open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Witold Pilecki

**Witold Pilecki**, fonestki: Vitold Pilecki (13. maj 1901. – 25. maj 1948) bio je poljski konjički oficir u Drugom svjetskom ratu, obavještajni agent i vođa otpora.

Kao mladić, Pilecki se pridružio poljskim podzemnim izviđačima, a nakon Prvog svjetskog rata, poljskoj miliciji, a kasnije i poljskoj vojsci. Učestvovao je u Poljsko-sovjetskom ratu koji se završio 1921. Godine 1939. učestvovao je u neuspješnoj odbrani Poljske od njemačke invazije, a nedugo zatim se pridružio poljskom otporu, gdje je bio suosnivač pokreta otpora Tajne poljske vojske. Godine 1940. Pilecki se dobrovoljno prijavio da ga okupatorski Nijemci zarobe kako bi infiltrirao koncentracioni logor Auschwitz. U Auschwitzu je organizovao pokret otpora koji je na kraju uključio stotine logoraša, a tajno je sastavljao izvještaje u kojima su detaljno opisivali njemačke zločine u logoru, koji su prokrijumčareni u štab Domovske armije i podijeljeni sa zapadnim saveznicima. Nakon bijega iz Auschwitza, Pilecki se borio u Varšavskom ustanku od augusta do oktobra 1944. Nakon njegovog gušenja, bio je interniran u njemački logor za ratne zarobljenike. Nakon komunističkog preuzimanja Poljske ostao je lojalan poljskoj vladi u egzilu sa sjedištem u Londonu. Godine 1945. vratio se u Poljsku da izvještava vladu u egzilu o situaciji u Poljskoj. Prije povratka, Pilecki je napisao *Vitoldov izvještaj* o svojim iskustvima iz Auschwitza, očekujući da bi ga nove poljske komunističke vlasti mogle ubiti. Godine 1947. uhapsila ga je tajna policija pod optužbom da je radio za „strani imperijalizam“ i, nakon što je bio podvrgnut mučenju i pokaznom suđenju, pogubljen 1948. godine.

Njegova priča, nezgodna poljskim komunističkim vlastima, ostala je uglavnom nepoznata nekoliko desteljeća; jedan od prvih izveštaja o Pileckovoj misiji u Auschwitzu dao je poljski istoričar Józef Garliński, i sam bivši zatvorenik Auschwitza koji je emigrirao u Britaniju nakon rata, u *Fighting Auschwitz: The Resistance Movement in the Concentration Camp* (1975). Nekoliko monografija pojavilo se u narednim godinama, posebno nakon pada komunizma u Poljskoj, što je olakšalo istraživanje njegovog života od strane poljskih istoričara.

## Literatura 
* 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1901.
Kategorija:Umrli 1948.
Kategorija:Poljski oficiri
Kategorija:Biografije, Olonjec
Fanes (mitologija)

Phanes (starogrčki: Φάνης) bio je jedno od grčkih primordijalnih božanstava rađanja i generisanja novog života, koje je u grčku mitologiju uvela orfička tradicija; drugi nazivi za ovog klasičnog grčkog orfičkog koncepta uključivali su Ericapaeus / (starogrčki: Ἠρικαπαῖος/Ἠρικεπαῖος, romanizirano: Ērikapaîos/Ērikepae) (Mediapaîos/Ērikepa).

## Mitologija 
### Orfička kosmologija 
U orfičkoj kosmogoniji, Fanes se često izjednačava sa Erosom ili Mitrom, i prikazan je kao božanstvo koje izlazi iz kosmičkog jajeta, isprepleteno zmijom. Imao je šljem i široka zlatna krila. Orfička kosmogonija je sasvim drugačija od saga o stvaranju koje nude Homer i Hesiod. Naučnici su sugerisali da je orfizam "negrčki" čak i "azijski" po koncepciji, zbog svog inherentnog dualizma.

Za Kron (Vrijeme) se kaže da je stvorio srebrno jaje svemira, iz kojeg je eksplodiralo prvorođeno božanstvo Fanes, ili Fanes-Dioniz. Fanes je bio muški bog, u originalnoj orfičkoj himni nazvan je "Gospodar Prijap" iako ga drugi smatraju androginim. Fanes je bio božanstvo svjetlosti i dobrote, čije je ime značilo "donijeti svjetlost" ili "sjati"; prvorođeno božanstvo, izronilo je iz ponora i rodilo svemir. u predstavi u kojoj se Fanes zove 'Eros', Fanes je rođen iz jajeta koje je stvorilo prvo božanstvo Niktu i postavljeno u bezgranično krilo Ereba, nakon čega se pari sa Haosom i stvara leteća stvorenja.

