open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pirusti

**Pirusti** su ilirsko pleme koje je naseljavalo rudom bogate krajeve na sjeveru današnje Crne Gore (A. Evans: "Antiquarian researches in Illyricum", Westminster – 1883. III-IV ). U toku trećeg ilirskog rata, nisu ispoljili neprijateljstvo prema Rimu, pa im je od konzula Lucija Anicija potvrđena sloboda. Pirusti su bili poznati kao rudari, pa su od Rima uživali određene povlastice. Ovo pleme je odigralo ulogu i u dalmatinsko-panonskom ustanku protiv Rima, 6-9. godine.

Piruste pominje i rimski historičar Livije u vezi sa događajima iz 167. godine p. n. e. Naime, Rimljani su tada porazili Makedonce i Ardijejce a Piruste zbog saradnje nagradili neplaćanjem poreza i dopuštenjem da ostanu nezavisni. Ipak, Pirusti su povremeno zadavali glavobolje Rimljanima vršeći pljačke: 

U II stoljeću imperator Trajan (vladao 98-117. godine) je Piruste kao rudarske stručnjake uputio u Daciju kako bi se pobrinuli za tamošnje rudnike zlata. 

## Reference 
*Livio, LXV, 26,13
*Velleio Patercolo, II, 115,4
*Eutropio, Breviarium ab Urbe condita, VIII,6

Kategorija:Ilirska plemena
Scorpio (rimska vojska)

mini|Moderna rekonstrukcija
mini|Moderna rekonstrukcija

**Scorpio** (latinski: scorpio, grčki: πολυβόλος, polibolos, od πολύς - polis: više, mnogo + βάλλω - ballo: baciti, izbaciti) je vrsta artiljerijskog oružja koji je je koristila rimska vojska. Scorpio je bilo izuzetno precizno oružje velike probojne moći i dometa od koga su strahovali neprijatelji Rimske Imperije. Scorpio je u rimskoj vojsci bio u upotrebi od oko 50. godine p. n. e.

Ovim oružjem, u osnovi modifikovanim i uvećanim samostrijelom, rukovao je jedan legionar. Nije imalo prvenstvenu namjenu kao opsadno oružje već je bilo namijenjeno preciznom *artiljerijskom* djelovanju po neprijateljskoj živoj sili. Zasluge za ovaj izum pripisuju se starim Grcima s tim da je scorpio u rimskoj vojci dobio široku primjenu. Za izbacivanje projektila služio je sistem struna na principu torzionih sila zahvaljujući kojem su se projektili mogli izbacivati velikom snagom i brzinom. Projektili su bili isključivo strijele i po tome se scorpio razlikuje od oružja ballista koje je uglavnom bilo većih dimenzija i u zavisnosti od konstrukcije moglo je izbacivati i kamene kugle i sl.   

U vrijeme Rimske Republike i početku razdoblja Imperije, standardni broj oružja scorpio u jednoj legiji bio je 60, odnosno, jedan scorpio po centuriji. Uloge mu je bila dvostruka: 

* u borbi na distanci, pri izbacivanju projektila u pravoj liniji, ovo precizno oružje moglo je praktično pokositi bilo kojeg neprijatelja na daljini od oko 100 metara; 
* kod paraboličnog izbacivanja projektila, domet je iznosio oko 400 metara, s većom brzinom paljbe (oko 3-4 projektila u minuti), ali sa znatno umanjenom preciznošću.

Scorpio je najčešće korišten u grupi (artiljerijska baterija), pozicioniran na pogodnom uzvišenju i zaštićen glavnim trupama. Dakle, u punoj formaciji, 60 ovakvih smrtonosnih oružja je moglo na neprijatelja ispaliti oko 250 projektila u minuti i desetkovati neprijateljske redove. Snaga i brzina projektila bile su dovoljne da probiju neprijateljske štitove i rane, a često i ubiju neprijateljskog vojnika na licu mjesta.     

S druge strane, postojali su brojni ograničavajući faktori za upotrebu ovog oružja; konstrukcija je bila složena i osjetljiva na temperaturne promjene i vlažnost. 

## Izvori i vanjski linkovi
*Scorpio
*Rekonstrukcija prema Vitruvijevom modelu 

Kategorija: Rimska vojska
Kategorija:Oružje
Breuci

[mini|300px|Približni prostorni odnosi [Iliri|ilirskih plemena i njihovih susjeda]]
**Breuci** su bili panonsko pleme. koje je naseljavalo područje između Bosne i Drine, u Posavini i Slavoniji, oko donjeg toka rijekre  Save, na zapadu od Siscije (današnji Sisak) do Dunava na istoku. Rimljani su ih smatrali kao  potplemenom **Panonaca**. U susjedstvu Breuka su bili  Andizeti, Kolapijani, Amantini i Skordisci (ilirsko-keltska grupa). U arheološki slabo ispitanoj sjeveroistočnoj Bosni nema kulturne grupe koja bi se mogla dovesti u vezu sa Breucima.
## Ustanak protiv Rimljana 
U savezu sa Desidijatima, pružili su nažan otpor rimskom osvajanju. Za vrijeme Batonovog ustanka (6.-9. godine p.n.e.), nekoliko ilirskih plemena na čelu sa dva imenjaka Batona, breučkog i desidijatskog, pobunili su se protiv rimske vlasti, visokih poreza i prisilne mobilizacije. Promet rimskim trgovačkim putevima je bio prekinut, a vojne jedinice uništene. Za samo nekoliko sedmica područje današnje Bosne i Hercegovine je  bil pod punom ilirskom kontrolom. Da bi ugušili ovaj ustanak, koji je procijenjen kao najsnažniji nakon ranijih Punskih ratova, Rimljani su morali angažirati čak oko 15 legija i mobilizirali saveznike iz Trakije.  Nakon žestokih  gerilskih okršaja  u  bosanskim planinama i močvarama Panonije, Breuci su se predali i porobljeni. Mnogi su raseljeni u Daciju gdje su se asimilirali s lokalnim stanovništvom Za vrijeme vladavine cara Trajana zvanično su postali građani Rimske Imperije (*civitas*)

Pretpostavlja se da je naziv bosanskog grada Brčko izveden iz riječi *Breuci*.
## Reference
## Također pogledajte
*Iliri
*Ilirska plemena
*Mezeji
*Desidijati

Kategorija:Panoni
Robert Sternberg

**Robert Jeffrey Sternberg** (rođen 8. decembra 1949), jedan  od najvećih  američkih i svjetskih psihologa danas, profesor je psihologije i pedagogije na Odsjeku za psihologiju američkog Yale univerziteta i direktor PACE centra za istraživanje ljudskih sposobnosti, kompetencija i ekspertnosti pri istom odsjeku. U blizu 900 publikacija izložio je, pored ostalog, svoja razmišljanja o ljudskoj inteligenciji, stilovima mišljenja, kognitivnoj fleksibilnosti, nadarenosti, ljubavi, mržnji, vođstvu...
Član je, pored ostalog, Američke akademije nauka i umjetnosti, Američke asocijacije za unaprijeđenje nauke i Američke psihološke asocijacije te dobitnik  brojnih nagrada u SAD i svijetu.
mini|Robert J. Sternberg na #okcf2011

