Klima Irana

## Klimatske zone 
Precizno određivanje klimatskih zona Irana otežano je zbog relativno kasnog početka aktivnijeg klimatološkog istraživanja (krajem Drugog svjetskog rata) odnosno velikih udaljenosti između meteoroloških stanica zbog čega izoterme i izohijete na klimatskim kartama mogu prilično odstupati, pa tako i postojeće karte klimatskih zona utemeljene prema uvriježenoj Köppenovoj klasifikaciji. Iranom dominiraju dva Köppenova klimatska razreda ‒ suhe (B) u teritorijalnom odnosno umjereno tople kišne klime (C) u demogeografskom kontekstu, dok manja područja zauzimaju razredi snježno-šumskih (D) i snježnih klima (E).

Područja suhih klima na kojima je količina padavina manja od potencijalne evapotranspiracije obuhvataju 3/4 iranske teritorije (~1,200.000 km²) odnosno većinu njegovih unutrašnjih, južnih i istočnih dijelova. U zavisnosti od složenih parametara, suha se okvirno dijeli na tipove stepske (BS) i pustinjske klime (BW) ‒ prva se odnosi na ravničarska područja od 1000 do 1600 m nadmorske visine koja se pružaju uz južni Zagros i Alborz odnosno centralni i istočnoiranski masiv, a druga na Dašt-e Kavir i Dašt-e Lut s rubnim područjima u unutrašnjosti odnosno ravničarski obalni pojas uz Omanski i Perzijski zaljev

[mini|desno|150px|[Pijesak|Pješčana oluja iz pravca Mezopotamije]]
U globalnom sistemu atmosferske cirkulacije odnosno strujanja zraka, Iran je smješten na graničnoj zoni djelovanja sjeveroistočnih pasata koji prevladavaju ljeti odnosno kišonosnih zimskih antipasata. Ritam sezonskih promjena u tim zonama atmosferskog tlaka ima velik utjecaj na klimu koja je dodatno određena lokalnim uvjetima poput reljefa odnosno raspodjele kopnenih i vodenih masa. Zimski sudari hladnih zračnih masa iz smjera Sibira i Centralne Azije odnosno nerijetko toplih sredozemnih struja sa zapada prevladavajući su uzrok vremenskih uvjeta u Iranu

### Padavine 
[mini|lijevo|225px|[Teheran pod snijegom]]
Zbog specifičnog geografskog smještaja u sjevernom umjerenom pojasu, vrlo raštrkanog reljefa i ostalim faktorima Zemljine atmosfere, Iran u cjelini spada u suha područja svijeta jer prosječna količina padavina u zemlji iznosi 860 mm godišnje odnosno približno 1/3 manje od svjetskog prosjeka. S obzirom da u većini dijelova zemlje izuzevši sjeverne i zapadne količina padavina iznosi ispod 100 mm, broj stalnih i bogatih rijeka vrlo je ograničen.

Količina padavina nejednoliko je raspoređena u prostoru i vremenu pa tako postoje razni ekstremi. Primjerice, brojna pustinjska područja sezonski znaju primiti veliku količinu padavina da dolazi i do velikih poplava, dok je u nekim dijelovima pustinja količina padavina toliko mala da ishlapi prije slijevanja u zemlju. Također, postoje i ekstremi poput pustinje Dašt-e Lut u kojoj kiša ispari prije nego što padne na tlo. Područje najbogatije padavinama nalazi se na sjeveru zemlje uz kaspijsku obalu i obuhvata svega 11% ukupne površine Irana, no zbog klimatskih i geografskih faktora prima 22% ukupne količine padavina. Druga područja bogata padavinama su masivi Zagrosa i Alborza čiji vrhovi otapanjem snijega snabdijevaju veliku većinu iranskih rijeka. U ostalim dijelovima zemlje koji sačinjavaju 57% ukupne površine Irana količina padavina iznosi svega 140 mm i klasificira se u sušnu zonu.

Regije najbogatije vodom su područja uz kaspijsku obalu gdje je prosječna količina padavina oko 2000 mm godišnje, dok maksimalna količina u stanici Kuhrang iznosi 1400 mm, u Borudžerdu 1200 mm, te iznad 500 mm u planinama Sahand i Sabalan. Od sjeverozapada do jugoistoka zemlje prosječna količina padavina postepeno se snižava odnosno učestalost suše je veća. Također, razmjerno se snižava i broj stalnih odnosno bogatih rijeka pa su u južnim i istočnim dijelovima zemlje uglavnom sezonske tj. potpuno suhe tokom toplih mjeseci, osobito ljeti.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Iran
Kategorija:Geografija Irana
*