Mnoge niti ranijih mitova su očigledne u novoj tradiciji. Vjerovalo se da se Fanes izlegao iz srebrnog jajeta svemira Krona (Vrijeme) i Ananke (Neophodnost ili sudbina) ili Nikte u obliku crne ptice i vjetra. Njegova starija žena Nikta ga je zvala *Protogen*. Kao što je stvarao noćno vrijeme, Fanes je kreirao dan, a također je izmislio metod stvaranja miješanjem. Postavljen je za vladara božanstava. Ova nova orfička tradicija kaže da je Fanes predao žezlo Nikti; Nikta je kasnije dala žezlo svom sinu Uranu; Kron je oteo žezlo od svog oca Urana; i konačno je žezlo koje je držao Kron oteo Zeus, koji ga trenutno drži. Neki orfički mitovi sugerišu da Zeus namjerava predati žezlo Dionisu.

## Reference 

Kategorija:Grčki primordijalni bogovi
Varšavski ustanak

mini
mini
mini
mini
mini|Varšava nakon ustanka
**Varšavski ustanak** (1. avgust – 3. oktobar 1944.) bio je oružani ustanak protiv njemačkih trupa koje su okupirale Varšavu, koji je organizovala Domovinska vojska kao dio operacije „Burza“ („Bura“), u kombinaciji sa otkrivanjem i službene aktivnosti najviših struktura poljskog državnog podzemlja. Najveća vojna operacija Domovinske vojske. Maksimalni domet ustanka pokrivao je dio gradskih četvrti na lijevoj obali, malu oblast desne obale Varšave, kao i Kampinosku šumu, Legionowo i okolinu Marki. Bila je to najveća bitka koju je podzemna organizacija vodila protiv okupatorskih snaga tokom Drugog svjetskog rata.

Varšavski ustanak bio je vojno usmjeren protiv Njemačke, a politički protiv SSSR-a i njemu podređenih poljskih komunista. Komanda Domovinske vojske planirala je da prije ulaska Crvene armije sama oslobodi glavni grad, nadajući se da će ojačati međunarodnu poziciju vlade Republike Poljske u egzilu i zaustaviti proces potčinjavanja i sovjetizacije Poljske koji je vodio Staljin. Nakon izbijanja ustanka, Crvena armija je zaustavila ofanzivu prema Varšavi, a sovjetski diktator je uporno odbijao da pruži ustanku bilo kakvu ozbiljnu pomoć. Podrška koju su pobunjenicima pružile Sjedinjene Američke Države i Velika Britanija, međutim, bila je ograničene prirode i nije bitno uticala na situaciju u Varšavi. Kao rezultat toga, slabo naoružane ustaničke jedinice vodile su usamljenu borbu protiv nadmoćnih njemačkih snaga 63 dana, koja je završila kapitulacijom 3. oktobra 1944. godine.

Tokom dvomjesečnih borbi, gubici poljske vojske iznosili su oko 16.000 ubijenih i nestalih, 20.000 ranjenih i 15.000 zarobljenih. Usljed vazdušnih napada, artiljerijske vatre, teških uslova života i masakra koje su organizovale njemačke trupe, stradalo je između 150.000 i 200.000 civilnih stanovnika glavnog grada. Kao rezultat pobunjeničkih borbi i sistematskog rušenja grada od strane Nijemaca, uništena je većina zgrada na lijevoj obali Varšave, uključujući stotine neprocjenjivih spomenika i objekata velike kulturne i duhovne vrijednosti.

Varšavski ustanak se smatra jednim od najvažnijih događaja u novijoj istoriji Poljske. Zbog svojih tragičnih posljedica, posebno velikih ljudskih i materijalnih gubitaka, pitanje legitimnosti odluke o podizanju ustanka i dalje je predmet rasprava i žestokih polemika.