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://www.robertjsternberg.com/

## Literatura 
* Sternberg, R. J. (1977): Intelligence, information processing,and analogical reasoning: The componential analysis of human abilities.Hillsdale, NJ: Erlbaum.
* Sternberg, R. J. (1985): Beyond IQ: A triarchic theory of human intelligence. New York: Cambridge University Press.
* Sternberg, R. J. (1990): Metaphors of mind: Conceptions of the nature of intelligence. New York: Cambridge University Press.
* Sternberg, R. J. (1997): Successful intelligence. New York: Plume.
* Sternberg, R. J. (1999): "The theory of successful intelligence." Review of General Psychology, 3, 292-316.
* Sternberg, R. J., Forsythe, G. B., Hedlund, J., Horvath, J., Snook, S., Williams, W. M., Wagner, R. K., & Grigorenko, E. L. (2000): Practical intelligence in everyday life. New York: Cambridge University Press.
* Sternberg, R. J., & Grigorenko, E. L. (2000): Teaching for successful intelligence. Arlington Heights, IL: Skylight.
* (2007) Sternberg, R.J.: Wisdom, Intelligence, and Creativity Synthesized. New York: Cambridge University Press

:"Kreativnost":
* Sternberg, R. J., James C Kaufman, & Pretz, J. E. (2002): The creativity conundrum: A propulsion model of creative contributions. Philadelphia, PA.
* Sternberg, R. J., & Lubart, T. I. (1995): Defying the crowd: Cultivating creativity in a culture of conformity. New York: Free Press.
* Sternberg, R. J., & Williams, W. M. (1996): How to develop student creativity. Alexandria, VA: Association for Supervision and Curriculum Development.

:"Liderstvo":

*Sternberg, R. J., & Vroom, V. H. (2002): "The person versus the situation in leadership." Leadership Quarterly, 13, 301-323

:"Kognitivni stilovi":

*Sternberg, R. & Grigorenko, E. (1997). Are cognitive styles still in style? American Psychologist, 52, 700-712.

Kategorija:Američki psiholozi
Taulanti

**Taulanti** (grčki: Ταυλάντιοι) su bili jedno od najvećih ilirskih plemena. Prema grčkoj mitologiji, Ilirijus je bio začetnik ilirskog naroda a Taulas (Tαύλας) je bio jedan od njegovih šest sinova i rodonačelnik budućeg plemena Taulanti. Taulanti su naseljavali dio obale Jadranskog mora oko današnje sjeverne Albanije, odnosno grada Epidamnus (Drač). Taulanti su značajnu ulogu odigrali u IV i III stoljeću p. n. e. kada su vladali Ilirskim kraljevstvom, prethodno uspostavljenim od strane Enhilejaca, također ilirskog plemena. Plemena Albani i Partini su također živjeli na približno istim teritorijama kao Taulanti. Oko 335. godine p. n. e. kralj Glaukijas je uspostavio dinastiju Taulanta u Ilirskom kraljevstvu a 323. godine p. n. e. uspijeva vratiti sve zemlje koje su od Enhelejaca osvojili Makedonci. Kasnije su Iliri osvojili i Epidamnus i Apoloniju, grčke kolonije osnovane još u VII stoljeću p. n. e.

Važniji gradovi su bili Epidamnus, Apolonija, Damastion, Albanopolis, Dimale, Skodra (Skadar), Ulcinium (Ulcinj) i Rizon (Risan).

Južno ilirsko pleme Ardijejci je imalo svoje kraljevstvo koje je bilo veoma moćno i uticajno u III i II stoljeću p. n. e., naoročito pod kraljem Agronom i nešto manje u vrijeme kraljice Teute i Scerdilaidasa, Agronovog brata. Taulanti su, uz Daorse, tražili savez sa Rimom kako bi se izvukli iz dominacije Ardijejeca.

Rimski hroničar Livije navodi da je oko 167. godine p. n. e., nakon sukoba protiv Rima, Gencije, posljednji kralj Ilira poražen a Ilirija podijeljena na tri dijela. Kao nagradu za podršku, Rim je Daorse, Piruste i Taulante (uz ova tri plemena i Dalmati su otkazali podršku Genciju) oslobodio plaćanja poreza a njihove su države imale nezavisnost.

## Izvori i vanjski linkovi
*Cabanes, Pierre: Les Illyriens de Bardylis à Genthios (IVe - IIe siècles avant J.-C.). (= Regards sur l'histoire. 65). Paris 1988. 
*J.J. Wilkes, The Illyrians, 1992, 
*Danijel Dzino, Illyrian policy of Rome in the late Republic and early Principate, 2005

Kategorija:Ilirska plemena
Pineus

**Pineus**, Pines (oko 230 – 217. p. n. e) bio je sin Ilirskog kralja Agrona i njegove prve supruge Triteute. Nakon Agronove smrti 230(1). godine p. n. e. Pineus je naslijedio prijesto ali je kraljevstvom kao regent vladala kraljica Teuta, Agronova druga supruga.

Dakle, Pineus je bio tek maleni dječak kada je izgubio oca a maćeha Teuta preuzela *de facto* kontrolu u kraljevstvu. No, lokalni vlastelini u kraljevstvu su od Teute tražili veću autonomiju i ona im je i dala bojeći se da ne izgubi svoj položaj. Njen postupak je shvaćen kao znak slabosti pa su, izvan Teutinog uticaja, neposlušnici napadali i pljačkali brodove koji su prolazili Jadranskim i Jonskim morem bez obzira na zastavu pod kojom su plovili. Ovo je naravno nanijelo veliku štetu odnosima Ilirije sa drugim zemljama. Posebno je Grčka bila ugrožena jer se njena ekonomija uvelike oslanjala na trgovinu morem. I rimski brodovi su bili pogođeni no Teutina politika izolacionizma nije ostavljala mjesta za dogovor, čak je naredila da se pregovarači pogube. To je bio povod za Prvi rimsko-ilirski rat 229. godine p. n. e. Teuta je u ratu bila poražena i prisiljena abdicirati u korist Pineusa.

Pineus nije imao mnogo sreće na prijestolu. Vojskovođa sa Hvara, Demetrije Hvaranin, oženio je Pineusovu majku Triteutu i sebe proglasio kraljem Ilirije. Dalje, Demetrius je ignorisao sporazum sa Rimom i udružio se sa Makedoncima, neprijateljima Rima. Tako je počeo Drugi rimsko-ilirski rat 219. godine p. n. e.; Rim je poslao vojsku na Iliriju, Demetrijus pobjegao u Makedoniju a Pineus konačno postao kralj. Ipak, nesretni Pineus nikada u stvarnosti nije vladao jer je iznenada umro već 217. godine p. n. e.

