanovski, Ključ na Sani, Ključ – srednjovjekovni grad. Arheološki  pregled 15, Savez arheoloških društava Jugoslavije, Beograd 1973, 100 –105. 
* Desanka Kovačević-Kojić, Gradska naselja srednjovjekovne bosanske  države. Sarajevo, Veselin Masleša, 1978. 1982 Ivo, Bojanovski, Ključ na Sani, Ključ – srednjovjekovni grad. Arheološki  pregled 23, Savez arheoloških društava Jugoslavije, Beograd, 1982, 140–142. 
* Stari grad Ključ, http://www.radiosarajevo.ba/novost/193082/stari-grad-kljuc-neiskoristeni-kulturno-historijski-spomenik-foto 
* Ključ nekad, https://web.archive.org/web/20150615175733/http://infopult.kljuc.biz/historija.html

## Reference 
Kategorija:Nacionalni spomenici u Ključu
Kategorija:Tvrđave u srednjovjekovnoj Bosni
Kategorija:Tvrđave u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Donji Kraji
Kategorija:Arheološki lokaliteti u Bosni i Hercegovini
Miting Areva 2011.

**Areva 2011.** bila je 27. izdanje godišnjeg atletskog mitinga Areva u Saint-Denisu i 8. stanica Dijamantne lige 2011.

## Rezultati 
### Muškarci 
### Žene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Rezultati mitinga na IAAF.org

Kategorija:Sport u Saint-Denisu
Kategorija:Sportska takmičenja u Francuskoj
Jasenovo

;Bosna i Hercegovina:
* Jasenovo (Foča, Republika Srpska), naselje u općini Foča (Republika Srpska).

;Srbija:
* Jasenovo (Bela Crkva), naselje u općini Bela Crkva.
* Jasenovo (Despotovac), naselje u općini Despotovac.
* Jasenovo (Nova Varoš), naselje u općini Nova Varoš.
Donja Mahala (Mostar)

**Donja Mahala** je mjesna zajednica i kvart u Mostaru. Nalazi se južno od Starog Grada, između desne (zapadne) obale rijeke Neretve, i brda Hum.

## Historija 
Donja Mahala, kao jasna, specifična i samostalna stambena zona, formirala se po izgradnji Sevri-hadži-Hasanove džamije, prije 1620/21. godine i u to vrijeme se nazivala Sevri-hadži-Hasanova mahala, a prije izgradnje džamije „Okjuzi Mahala“. Uz džamiju je bio malen harem koji je očuvan do danas. U 19. vijeku na lokalitetu Donje Mahale nalazile su se sljedeće mahale: Čevrina, Sevri-hadži Hasanova, hadži-Jahije i Zirain-Ahmed-agina.

U Donjoj Mahali se nalaze Jahja Esfelova i Sevri hadži Hasanova džamija. Obje džamije su tokom rata teško oštećene, a poslije rata obnovljene i rekonstruirane.

Na 14. Sjednici, održanoj od 4. do 10. maja 2004. godine, Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, donijela je Odluku o proglašenju „Graditeljske cjeline - Džamija u Mahali (Sevri  hadži Hasanova džamija) u Mostaru ” nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine. Nacionalni spomenik čini Sevri hadži Hasanova džamija sa avlijom i pratećim sadržajima (česma, abdesthana).

## Stanovništvo 
Prema službenom popisu stanovništva iz 1991, Donja Mahala je imala 2.638 stanovnika.
*Nafik Kazazić, antifašista - partizan kojeg su strijeljali njemački i ustaški vojnici 1943, sahranjen na Partizanskom groblju u Mostaru.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Zvanična stranica grada Mostara 

Kategorija:Mostar
Teleologija

**Teleologija**  (grč. τέλος , τελε- *telos*, *tele-* = kraj, svrha + λογία -*logia* = nauka, grana nauke) je nauka  o svrhovitosti, po kojoj je svrhovito predodređeno ukupno ljudsko djelovanje, kao i cjelokupni tok prirodnih, društvenih I historijskih promjena. To je antropocentrična teorija koja pretpostavlja da je sve materijalno i duhovno na Zemlji stvoreno kako bi bilo na raspolaganju čovjeku. Istovremeno je i metafizička pošto tvrdi da sve u svijetu ima svoju krajnju svrhu i da je njome prožeto I transcendentna jer polazi od uvjerenja da postoji  neko izvansvjetno biće koje postavlja svrhe. U aristotelovskom smislu, također je i imanentna pošto svrhe promatra kao sastavnice samih stvari.

Po Immanuelu Kantu, teleologija je samo regulativna i ima značenje samo za spoznaju vanjskoga svijeta, ali se ne tiče njega govori  samog. Na primjer, teleološko objašnjenje zašto viljuška ima dati dizajn je zato da ljudi jedu određenu hranu, a hrana služi da pomogne ljudima da jedu za što je viljuška. A svrha je da se ubada za ljudsku upotrebu, pri čemu se viljušku zove *ekstrinzična* (vanjski dio ostvarenja svrhe). 

Prirodna teleologija tvrdi da fizička "lica" imaju *suštinsku* (instriničnu, unutrašnju) svrhu, bez obzira na ljudsku upotrebu ili mišljenje. Naprimjer, Aristotel  je tvrdio da žir ima unutrašnji  'telos* (krajnju svrhu) da postane potpuno odraslo stablo hrasta.

Iako su drevni atomisti odbacili ideju prirodne teleologije, teleološki pristupi  u ne-ličnoj ili ne-ljudskoj prirodi su istraživani i često usvajani u drevnoj i srednjovekovnoj filozofiji, ali su  pali u nemilost tokom moderno doba (1600.-1900.). 

Krajem 18. stoljeća, Immanuel Kant koristi koncept telosa kao propisano pravilo u svojom djelu *Kritika suđenja''. Teleologija je bila osnova i za spekulativnu filozofiju, čiji je zagovornik bio Georg Wilhelm Friedrich Hegel.

## Također pogledajte
*Teorija
*Vitalizam
*Atomizam
*Materijalizam
*Stoicizam

## Reference
## Vanjski linkovi
*http://pt.scribd.com/doc/117102437/Teleology-and-Randomness-in-the-Development-of-Natural-Science-Research-Systems-Ontology-and-Evolution.
*http://www.newadvent.org/cathen/1447a.htm.
*http://www.texttribe.com/routledge/T/Teleology.html  

*
Kategorija:Etičke teorije
Kategorija:Metafizičke teorije
Kategorija:Historiografija
Kategorija:Kauzalnost