## Reference 
## Literatura 
* 
* 

## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:1944. u Poljskoj
Kategorija:Bitke u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Njemačka u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Poljska u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Varšava
Kategorija:Vojna historija Poljske
Kategorija:Sukobi u 1944.
Kategorija:Vojna historija Njemačke
Barbarina grančica

180px|mini|desno|Barbarina grančica

**Barbarine grančice** su grane voćaka koje se po starom običaju režu 4. decembra, na liturgijski spomendan sv. Barbare u Rimokatoličkoj i Grčkoj pravoslavnoj crkvi i stavljaju u vazu u domu. Ovisno o kraju i običajima, koriste se grane trešnje, jabuke, breze, lješnjak, divljeg kestena, šljive, vrbe, bazge, gloga ili forzicije. Grančice bi trebale bi cvjetati do Badnjaka i krasiti dom za Božić. Običaj je čest u Austriji, Njemačkoj, Švicarskoj, Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini.

## Običaj 
Običaj seže do predaje o svetoj Barbari, prema kojoj se njezina haljina zakačila za granu na putu u zatvor. Slomljenu granu stavila je u posudu s vodom, a ona je procvjetala upravo na dan kada je podnijela mučeništvo. Prema narodnom vjerovanju, cvjetanje Barbarinih grana donijet će sreću u narednoj godini. U nekim je slučajevima uobičajeno da mlade djevojke svakoj grani dodijele ime jednog obožavatelja. Kaže se da grana koja prva procvjeta ukazuje na budućeg mladoženju. Barbarine grane također su bile temelj drugih proročišta, kao što su proročanstva o žetvi, gdje je broj cvjetova pokazivao veličinu žetve, ili su također korištene za predviđanje brojeva lutrije.  Ovaj običaj ima analogije u mnogim kulturama ("štap života") i stoga je jedan od mnogih običaja proročišta. Drvo Barbare pisano je zabilježeno od 13. vijeka. Jedna težačka izreka kaže: *"Na sv. Barbaru pupoljci, a za Božić cvjetaju".*

## Barbarino drvo 
Poseban oblik Barbarine grane je običaj postavljanja Barbarinog drvca, u narodu poznat i kao Božićni maj (). Za Barbarino drvce koriste se cijele grane ili grublje grančice voćaka, ponekad i kestena, breze i jabuke, koje su bile bogato okićene pozlaćenim orasima i jabukama, a kasnije i staklenim ukrasima za božićno drvce. Naziv Barbarino drvo potječe od običaja rezanja tih grana nekoliko dana prije spomendana sv. Barbaru - neki izvori spominju svetog Andriju: odrežite i stavite u toplu sobu na dan svete Barbare da grane procvjetaju na Božić. Takvo Barbara drvo moglo bi prekriti cijeli zid sobe ili cijeli kutak dnevne sobe. U 18. vijeku markgrof od Bayreutha zabranio je podizanje stabala Barbare zbog neobuzdane pljačke voćaka.

## Reference 
## Literatura 
* Manfred Becker-Huberti: *Lexikon der Bräuche und Feste 3000 Stichwörter mit Infos, Tipps und Hintergründen.* Herder, Freiburg im Breisgau 2000, ISBN 3-451-27317-9.

## Vanjski linkovi 
Kategorija:Njemački folklor
Kategorija:Austrijski folklor
Kategorija:Hrvatski folklor
Kategorija:Bosanskohercegovački folklor
Kategorija:Švicarski folklor
Božićna pšenica

180px|mini|desno|Božićna pšenica okićena na hrvatski način s vrpcom u nacionalnim bojama i svijećom kao simbolom Krista. Ponekad se tri svijeće koriste kao simbol Trojstva.
**Božićna pšenica**, negdje nazvana i *Barbarina pšenica*, *Lucijina pšenica*, također i *božićno žito* je običaj u vrijeme Došašća u kojem se uglavnom na dan svete Barbara (4. decembra) ili svete Lucije (13. decebra) sadi pšenica ili neka druga žitarica u manju ravniju posudu. Ovo sjeme, koje obično klija iz pšenice ili ječma, jedno je od porijekla božićnog drvca i još uvijek je običaj među katolicima i danas, posebno u Austriji, Mađarskoj, Sloveniji, Hrvatskoj Bosni i Hercegovini i južnoj Francuskoj. U Njemačkoj je bio osobito raširen među prethodno pretežno katoličkim stanovništvom Porajnja. Ovaj običaj ploda koji klija zimi simbolizira veliku važnost žita kao ploda kruha i stoji u kršćanskoj simbolici za samog Isusa Krista. Usto, bujan rast sjemena služi kao proročanstvo o urodu poljskih usjeva i tijekom iduće godine.