## Literatura 
*
## Reference 
Kategorija:Ilirsko kraljevstvo
Agron (kralj)

**Agron**, sin kralja Pleuratusa je bio drugi kralj Ilirije. Vladao je od 250. do 230. godine p. n. e.
 
## Ardijejska kraljevina 
Prema Gustavu Zippelu (Cipel), osnivači ilirske države su Ardijejci, pleme koje je sredinom I milenijuma p.n.e živjelo oko gornjeg toka rijeke Neretve. Nakon što su ih Autarijati potisnuli naselili su se u područje Gatačkog polja, a zatim na obale Jadranskog mora oko donjeg toka Neretve. Sredinom 3. st. pr. n. e. Ardijejci su se s donje  Neretve proširili i prema jugoistoku, te u svoju proširenu državu uključili i plemena u svom susjedstvu  (Daorse, Plereje, Dokleate, Labeate), a na krajnjem jugu i one Ilire što ih kasnije rimski pisci nazivaju  *Illyrii proprie dicti* (Plinije, Mela), i druge. Ονο Zippelovo mišljenje o mlađoj ilirskoj državi, kao ardijejskoj tvorevini, zasnivalo se i na jednoj vijesti Dija Kasija, koji Agrona, osnivača mlađe ilirskog kraljevstva naziva „ardijejskim vladarom"..

Ova teorija je prihvaćena kod većine današnjih istoričara. Prvo Ilirsko kraljevstvo, od početka IV do sredine III stoljeća, o kojem govore grčki izvori, pišući o antičkoj Makedoniji, danas se u literaturi navodi kao država plemena: Kraljevstvo Enhelejaca, Kraljevstvo Peonaca, Kraljevstvo Taulanata ili Kraljevstvo Dardanaca.

Pod Agronom, Kraljevstvo Ardijejaca predstavljalo je najznačajniju političku organizaciju kod Ilira. Tada su bili na vrhuncu svoje vojne moći, i na moru i na kopnu. Niko od susjeda Ilira u to vrijeme nije ni približno bio toliko moćan. Agronovo kraljevstvo se prostiralo većim dijelom historijskog područja Ilirije u uključujući i ostrvo Hvar.

Sa svojim brzim i pokretljivim galijama - liburnama, Iliri su agresivno djelovali po grčkim kolonijama u Jadranskom moru te tako osim Hvara pripojili i ostrvo Corcyra (Krf) i zaprijetili ostrvu Issa (Vis). (Tada su grci pozvali u pomoć Rim.) 
### Bitka kod Mediona 
Godine 231. p. n. e. Demetrijus II, makedonski kralj, zatražio je vojnu pomoć od Agrona protiv najezde Etolskih Grka i okupacije grada Mediona. Agron je uslišio molbe makedonskog kralja te su Iliri uputili 100 brodova i 5.000 ratnika u pomoć. Pod okriljem noći su se iskrcali i brzo savladali i natjerali Etolske Grke u bijeg. Pobjednička vojska Ilira se vratila kući sa velikim ratnim plijenom a Agron je bio toliko sretan zbog pobjede da je zbog prekomjernog slavljeničkog uživanja u vinu preminuo 231. godine p. n. e. (prema historičaru Polibiju Agron je umro od napada pleuritisa /upale porebrice/).

Njegov sin, Pineus, naslijedio ga je i bio kralj, ali samo *de jure*, slijedećih trinaest godina. Kraljica Teuta vladala je kao regent umjesto tada maloljetnog Pinesa. Triteuta je bila prva žena kralja Agrona i Pineusova biološka majka. Kasnije se Agron razveo od Triteute i oženio Teutu.

## Literatura 
*
*
*
*

## Reference 
Kategorija:Ilirsko kraljevstvo
Gencije

mini|desno|Gencije, kralj Ilirije
mini|desno|Utvrđeni grad na brdu kod Skadra, nekadašnja prijestonica Ilira

 (Treći ilirski rat)]]
**Gencije** (Gencijus, Gentius) bio je sin velikog ilirskog kralja Pleuratusa II iz plemena Ardijejaca. Vladao je kraljevstvom Ilirije od 180–168. godine p. n. e. kao posljednji ilirski kralj. Glavni grad mu je bio Skadar (današnja Albanija). Godine koje su prethodile njegovom dolasku na vlast, obilježene su primjetnim napretkom Ilirije, što je bio rezultat izrazito pronicljive i razumne politike njegova oca.

## Treći ilirski rat 
Nakon sklapanja saveza s makedonskim kraljem god. 168. pr. n. e., Gencije je bacio u zatvor rimske poslanike Marka Perpenu i Lucija Petilija, koji su se našli u Iliriji, čime je prekršio međunarodnu normu svetosti poslanika. Zatim je napao gradove Apoloniju i Dyrrhachium (Drač), koji su bili u savezu sa Rimom. Rim je 168. godine p. n. e. poslao vojsku od 30.000 vojnika pod vođstvom Luciusa Aniciusa na Skadar. Gencije je doživio poraz i cijela njegova porodica su bili zarobljeni i odvedeni u Rim 167. godine p. n. e.

Njegovo ime nalazi se u dvije verzije tzv. trjufmalnih fasta. Prvu i službenu verziju tih fasta predstavljaju poznati Kapitolijski fasti kojima su uredno registrovani svi istorijski trijumfalni akti, počevši od godine osnivanja Rima. Uz godinu 167 registrovana su tri trijumfa, od kojih dva uz pobjedu nad Makedoncima i njihovim kraljem Perzejem, a treća uz pobjedu nad kraljem Gencijem i Ilirima. U detaljnijem opisu,  kao plijen, navodi se i ogromna količina dragocjenosti i ilirskog srebrenog novca. U lokalnoj verziji trjumfalnih fasta grada Urbs Salvia, u centralnoj Italiji, spominje se isti događaj.

Nije poznat datum njegove smrti. Uklanjanje Gencija značilo je i kraj kraljevstva Ilira i njihove političke nezavisnosti. Rim je anektirao cijelu Iliriju te je ona postala nova provincija - Ilirikum.

### Epigrafski i numizmatički nalazi 
Poznato je 14 primjeraka Gencijevog novca, 13 iz kovnice u Skadru, jedan iz kovnice u Lješu (Lissos), pronađeni na lokalitetu Renci i Gostilje na Skadarskom jezeru.

U sastavu Gencijeva kraljevstva novac su kovali plemena Daorsi i Labeati, i gradovi Rizon i Lihnid. Novac koji emitiraju razlikuje se po težini, sastavu i oznakama. Labeati i Daorsi kuju novac iste težine kao i kraljevski, s natpisom njihova ethnosa na reversu i sa likom kralja na aversu. Rizon nastavlja s tradicijom i kuje srebreni novac, a Lihnid brončani bez kraljeva lika.

Jedna postgencijevska ilirska vladarska ličnost, pod imenom Balej (Ballaios), nepoznata u istoriji, ostavila je više stotina  primjeraka novca, od srebra i uglavnom od bronze, signiranih svojim imenom, sa vladarskom titulom ili bez nje. Kovani su u Risnu (Rhizon) i Hvaru. Balej je mogao biti jedan od regionalnih vođa koji jedno vrijeme nije priznavao propast Gencijeva kraljevstva.

## Literatura 
*
*
*
*

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Ilirsko kraljevstvo
Pleuratus

**Pleuratus** je bilo ime nekoliko ilirskih kraljeva. 

* **Pleuratus I** (Pleurias) - kralj Ilirije. Bio je na čelu države (kraljevine) kojom su prije njega vladali Bardilis i Grab. Ne zna se u kakvom su srodstvu bili. Pominje se u vezi pohoda iz 344. god. pne, kada je Filip II Makedonski upao u Iliriju, opustošio je, i vratio se sa bogatim plijenom. Kao uzrok Filipova pohoda Diodor navodi *naslijeđenu mržnju* prema ilirskim susjedima.
Izgleda da je jedno vrijeme bio suvladar sa Klitom. Historičar Justina u svom djelu *Epitome*, govori da se Aleksandar Makedonski sklonio kod ilirskih kraljeva (*Illyrici reges* - u množini) nakon sukoba sa ocem.

U uvjerenju da etnikom Ilir ima samo opšte značenje, savremeni historičari su i za Pleurata nastojali da utvrde plemensku pripadnost: Dardanci (Drojzen), Taulanti (Šit), pa čak i Ardijejci (Mayer).

* **Pleuratus II** - Prvi kralj Ilira iz dinastije Ardijejaca (260-250. god. pne.). Naslijedio ga sin Agron.
* **Pleuratus III** - Kralj Ilirije iz dinastije Ardijejaca, sin Scerdilaidasov, vladao od 205-180. godine p. n. e. Tokom vladavine svog oca on je odvojeno vladao nad nekoliko ilirskih plemena. Skupa sa Skerdilaidusom, Rimom i Etolskim Grcima borio se protiv  Filipa V Makedonskog. Nakon što je uspostavljen mir, postao je neprikosnoveni vladar Ilira od 205-180. godine p. n. e. Ostao je saveznik Rima i u narednom ratu protiv Makedonaca te je njegova lojalnost nagrađena Ilirskim teritorijama Lychnidusa (oko Ohrida) i Partina (oko Drača) koje je prethodno držao Filip. Nešto kasnije pomogao je Rimu sa svojih šezdeset brodova u konfliktu protiv Etolije. Za svoj doprinos i dosljednom savezništvu sa Rimom Pleuratus je bio bogato nagrađen. Njegov sin i nasljednik bio je Gencije.

:*Rat protiv Makedonaca je započeo na najbolji način tokom ove uspješne ekspedicije; nekoliko manjih kraljeva i prinčeva (reguli ac principes), makedonskih susjeda, posjetilo je rimski logor: Pleuratus III, Scerdilaidasov sin, zatim Amijander, kralj Atamanija, a od Dardanaca tu je bio Baton, Longarusov sin. Ovaj Longarus je, u svoje vrijeme podržao rat protiv Demetrijusa, Filipovog oca. Na njihove ponude da pomognu, konzul je odgovorio da može iskoristiti pomoć Dardanaca i Pleuratusa ako on bude vodio svoje trupe u Makedoniju.*...(Livije, knjiga XXXI, 28.)
* **Pleuratus** - Princ of Ilirije, Gencijusov brat. Gencije ga je ubio iz ljubomore zbog zaruka sa Monunijusovom kćeri Etutom. Negdje se spominje kao Plator.
* **Pleuratus** - Princ od Ilirije, Gencijusov sin, nakon poraza od rimskih vojnih snaga, zarobljen je sa svojim ocem i doveden u Rim.

## Reference 
Kategorija:Ilirsko kraljevstvo
Bardilis

mini|300px|Karta koja prikazuje ilirske (crveno), grčke i makedonske (crno) gradove i plemena

**Bardilis** ili **Bardylis** (u slavenskom govornom području i **Bardilej**) bio je ilirski kralj koji je vladao od 385. do 358. p. n. e. i osnivač je istoimene dinastije. Ilirsko je kraljevstvo pod Bardilisom proširilo teritorije i uticaj i bilo važan centar moći u IV stoljeću p. n. e. Bardilis je imao skromno porijeklo, naime, postao je u porodici proizvođača ćumura. Pripadao je plemenu Dardanaca i bio njihov kralj. Antički izvori ga nazivaju i ilirski razbojnik, što znači da nije bio naslednik, već je na vlast došao kao uzurpator.

## Literatura 
## Reference 
## Izvori i vanjski linkovi 
* O Bardilisu na ancientlibrary.com 
* Historija Makedonije 
* The Illyrians by J. J. Wilkes,1992,

Kategorija:Ilirsko kraljevstvo
Treći punski rat

**Treći punski rat** je naziv posljednjeg u nizu ratova između Rimske Republike i Kartage a vođen je od 149. do 146. godine p. n. e. Iako je Rim porazio Kartagu u Drugom punskom ratu, pedeset godina kasnije i nametnuo restriktivne uslove za opstanak Kartage tokom godina dogodile su se određene promjene. U Hispaniji i Grčkoj glas protiv Rima bio je sve glasniji a Kartaga se od završetka prethodnog rata uspjela ponovo obogatiti i razviti novu vojnu silu. 

Do tada, Kartaga bez sopstvene vojske teško se mogla odbraniti od upada iz susjedne Numidije a ti konflikti se se rješavali arbitracijom od strane Rimskog Senata. Međutim, Numidija je tada imala povlašten položaj u Rimu pa su se i arbitracije donosile u korist Numidije. Nakon pedeset godina Kartaga je smatrala da više nije ništa dužna Rimu, iako se Rim s time nije slagao, pa je prvo ponovo okupila neveliku armiju i krenula protiv Numidije i - izgubila, tako da je ponovo postala nečiji dužnik, ovaj put Numidiji. 

Ponovni pokušaj jačanja vojne moći Kartage uzbunio je Rimljane i oni su počeli zagovarati njeno uništenje. Prvo je Rim pokušao uvući Kartagu u otvoreni konflikt postavljanjem nemogućih uslova poput traženja da se tri stotine djece velikodostojnika preda Rimu kako taoci. Na kraju, kada je Rim postavio nemoguć uslov tražeći da se grad ukloni sa mjesta na kojem je bio i ponovo sagradi dalje od mora, dublje u Afrički kontinent, Kartaga je odbila a Rim objavio novi rat. 

U prethodnim ratovima Kartaga se oslanjala na vojske plaćenika a sada su i sami njeni građani morali preuzeti aktivnu ulogu u odbrani grada. Uspjeli su napraviti na hiljade komada priručnog oružja koristeći i žensku kosu za pravljenje struna u katapultima i odbaciti prvi napad rimljana. Zatim je Scipio Emilijanus poveo drugu ofanzivu i stavio Kartagu pod trogodišnju opsadu i naposljetku razbio njene zidine, opljačkao grad i spalio ga do temelja 146. godine p. n. e.

Građani Kartage su se veoma hrabro borili ali ipak nisu mogli odoljeti rimskoj vojnoj nadmoći. Tokom opsade mnogi Kartaginjani umrli su od gladi a još više u posljednjih šest dana borbi. Na kraju je 50.000 preživjelih, tek mali dio prijeratne populacije, pretvoreno u roblje, kao što je to već i bio običaj to vrijeme. Hroničari su zapisali da je grad gorio 10-17 dana i u tom požaru sve zgrade, zidine i luka su bili potpuno uništeni. 

Preostale teritorije koje je imala Kartaga Rim je pripojio sebi a kasnije izgradio novi grad na mjestu gdje je bila Kartaga.