## Običaj 
Važan je rok sjetve, jer ako žito zbog toplih klimatskih uvjeta prebrzo naraste, do Božića više neće imati snage. Ako presporo raste, sjeme neće dovoljno niknuti do Božića. Ovisno o klimi mjesta sjetve, kao rok sjetve bira se dan Barbare ili Lucije. Tako se 4. decembra, na blagdan Svete Barbare, ili 13. decembra, na Blagdan Svete Lucije, polažu žitarice. na ravnom tanjuru, razbacanom u zdjelu ili sličnu posudu. Vata ili zemlja također mogu poslužiti kao supstrat. Pšenica se polije vodom, stavi na toplo mjesto zaštićeno od vjetra i održava vlažnim. Do Božića sjeme će niknuti i formirati gusti zeleni grm. Na Badnjak, sjeme tanjura je opremljeno jednom ili tri svijeće kao referenca na Isusa Krista ili Trojstvo i postavljeno na stol za blagovanje. U Hrvatskoj se proslava Badnjaka tradicionalno održava nakon mise polnoćke. Prije jela se izmole molitve, a ponekad i pjevaju božićne pjesme. Nakon molitve, jedna ili tri goruće svijeće se ugase kruhom prethodno umočenim u vino.

## Porijeklo 
Porijklo običaja vjerojatno leži u antičkom kultu boga Adonisa, u grčkoj mitologiji boga ljepote i vegetacije. Čini se da je običaj sijanja jela potvrđen diljem mediteranske regije, uključujući drevni Egipat i Bliski istok.
 Kultistički "Adonisovi vrtovi" postavljeni u krhotinama ili tanjurima predstavljali su vječni rast i propadanje i tako dočaravali besmrtnost ubijenog Adonisa. Kako bi se borila protiv rasprostranjenog kulta Adonisa, kršćanska je crkva vjerojatno zamijenila osobu Adonisa s Ivanom Krstiteljem, zadržavajući vanjske običaje.
 Izravni pandan božićnoj Barbarinoj ili Lucijinoj pšenici su "Nenneri" koji se nose okolo u procesijama na Sardiniji za ljetnog solsticija na blagdan sv. Ivana.
 Običaj sijanja sjemena proširio se s područja Sredozemlja na srednju Europu, a nalazimo ga i u božićnoj tradiciji.

## Reference 
## Literatura 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Slovenski folklor
Kategorija:Austrijski folklor
Kategorija:Hrvatski folklor
Kategorija:Bosanskohercegovački folklor
Kategorija:Mađarski folklor
Kategorija:Francuski folklor
Kategorija:Njemački folklor
Kategorija:Božićni ukrasi
NF (reper)

**Nathan John Feuerstein** (rođen 30. marta 1991.), poznat po inicijalima NF (stilizirano kao ИF), američki je reper, pjevač, tekstopisac i producent. Izdao je dva EP-a, ''I'm Free* (2012), i istoimeni EP 2014. godine, sa Capitol CMG. Njegov prvi album velike izdavačke kuće, *Mansion*, objavljen je 31. marta 2015. Njegov drugi studijski album, *Therapy Session*, objavljen je 22. aprila 2016. i dostigao je 12. mjesto na američkoj Billboard 200 listi.

Njegovi albumi su osvojili nekoliko priznanja, od kojih neki uključuju: Gospel Music Association Dove nagradu za Rap/Hip Hop album godine (*Therapy Session*).

NF je postigao mainstream popularnost 2017. godine sa *Perception*; album je bio na prvom mjestu ljestvice u Sjedinjenim Državama i bio je platinasti, dok je njegov treći singl, "Let You Down", dostigao dvanaesto mjesto na američkoj Billboard Hot 100 listi, i bio je među deset najboljih svjetskih hitova. Postigao je sličan komercijalni uspjeh sa svojim nastavkom *The Search* (2019).

Njegov peti studijski album, *Hope*, izlazi 7. aprila 2023.

## Rani život 
Nathan John Feuerstein je rođen u Gladwinu, Michigan, 30. marta 1991. godine. Roditelji su mu se razveli, a odgajala ga je majka sve dok ga otac nije morao odvesti kada ga je njen dečko zlostavljao. Njegova majka je umrla od predoziranja 2009. godine zbog čega je njoj posvetio pjesmu "How Could You Leave Us". Završio je srednju školu Gladwin High School, 2009. godine i bio je u školskom košarkaškom timu. NF je započeo svoju karijeru na Festivalu lijepih umjetnosti u organizaciji Connection Church u Cantonu, Michigan.