Kategorija:Bitke
Kategorija:Punski ratovi
Kategorija:Treći punski rat
Glaukijas

**Glaukijas** (gr. Γλαυκίας) je kralj Taulanata, kako ga naziva Arijan, koji se 335. god. pne pridružio Kleitusu u pobuni protiv Aleksandra. Poslije zajedničkog poraza kod Peliuma, njegova država je ostala nezavisna, a Kleitus se sklonio kod njega.

U periodu 317. – 302. god. pne Glaukijas se izričito naziva kao kralj Ilira. Papazoglu smatra da je nakon smrti kralja Kleitusa, Glaukijas svom kraljevstvu prisajedinio zemlje bivšeg saveznika. Prestiž ilirskog imena bio je takav da je ono preovladalo u ujedinjenom kraljevstvu. Od tog vremena ilirska kraljevina se prostirala od Epira i Makedonije do jadranske obale. Taulanti su nestali zauvijek iz istorije.

Kasander, nasljednik Aleksandra Velikog je porazio Glaukijasa u bici iz 314. godine p. n. e. Nakon poraza, grčke kolonije Dyrrachium (današnji Drač u Albaniji) i Apolonija koje su Iliri ranije osvojili, vraćene su Makedoncima a Glaukijas je primoran na sporazum kojim je obećao mir Makedoncima i njihovim saveznicima.

Glaukijas se pominje u hronikama antičkih historičara u vezi sa Pirom (319-272. p. n. e.), princom i kasnije, kraljem Epira. Naime 317. godine p. n. e. Pirov otac Eakid je uklonjen sa trona a porodica i Pir (tada beba) su našli utočište kod kralja Glaukijasa. Naime, Glaukijas je bio oženjen Berhoejom, molosijanskom princezom iz kraljevske porodice Eakida tako da je Pir bio bezbjedan kod svoje tetke. Kasander je nudio 200 *talenata* (mjera za težinu i vrijednost u zlatu ili češće srebru, oko 26&nbsp;kg) za Pira ali je Glaukijas to odbio. Kasnije je pomogao Piru da se vrati na prijesto 306. godine p. n. e.

Bez obzira na Glaukijasovo dobročinstvo Pir je, kad je postao kralj, prisajedinio taulantsku teritoriju u epirsko kraljevstvo.
## Literatura 
*
*
*

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*O Glaukijasu
* Plutarh, Paralelne biografije 

Kategorija:Ilirsko kraljevstvo
Monunius

**Monunius** (Monunijus, Monunios) bio je ilirski kralj iz plemena Dardanaca koji je živio u III stoljeću p. n. e. (vladao oko 300-280. godine p. n. e.). Bio je sin Bardilisa II ili možda Graba. Činjenica da je nekoliko dardanskih vladara imalo isto ime razlog je određenim zabunama; historičar J.J. Wilkes navodi u svom djelu Iliri na str. 146: "Niti je sigurno da je to bio isti vladar koji je stekao moć među Taulantima", zatim, "Nije utvrđeno da se radi o istom Monuniusu koji je ponudio pomoć protiv Kelta..."

Prvi njegov spomen u pisanim izvorima je u vezi saveza protiv makedonskog kralja Ptolomeja Kerauna, koji sklopio jedan drugi Makedonac, Ptolomej, Lizimahov sin, sa Monuniosom Ilircem (Monunio Illyrio), sin kralja Bardilisa II i njegov nasljednik, a možda i Graba koji je vladao 25 god ranije.

Historičar Wilkes navodi i da je Monunius bio prvi Ilir koji je kovao svoj novac i to u Dyrrhachiumu (današnji Drač, u Albaniji). Da li se radi o stvarnom suverenitetu i potpunoj potčinjenosti ove grčke kolonije ili je to bio formalni suverenitet sa jačim političkim, ekonomskim i kulturnim  suverenitetom nije jasno. Poznato je da su grčki autonomni gradovi na svojim kovanicama imali znak autonomnosti u vidu signiranja magistrata i monetarnog službenika. Upravo takav signir magistrata ima i na dirahijskom novcu signiran i imenom i vladarskom titulom Monunuja. Po tome se zaključuje da Monunijev "suverenitet" nad ovim jadranskim gradom nije značio i suverenitet Ilirske kraljevine, kojoj je Monunije bio na čelu.

U Albaniji je pronađeno i 40 srebrnih novčića za koje se vjeruje da su bili Monuniusovi. Na novčićima se nalazi prikaz krave koja doji i gleda tele a iznad njih je donja vilična kost vepra. Na drugoj strani se nalazi dvostruko pravougaono polje podijeljeno na četiri dijela sa simetričnim simbolima. Sa vanjske strane pravougaonika nalazi se ime (M)ONOYNIOY - Monunius i BACIΛEΩ(Σ) - kralj.

Kod Ohridskog jezera, u blizini ilirsko-makedonske granice pronađen je bronzani šljem na kome je upisano Monuniusovo ime.

## Literatura 
* 
*The Illyrians by J. J. Wilkes, 1992, 
*O Iliriji 
*Arhiva starog novca

## Reference 
Kategorija:Ilirsko kraljevstvo
Trusina (Konjic)

**Trusina** je naseljeno mjesto u općini Konjic, Bosna i Hercegovina.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Konjic
Boualem Sansal

**Boualem Sansal** (* 1949 u Tenient el Had, Alžir) je alžirski frankofonski književnik.

## Biografija 
Sansal je završio klasičnu gimnaziju u oblasti latinskog i starogrčkog jezika. U sedamdesetim godinama prošlog stoljeća studirao je na tehničkom univerzitetu i ekonomiju, koju je promovirao. Od 1992. godine bio visoki vladin službenik alžirske vlade u industrijskom resoru. Objavio je nekoliko stručnih knjiga od 1992-94. godine.
1999. godine objavljuje u Parizu svoj prvi roman *"Le serment des barbares"*, za koji je dobio dvije nagrade Prix Tropiques i Prix du Premier Roman. Do 2006. godine objavio je još četiri romana, kao i politički esej o Alžiru  *Journal intime et politique, Algérie 40 ans après*, nakon čega je, zbog kritičkog stava prema alžirskom društvu, otpušten iz državne službe.
Od tada se Sansal bavi historijskim romanima, objavljuje roman o epohi vladavine Berbera *Petit éloge de la mémoire*, te 2008. godine roman o povezanosti nekolicine nacističkih oficira u građanskom ratu u Alžiru *Selo u kojem je živo Nijemac - Dnevnik braće Schiller* i njihovom životu u jednom alžirskom selu.

Sansal živi sa ženom i dvije kćerke u Boumerdèsu kraj Alžira. Odbio je ponudu Francuske za iseljenje zbog političkog progona

## Bibliografija 
* *Lettre d’amitié, de respect et de mise en garde aux peuples et aux nations de la terre*, Gallimard, 2021
* *Selo u kojem je živo Nijemac - Dnevnik braće Schiller* - Šahinpašić, Sarajevo, 2009. 978-9958-41-329-2  (''Le village de l'allemand ou Le journal des frères Schiller*, Gallimard 2008)
* *Petit éloge de la mémoire*, Gallimard 2007.
* *Poste restante : Alger : Lettre de colère et d'espoir à mes compatriotes*. Pariz 2006.
* *Harraga*, roman, Pariz 2005.
* *Dis-moi le paradis*, roman, Pariz.
* *Journal intime et politique, Algérie 40 ans après*  zajedno sa Maïssa Bey, Mohamed Kacimi, Nourredine Saadi, Leïla Sebbar. Gallimard 2003.
* *L‘enfant fou de l‘arbre creux*, roman, Pariz (2003. godine nagrađen sa književnom nagradom Michel-Dard )
* *Le serment des barbares'', roman, Pariz 1999.