## Umješnost 
Feuerstein navodi Eminema kao njegov glavni uticaj u hip hopu, tvrdeći da je u jednom trenutku to bilo sve što je slušao. NF-ov stil se takođe poredi sa Logicom i Machine Gun Kellyjem. Iako je svoje muzičko odrastanje pronašao u hrišćanskom hip-hopu, Feuerstein je demantovao svoju etiketu kao hrišćanski reper, rekavši: "Ja sam hrišćanin, ali ne stvaram hrišćansku muziku. Nećete doprijeti do svakoga sa samo jednim gledištem. Pišem o stvarima kojima se zapravo bavim. Ne morate biti hrišćanin da biste se poistovetili s njima."

Godine 2013. Feuerstein se pojavio na albumu hrišćanskog hip-hop umjetnika Flame Royal Flush na numeri "Start Over". Godine 2015., njegove funkcije na TobyMac-ovoj pesmi *This Is Not a Test* "Til the Day I Die" i Martyjevoj *Marty For President* numeri "The One With My Friends" donele su mu slavu i priznanje u hrišćanskom hip-hop žanru. Feuersteinova saradnja 2017. sa Futuristic, "Epiphany", poboljšala je njegovu karijeru u sekularnoj rep industriji.

## Turneje 
* *Therapy Session* turneja (2017)
* *Perception* turneja (2018)
* *Perception* svetska turneja (2018) 
* *The Search* turneja (2019)
* *Clouds* turneja (2021)

## Diskografija 
### Studijski albumi 
* *Moments* (2010)
* *Mansion* (2015)
* *Therapy Session* (2016)
* *Perception* (2017)
* *The Search* (2019)

### EP 
* *I'm Free* (2012)
* *NF* (2014)

### Mikstejpovi 
* *Clouds'' (2021)

## Nagrade i nominacije 
## Reference
Bärbeletreiben

**Bärbeletreiben** (negdje i ), doslovce prevedeno kao *djevojačko tjeranje*, *utrka djevojaka* ili *djevojačko skakanje*, je tradicionalni narodni običaj u Allgäuu u slobodnoj državi Bavarskoj u Njemačkoj. Održava se svake godine 4. decembra navečer, na blagdan svete Barbare.

## Običaj 
*Bärbele* u Allgäuu se nazivaju obično žene i djevojke od 16 godina koje su neudate, ali to se ne tumači uvijek striktno. Nose odrpane halje i prerušene su u starice s maskama ručno izrađenim od lišajeva, mahovine i sličnih prirodnih materijala. Nose se duge suknje, uz staru pregaču ili maramu. Žene su oko tijela opasane malim ili velikim zvoncima (praporcima) i naoružane su metlama od brezovog pruća ili vrbovog pruta. Odjeveni na ovaj način, *bärbele* (ponekad se nazivaju i "wildbärbele" ili "klausenbärbele" u odnosu na "wilden Männle" i "klausenbärbele") tiho se kreću kroz sela i gradska središta. Ponegdje ulaze i u kuće, simbolično čiste sve prljavo i nepristojno sa svih vanjskih vrata, zatim metu u dvorištu, a potom i na ulicama. Ako se netko od ukućana usudi izaći iz kuće i previše im se približi, tim "zločestima" zadaju razne, prilično nježne, udarce. No, znaju se i glasno obrušiti na muškarce, koji im prijeđu put u selu. Udarci, osobito po nogama, što navodno donosi plodnost i sreću. Djecu i njihove majke u kući daruju ih jabukama, orasima, keksima i sličnim sitnim darovima. Šetnja ili utrka prestaje u ponoć.