## Prijevodi 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* web stranica izdavačke kuće Merlin Verlags o Boualem Sansalu 
* http://www.marabout.de/Sansal/sansal.htm 

Kategorija:Alžirski pisci
Kategorija:Biografije, Tenient el Had
Kategorija:Rođeni 1949.
Trusina

* Trusina (Konjic), naselje u općini Konjic.
* Trusina (Nevesinje), naselje u općini Nevesinje.
* Trusina (Berkovići), naselje u općini Berkovići.
Mama Tata

**Mama Tata** ili **Mama Chi** je kršćanska sinkretistička religija zastupljena u određenim dijelovima Paname. To je mješavina katolicizma i animizma i najraširenija je među pripadnicima plemena Guajmí. Pojavila se u drugoj polovini dvadesetog stoljeća, nakon što je navodna proročica Mala Mama (Little Mama) imala viziju Isusa koji se vozi na njenom motociklu. 

## Vjerovanja
Članovi religije Mama Tata vjeruju da je Bog ukinuo Crkvu i da se obraća samo njima preko Male Mame koja ima vizije Marije (Velike Mame - Big Mama) i Isusa. Također vjeruju da su samo sljedbenici ove religije idu u raj.

## Reference
## Vanjski linkovi
* https://web.archive.org/web/20060614205108/http://peacecorps.mtu.edu/KathrynLincoln.pdf

Kategorija:Kršćanstvo
Pleternica

mini|280px|Pleternica, vodoskok u ulici "Matije Gupca"
**Pleternica** je grad u Hrvatskoj, u Požeško-slavonskoj županiji.

## Historija 
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj bila jde u sastavu stare općine Požega.

## Stanovništvo 
Na popisu stanovništva 2011. grad Pleternica je imao 11.323 stanovnika, od čega u samoj Pleternici 3418.

### Grad Pleternica 
### Pleternica (naseljeno mjesto) 
### Popis 1991. 
Na popisu stanovništva 1991. naseljeno mjesto Pleternica imalo je 3838 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

### Popis 1910. 
## Galerija 

Datoteka:Toranj crve Sv. Nikole.jpg|Toranj katoličke crkve sv. Nikole
Datoteka:Pleternica - panoramio.jpg|Gradski detalj
Datoteka:Spomenik braniteljima iz Domovinskog rata.jpg|Spomenik Domovinskom ratu
Datoteka:Nova sportska dvorana.jpg|Nova sportska dvorana
Datoteka:12.02.97 Pleternica 2044.022 (11741217983).jpg|Željeznička stanica
Datoteka:Pleterni-ìki vinogradi na Po+¥e+íkoj gori.jpg|Vinogradi
Datoteka:Orljavski slap i vrba - simbol Pleternice.jpg|Orljavski slap i vrba, simboli Pleternice
Datoteka:Zalazak sunca nad Pleternicom s pogledom na Pleternicku goru.jpg|Zalazak Sunca i pogled na Pleterničku goru
Datoteka:Stadion NK Slavija "Stjepan Zdenko-Šivo".JPG|Stadion Slavije

## Također pogledajte 
* Spisak gradova u Hrvatskoj

## Reference 
## Dodatna literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Vanjski linkovi 
*
Kategorija:Gradovi u Požeško-slavonskoj županiji
Kategorija:Gradovi u Hrvatskoj
Horusovi sinovi

**Četiri Horusova sina** ili **Amentiji** su četiri boga blizanca u egipatskoj mitologiji, Ozirisovi potomci, koji žive sa njim u Duatu. 
## Opis i nastanak 
Horusovi sinovi su djeca Horusa i Hator. Njihova su imena **Imseti, Hapi, Duamutef i Kebehsenuef**. Brat im je Ihi. Razlog zašto ih ima baš četiri je taj što oni personificiraju strane svijeta i Šuove stupove. Imseti ima ljudsku glavu, a svi ostali imaju životinjsku. Prije Novog kraljevstva Imseti je bio obojan u žuto i nije imao bradu, pa se smatra da je to zapravo bila božica, Horusova kćer, te se zvala Imset (imena božica obično završavaju na *t*). Poslije je božica promijenjena u boga, te joj je ime promijenjeno. Ime Hapija se isprva pisalo na hijeroglifima kao dvije guske, pa Hans Bonnett misli da su isprva bila dva božanstva, božica nepoznatog imena i bog Hapi; božica je nestala, pa je ostao samo Hapi. Takođe, prije Novog kraljevstva su svi Horusovi sinovi prikazivani sa ljudskim glavama i krunama. Stariji mit kaže da su ova božanstva nastala iz Nuna, a po Raovoj zapovijedi ih je spasio Sobek, a Anubis im je dodijelio ulogu svojih pomoćnika. Smatralo se da neke zvijezde na nebu predstavljaju Horusove sinove. Oni su obično prikazani kao mumificirana djeca bez ruku, ali su ponekad odrasli. Tada se Duamutef lako može zamijeniti sa Anubisom.
## Imseti 
i-im:z-ti-i
[mini|220 px|[Ozirisova sudnica - kraj Ozirisa stoje njegovi unuci, Horusovi sinovi. Iz Huneferova papirusa.]]
**Imseti** (**Sety, Mesti, Mesta**) ima ljudsku glavu. Dok je smatran božicom Imset, zvan je i **Amset**. Njegovo ga ime povezuje sa bogom Setom, a izgled sa njegovim djedom Ozirisom. Zaštitnik je jetre, bog je juga, a štiti ga njegova baka Izida. 
## Hapi 
H-Aa5:p-i-i
**Hapi** ima glavu babuna. Njegovo ime se piše i **Hapy**. Ime boga Nila se također izgovara Hapi, a može se pisati i Hapy (iako između ta dva boga nema nikakve povezanosti). Hapi je bog sjevera i štiti pluća. Njega štiti Neftida, sestra njegove bake Izide. Hapijevo ime je povezano sa vodom, na hijeroglifima.
## Duamutef 
N14-G14-t:f-ili-N14:D37-t:f
**Duamutef** ima glavu šakala. To ga povezuje sa njegovim stricem Anubisom. Njegovo ime znači onaj koji štuje svoju majku. Zaštitnik je trbuha, bog istoka. Štiti ga ratna božica Neit. U nekim egipatskim tekstovima Duamutef naziva Ozirisa svojim ocem, te govori da ga štiti od njegova neprijatelja. 
## Kebehsenuef 
W15-sn-sn-sn-f
[mini|220 px|Odrasli [Kebehsenuef i Hapi, sa svojim djedom Ozirisom, grobnica Ramsesa III.]]
**Kebehsenuef** ima glavu sokola, što ga odmah povezuje sa njegovim ocem Horusom. Zaštitnik je crijeva i bog zapada, a štiti ga božica škorpija Selkis. 
## U kulturi 
* Horusovi sinovi su spomenuti u računalnoj igri Hexen II.
* U filmu *Mumija* organi Ankh-Sen-Amun su unutar posuda u obliku glava Horusovih sinova. 