Nakon što je običaj tjeranja bärbelea u Allgäuu godinama bio zaboravljen osim u Oberstdorfu, u Oberallgäuu je oživljen tek krajem 20. vijeka. Prva daljnja Proslava bärbele održana je u Sonthofenu 1985, a danas se običaj ponovno prakticira na brojnim drugim mjestima u Oberallgäuu. Postojao je sličan običaj u Gornjoj Franačkoj, osim što bi ondje odrpano odjeveni momci trčali za mladim djevojkama, vrijeđali ih i udarali šipkama ako bi se usudile nepristojno ostati vani nakon sumraka

## Historija 
Izvođači i publika smatraju taj običaj nekadašnjim keltskim i germanskim. Historijski gledano današnji običaj seže daleko u keltsko doba. U to vrijeme, prije pokrštavanja, Germani i Kelti štovali su mnoge bogove i željeli ih umilostiviti bajanjima i žrtvama. Pritom treba s puno buke tjerati demone i zle duhove. Tek kasnije, kada je vjerovanje u zle duhove postupno nestalo, te je običaje crkva prihvatila. Jedan od takvih običaja je progon Bärbele, koji je uglavnom preživio u Allgäuu i izvode ga isključivo žene. Naziv običaja potječe iz legende o Svetoj Barbari, a prvobitno se ovom radnjom i odavanjem počasti velikoj majci zemlji trebali otjerati demoni i zli duhovi hladnih, oštrih zimskih noći. U početku su aktivnosti Bärbele započinjale 3. decembra večer uoči blagdana svete Barbare.

## Reference 
## Literatura 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Njemački folklor
Koitusna inkontinencija

**Koitusna inkontinencija** (**CI**) je curenje urina koje se javlja tokom penetracije ili orgazma i može se javiti kod seksualnog partnera ili kod masturbacija. Prijavljeno je da se javlja kod 10% do 27% seksualno aktivnih žena s problemima s urinarnom kontinencijom. Postoje dokazi koji upućuju na vezu između curenja mokraće pri penetraciji i urodinamičke stresne inkontinencije, te između curenja mokraće pri orgazmu i prekomjerne aktivnosti detruzora.
 
## Reference 
## Vanjski linkovi
Kategorija:Urinarna inkontinencija
Kategorija:Seksualno zdravlje
Alkalna sluz

i]]
**Alkalna sluz** je gusta tečnost koju proizvode životinje koja daje zaštitu tkivu u kiselom okruženju, kao što je želudac.
 
## Svojstva 
Sluz koja služi zaštitnoj funkciji od kiselog okruženja općenito ima visoku viskoznost, iako debljina i viskoznost sloja sluzi mogu varirati zbog nekoliko faktora. Naprimjer, alkalna sluz u želucu se povećava u debljini kada se želudac rasteže. Nivo pH sluzi takođe ima ulogu u njenoj viskoznosti, jer viši pH nivoi imaju tendenciju da mijenjaju debljinu sluzi, čineći je manje viskoznom. Zbog ovog, invazivni agensi kao što je *Helicobacter pylori*, bakterija koja uzrokuje čir na želucu, može promijeniti pH sluzi kako bi sluz bila dovoljno savitljiva da se prolazi. Izloženost atmosferskom zraku također ima tendenciju povećanja pH nivoa alkalne sluzi.

## Kod ljudi 
Kod ljudi, alkalna sluz je prisutna u nekoliko organa i pruža zaštitu svojom alkalnošću i visokom viskoznosti. Alkalna sluz postoji u ljudskim očima, želucu, pljuvački i cerviksu.
 
U želucu, alkalnu sluz luče želučane žlijezde u sluzokoži zida želuca. Lučenje alkalne sluzi je neophodno da bi se sluzokoža želuca zaštitila od kiselina koje se oslobađaju tokom probave. Pokazalo se da se čir na duodenumu razvija na mjestima koja su u direktnom kontaktu s pepsinom i kiselinama. Kako bi se spriječilo oštećenje i zaštitio epitel sluzi, povećava se lučenje alkalne sluzi u probavnom sistemu kada se jede hrana.

## Reference 
Kategorija:Probavni sistem
Draginja Nadaždin

**Draginja Nadażdin** (rođena Nadaždin Dve godine je živjela u Beogradu. Godine 1994. dobila je stipendiju za studiranje u Poljskoj. Diplomirala je na Institutu za etnologiju i kulturnu antropologiju Univerziteta u Varšavi. Studirala je i u Školi ljudskih prava Helsinške fondacije za ljudska prava, kao i Leadership Academy za Poljsku. Napisala je doktorat o zakonima o državljanstvu država bivše Jugoslavije na Školi društvenih nauka Poljske akademije nauka.

Radila je izmedju ostalog i u Poljskoj humanitarnoj akciji. Godine 2007. postala je direktorica Amnesty International Poland; 2015. godine postala je dio Regionalne grupe koja nadgleda aktivnosti umjetne inteligencije (AI) u Evropi. Poziciju direktora AI Poljska je napustila u septembru 2021. Od 2013. do 2016. bila je članica Programskog vijeća Nacionalne galerije Zachęta. i Odbora Nacionalne federacije nevladinih organizacija (2019.).

Sa suprugom Maciejem Niedźwieckim ima kćerku.

Dana 15. jula 2021. odlikovana je od Ombudsmana Adama Bodnara počasnim znakom „Za zasluge za zaštitu ljudskih prava“.

## Knjige 
* 

**Prijevodi**

* 
* 

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1975.
Kategorija:Biografije, Mostar
Kategorija:Biografije, Varšava
Kategorija:Živi ljudi
Hitlerova armenska referenca

Na kraju Obersalzberškog govora (1939.), njemački diktator Adolf Hitler je vjerovatno izjavio: "Ko, uostalom, danas govori o uništenju Armenaca?" (njemački: Wer redet heute noch von der Vernichtung der Armenier?)  Naučnici i danas raspraljvaju o istinitosti citata.

## Pozadina 
Genocid nad Armenima bio je sistematsko ubistvo milion do 1,5 miliona etničkih Armena u Osmanskom Carstvu tokom Prvog svjetskog rata.

Abram L. Sachar, američki historičar i osnivač Univerziteta Brandeis, napisao je da je "Fuehrer dvadeset pet godina kasnije s odobravanjem citirao genocid... koji je smatrao da je armensko 'rješenje' poučan presedan". Prema istoričaru Stefanu Ihrigu, postoje brojni dokazi da je nacistički pogled na svijet oblikovan turskom revolucijom i izvlačenjem sa genocidom.

## Govor i verzija 
Verzija govora koja uključuje armensku referencu bilježi Hitlera kako kaže:Naša snaga se sastoji u našoj brzini i našoj brutalnosti. Džingis Kan je odveo milione žena i djece na klanje – s predumišljajem i srećnog srca. Istorija u njemu vidi isključivo osnivača države. Za mene je svejedno šta će slaba zapadnoevropska civilizacija reći o meni. Izdao sam naredbu – i tražit ću od streljačkog voda da strelja svakoga ko izgovori samo jednu riječ kritike – da se naš ratni cilj ne sastoji u postizanju određenih linija, već u fizičkom uništenju neprijatelja. Shodno tome, stavio sam svoju formaciju smrtonosnih glava u pripravnost – za sada samo na Istoku – sa naredbom da nemilosrdno i bez samilosti pošalju u smrt muškarce, žene i djecu poljskog porijekla i jezika. Samo tako ćemo dobiti životni prostor (Lebensraum) koji nam je potreban. Ko, uostalom, danas govori o uništenju Armenaca?

## Naslijeđe 
Citat je često citiran, posebno od strane Armenaca, kako bi se podržalo tumačenje da je Hitler bio inspirisan genocidom nad Armenima da počini zločine. Referenca je sada ispisana na jednom od zidova Memorijalnog muzeja holokausta Sjedinjenih Država u Washingtonu, D.C.. Godine 2009. Međunarodna asocijacija naučnika za genocid upotrijebila je citat u pismu Baracku Obami zalažući se za priznavanje genocida nad Armenima.

## Reference
Očni albinizam

**Očni albinizam** je oblik albinizama koji se, za razliku od okulokutanog (očnog i kožnog) albinizma, prvenstveno javlja u ljudskim čima.  Postoji više oblika očnog albinizma, koji su klinički slični..
 
Oba poznata bliskosusjedna gena nalaze se na kratkom kraku X hromosomu, na lokusima Xp22.2 i Xp22.3. Kada se koristi izraz *"autosomno recesivni očni albinizam"* ("AROA"), obično se odnosi na blage varijante okulokutanog albinizma, a ne na očni albinizam, koji je "X-vezan".
__TOC__
 
## Tipovi
## Reference
## Vanjski linkovi 
* GeneReviews/NCBI/NIH/UW entry on Ocular Albinism, X-Linked
 

Kategorija:Albinizam
Kategorija:Poremećaji metabolizma aminokiselina
Kategorija:Recesivni poremećaji povezani s hromosomom X
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2023 – potjera (žene)

**Utrka u potjeri na 10&nbsp;km** na Svjetskom prvenstvu u biatlonu 2023. u ženskoj konkurenciji održala se 11. februara 2023. njemačkom gradu Oberhofu.