## Također pogledajte 
* Titani

## Literatura 
* Caroline Seawright: Sons of Horus – Imsety, Hapy, Duamutef and Qebehsenuef
## Vanjski linkovi 
* Horusovi sinovi

Kategorija:Egipatski bogovi
Flamingosi

**Flamingosi** su bili srbijanska muzička grupa osnovana 2005. godine, koju su činili TV voditelj Ognjen Amidžić i glumac Marinko Madžgalj.

Sa jazz-folk pjevačem Luisom grupa je osvojila prvo mjesto na Beoviziji 2006. godine sa pjesmom "Ludi letnji ples". Na Evropesmi-Europjesmi 2006. koja se održala 11. marta u Sava centru u Beogradu, Flamingosi su osvojili drugo mjesto. Kao i u Podgorici 2005., najveći broj bodova dobila je grupa No Name, ovog puta sa pjesmom "Moja ljubavi" nakon što članovi žirija iz RTCG-a nisu dodijelili ni jedan bod najbolje plasiranim pjesmama Beovizije. 

Glasnim negodovanjem, zviždanjem i bacanjem boca na pozornicu, publika u Sava centru nije dozvolila izvođenje pobjedničke pjesme, nakon čega je izvedena drugoplasirana pjesma, pobjednik Beovizije i jasan favorit u TV glasanju - *Ludi letnji ples* u izvođenju Flamingosa i Luisa. 

Kao epilog spora oko rezultata glasanja, Udruženje javnih televizija Srbije i Crne Gore priopćilo je da na Evropesmi-Europjesmi 2006. nije izabran predstavnik Srbije i Crne Gore za Eurosong u Ateni.

Grupa je prestala sa radom nakon smrti Marinka Madžgalja 26. marta 2016. godine. Madžgalj je preminuo u 38. godini od posljedica raka gušterače.

## Reference 
Kategorija:Srbijanski muzičari
Epulon

mini|300px|Ostaci grada Nezakcijuma

**Epulon** (Epulo, Epulone, Aepulo) je bio vladar ilirskog plemena Histri koji je ratovao protiv Rimljana u vremenu početaka rimske ekspanzije na područje današnje Istre u Hrvatskoj. Epulon se na početku sukobio s rimljanima kod Akvileje (danas gradić u Italiji, u blizini granice sa Slovenijom). U nastavku sukoba Rimljani su prvo zauzeli ostale važne histarske centre u Istri a Epulon je konačno poražen u opsadi svoje prijestolnice Nezakcijuma. Rimljani u početku nisu uspjeli zauzeti Nezakcijum ni nakon duge opsade grada. Tek kada su Rimljani skrenuli tok rijeke koja je štitila Nezakcijum i opskrbljivala ga vodom Epulon je shvatio kako su Rimljani pobjedili pa je izvršio samoubistvo probovši se mačem kako bi izbjegao ropstvo.. Epulon je postao simbol junaka koji je radije odabrao smrt nego zatočeništvo..

Iliri nisu imali svoju pismenost a rimski i grčki historičari nisu uvijek bili nepristrasni kada su pisali o njima. Pored arheoloških nalaza, rimske i grčke hronike su gotovo jedini izvori saznanja o Ilirima. 

Rat Rima protiv Histrijana smješten je u periodu od oko 181. godine p. n. e. i prvih čarki oko Akvileje do 175. godine p. n. e. i rimske pobjede.  

Rimski hroničar Livije navodi kako su prvi napadi na Akvileju uspješno odbijeni nakon čega je uspostavljen relativni mir. Svakako da su Histri i dalje vidjeli rimsko prisustvo kao opasnost pa dolaskom Epulona na vlast sukobi ponovo počinju. U nekoliko sporadičnih bitaka Histri su bukvalno sasjekli na komade pripadnike nekoliko rimskih jedinica. Novi rat možda nije bio zasnovan na uvjerenju ilirskih plemena da mogu pobijediti Rim ali je sigurno da se bezobzirnost Rimljana više nije mogla trpjeti. 

Livije pominje i da su Histri izvršili jedan uspješan napad na rimski logor tokom kojeg su se legionari u panici razbježali a Histri uzeli veliki ratni plijen: dragocjenosti, opremu, hranu i vino. No, rimska vojska se brzo regrupisala te je stigla ilirske ratnike opterećene plijenom, opijene pobjedom i vinom i lako povratila izgubljeno. Pobijeno je mnogo Histara a Epulon se sklonio u Nezakcijum. Evo kako je to Livije opisao:

## Reference i bilješke 
## Vanjski linkovi 
* Histri i Nezakcij
* O Liviju Livius.org 
* Livije, Ab Urbe Condita, knjige 1-45

## Također pogledajte 
* Istra
* Nezakcij

Kategorija:Iliri
Neusiedl am See (okrug)

**Okrug Neusiedl am See** nalazi se u sjevernom dijelu austrijske pokrajine Gradišća.

## Upravna podjela 
mini|400px|Općine u okrugu Neusiedl am See
Okrug se sastoji od ukupno 27 općina. Od toga su dva grada i 10 općina sa statusom *Markt*.

*
Neufeld an der Leitha

**Neufeld an der Leitha** je najveći grad u okrugu Eisenstadt-Umgebung austrijske savezne pokrajine Gradišća. 

## Historija 
Neufeld an der Leitha osnovan je 1651. godine od  Franza Grafa Nádasdya. Od 1921. godine pripada Austriji.

## Poznate osobe 
* Fred Sinowatz, austrijski predsjednik vlade od 1983-86. godine

Položaj grada Neufeld an der Leitha u okrugu Eisenstadt-Umgebung|mini|300px|desno

## Reference 
Kategorija:Gradovi u Gradišću
Kategorija:Okrug Eisenstadt-Umgebung
Jorge Guillén

**Jorge Guillén** (Valladolid, Španija, 1893. - Málaga, Španija, 1984.), španski pjesnik, član uticajne grupe pjesnika Generacija '27.

## Reference 
## Također pogledajte 
* Nagrada "Miguel de Cervantes"

Kategorija:Španski pisci
Kategorija:Biografije, Valladolid
Kategorija:Rođeni 1893.
Kategorija:Umrli 1984.
Kategorija:Dobitnici Nagrade "Miguel de Cervantes"
Málaga

**Málaga** je lučki grad u Andaluziji, južnom dijelu Španije na obalama Sredozemnog mora.

Zajedno sa okolinom u Malagi živi 1.100.082 stanovnika, što ga čini petom najvećom metro zonom u Španiji. Málaga je okružena planinama, leži u ponožju brda Axarquía i na rijekama Guadalmedina i Guadalhorce.

## Vanjski linkovi 
* Službena stranica

Kategorija:Gradovi u Španiji
Kategorija:Málaga
Nuklearna eksplozija

mini|200px|Nuklearna eksplozija
**Nuklearna eksplozija** nastaje kao rezultat veoma brzog oslobađanja energije uslijed nekontrolisane nuklearne reakcije. Ta reakcija može da bude nuklearna fisija, nuklearna fuzija ili kombinacija te dvije fuzije, iako su do danas sva oružja zasnovana na fuziji koristila fisijski uređaj za pokretanje fuzije, a oružje čisto fuzije ostaje hipotetički uređaj.

Atmosferske nuklearne eksplozije povezuju se s oblacima pečuraka, iako se oblaci pečurke mogu pojaviti kod velikih kemijskih eksplozija. Moguća je nuklearna eksplozija u zraku bez tih oblaka. Nuklearne eksplozije proizvode zračenje i radioaktivne krhotine koje su štetne za ljude i mogu uzrokovati umjerene do teške opekotine kože, oštećenje oka, radijacijsku bolest, rak i moguću smrt ovisno o tome koliko je osoba udaljena od radijusa eksplozije. Nuklearne eksplozije takođe mogu imati štetne efekte na klimu, koji traju od meseci do godina. U članku iz 1983., Carl Sagan je tvrdio da nuklearni rat malih razmjera može osloboditi dovoljno čestica u atmosferu da izazove hlađenje planete i prouzrokuje nestanak usjeva, životinja i poljoprivrede širom svijeta – efekat nazvan nuklearna zima.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.youtube.com/watch?v=P_o65B1JTiw&html5=1 Kompilacija testova nuklearnih eksplozija u HD

Kategorija:Nuklearna fizika
Albani

**Albani** (Albanoi) su bili ilirsko pleme koje u antičko vrijeme naseljavalo područja centralnog dijela današnje sjeverne Albanije. Prvo spominjanje naziva Albani kao ilirskog plemena datira oko 130. godine p. n. e. u radovima Ptolomeja. Ptolomej pominje grad Albanopolis a također je i ucrtan na njegovoj mapi. Pronađen je i drevni porodični epitaf u blizini mjesta Scupi (kod Skoplja, glavni grad današnje Makedonije. Slična riječ *Arbanon* je vjerovatno naziv okruga a ne nekog određenog mjesta.

## Također pogledajte 
* Albanopolis
* Iliri
* Historija Albanije

## Reference 
Kategorija:Ilirska plemena
Partini

**Partini** ili Parteni su bili jedno od brojnih ilirskih plemena koji su u antičko vrijeme naseljavali područja sjeverno od Epira (Epirus Nova), oko grčke kolonije Epidamnus (današnji Drač u Albaniji). Najbliži susjedi su im bili Taulanti na zapadu i Dokleati na sjeveru. U starim zapisima često se spominju u vezi sa ratom koju je vodila Rimska države protiv Ilirije i to na strani Rimljana.

Nakon smrti Filipa Makedonskog, pridružili su se Pleuratusu, ilirskom princu koji je također bio u savezništvu sa Rimljanima. Njihovo središte bilo je u Partusu. I Dimale, dvostruko utvrđenje na dva brijega povezano zidinama bilo je na njihovoj teritoriji. Nije tačno uvrđen položaj ovoj mjesta, vjerovatno se nalazilo izeđu Lisusa i Epidamnusa. Rimski historičar pominje i dva druga utvrđenja: Eugenium i Bargulum.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Ilirska plemena
Liburni

desno|mini|300px|Mapa koja prikazuje približan razmještaj ilirskih plemena na historijskom području Ilirije.
mini|desno|Teritorija Liburna
**Liburni** (grčki *Libyrnides*) su antička venetsko-ilirska pomorska etnogrupa koja je živjela na jugozapadu današnje Hrvatske na obalama sjeveroistočnog dijela Jadranskog mora između rijeka Raše i Krke, tj. na području Kvarnera i sjevernoj Dalmaciji do velebitskog primorja. Liburni su bili savremenici italskih Etruraca i levantskih Feničana i smatra se da su se doselili na navedene teritorije oko IX stoljeća p. n. e. Njihovi susjedi na zapadu su bili Histri, sjeverno u zaleđu Japodi, a istočno Dalmati. Liburni su jedno vrijeme bili "gospodari Jadrana".

## Historija 
Liburni su najvjerojatnije imali trgovačke odnose s italskim Etrurcima i levantskim Feničanima koji su već prije Grka doplovili do Jadrana. O feničanskom prisustvu nema historijskih dokumenata ali rijetki arheonalazi ipak ukazuju na moguću trgovačku razmjenu sa domaćim stanovništvom.

Na italskoj obali Jadrana otkriveni su znatni arheološki nalazi počevši od IX vijeka, koji potvrđuju ilirsko (liburnsko) prisustvo u oblasti Picenuma: fibule sa zrnom jantara na luku, naočaraste fibule i isto takvi privjesci, pektorali i drugi ukrasni predmeti. Isti takvi predmeti pronađeni su na naspramnoj liburnskoj i japodskoj strani.

Prve historijske zapise o sukobu Grka i Ilira, napravili su Grci tek kada su Grci ovladali višim nivoom tehnike gradnje brodova, i organizacijom flote i suvozemne vojske. Nakon VII stoljeća p. n. e. ostvarili su prevlast nad Liburnima u Jonskom moru otjeravši ih sa ostrva Korkira (ostrvo Krf, zapadno od Grčke) a zatim i iz Epidamnusa (današnji Drač u Albaniji). U narednim stoljećima Grci zauzimaju i ostrva u srednjem Jadranu: Hvar, Vis i Korčulu i tu, kao i na obali, uspostavljaju svoje kolonije a Liburne potiskuju na sjever Jadrana. Pritisnuti Grcima i italskim plemenima u V. stoljeću Liburni nisu više pomorska sila. Liburni su 385. ili 386 bez uspjeha pokušali povratiti Hvar. Grčki zapovjednik iz Lissosa (Lješ u Albaniji) doplovio je s velikim brojem troveslarki protiv ilirskih lakih brodova i, nakon što je neke potopio, a druge zarobio, ubio je više od pet hiljada napadača, a uzeo oko dvije hiljade kao zarobljenike.

Od IV stoljeća p. n. e. iz dalmatinskog zaleđa upadaju i ratoborni Dalmati koji također potiskuju Liburne iz srednjodalmatinskog primorja i preotimaju im grad Promona. Kako su postali ugroženi i s kopna i mora, Liburni se okreću k Rimu a 167. godine p. n. e. postaju njihovi saveznici.

## Literatura 
*Liburna iz Mainza
*Liburna
*Liburna na Enciklopedija Britanika
*Andrew Dalby: Empire of pleasures, Routlege, 2000, 

## Reference 
Kategorija:Ilirska plemena
Cass Elliot

**Cass Elliot** (19. septembra 1941 - 29. juli 1974, pravim imenom **Ellen Naomi Cohen**) bila je američka pjevačica pop i folk muzike, najpoznatija kao Mama Cass, članica poznate grupe 1960ih The Mamas and the Papas. Umrla je nakon što je dvaput napunila londonski "Paladijum", od srčanog napada, iako je poznata priča da je umrla ugušivši se na sendviču, što nije istina. Poznata je po pjesmama *Dream a Little Dream of Me*, *California Dreamin*, *Monday, Monday* i drugim.

## Vanjski linkovi 
* Službena stranica

Kategorija:Američke pjevačice
Kategorija:Biografije, Baltimore
Kategorija:Rođeni 1941.
Kategorija:Umrli 1974.