## Rezultati 
Početak utrke je bio u 13:25. (Sva vremena početka utrka su po lokalnom vremenu (UTC+1))

## Reference
Kategorija:Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2023.
Arduino UNO

**Arduino UNO** je popularna mikrokontrolerska ploča koju je razvio tim iz kompanije Arduino. Arduino UNO ploča se često koristi u projektima iz robotike, automatizacije određenih poslova, IoT-u i sličnim.

Glavna komponenta Arduino UNO ploče je ATmega328P mikrokontroler, no tu je i niz drugih komponenata koje omogućavaju kontroliranje raznih senzora, modula itd.

Postoji mnogo specifikacija Arduino UNO ploče kao što su:

* Sadrži 13 digitalnih ulaza/izlaza
* Sadrži 6 analognih ulaza/izlaza
* Sadrži dugme (taster) za resetovanje programa koji se koristi.

Programira se u programskim jezicima C i C++, no obično se programira u Arduino IDE (Arduino Integrated Development Editor) u zasebnom programskom jeziku. Kao i kod većine, ploča može održavati serijalnu komunikaciju sa uređajem (laptop ili računar), te preko tog načina može sarađivati sa programom u drugom programskom jeziku. Ploča se ne može koristiti kao HID (Human Interface Device).

Arduino UNO je veoma jeftina i pristupačna, te se zbog toga najčesće koristi među početnicima i u manjim projektima.

## Reference 
Kategorija:Računarstvo
Martinje

[thumb|upright|[El Greco: *Sveti Martin i prosjak*]]
**Martinje** (u Njemačkoj: *Sankt-Martins-Tag* ili *Martinsfest*; u Austriji: *Martini*, od (); u Sloveniji: *Martinovo*) je katoličkiblagdan svetoga Martina je dan koji se u srednjoj Evropi slavi u skladu s tradicijom i mnogim narodnim običajima: 11. novembar je datum na koji je 397. godine pokopan Sveti Martin iz Toursa. Datum se obilježava i u pravoslavnim crkvenim kalendarima, evangelističkom kao i u anglikanskom bogosluženju.

## Historija 
Različiti običaji ukorijenjeni su u dvije različite prilike. Tek u 19. vijeku počinju se mijenjati običaji vezani uz lik svetog Martina i legende o njemu, poput one o podjeli plašta:
* U kršćanstvu pod utjecajem Bizanta Martinje je bilo na početku korizme, koja se od srednjeg vijeka do suvremenog doba - u pravoslavnim crkvama dijelom i danas - slavila uoči Božića. Posljednjeg dana prije početka korizme moglo se ponovno pirovati, analogno karnevalu.
* Osim toga, Martinje je bio kraj ratarske godine, moglo se kušati mlado vino, bio je to datum tjeranja stoke ili završetka pašne godine i tradicionalni dan kada se plaćala desetina. Nekada se porez plaćao u naravi, pa tako i guske. Na ovaj dan započela su i završila razdoblja zaposlenja, najma, kamata i plaća. Kasnije je po tome nazvan i dan svetog Leonarda Limoškog, zaštitnika stoke, 6. novembra. Do danas se u ugovorima o zakupu zemljišta često spominje Martinje kao datum početka i završetka, budući da vrijeme odgovara početku i kraju prirodnog razdoblja uzgoja. Martinje se stoga nazivalo i *kamatni dan*.

## Običaji 
### Krštenje vina 
180px|mini|desno|Martinjska guska sa crvenim kupusom i knedlama
U sjevernoj Hrvatskoj i Sloveniji na dan sv. Martina se njeguje tradicionalni narodnii običaj simboličkog prevođenja mošta u mlado vino, tzv. "krštenje vina" ("krščenje mošta") odnosno blagoslov vinograda. U mjestima u kojim je sveti Martin zaštitnik prireduju se najveće tradicionalne muzičke i folklorne zabave na gradskim trgovima. Na proslavama najčešće se priprema martinjska guska i mlinci. Posebno velika slavlja su u Hrvatskoj u Svetom Martinu na Muri, Požegi, Kutjevu, Velikoj Gorici, Dugom Selu Sv. Ivanu Zelini.

### Martinjska guska 
### Slavljenje Martina 
### Martinjska parada 
### Martinjsko pjevanje 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Kršćanski blagdani
Kategorija:Austrijski folklor
Kategorija:Njemački folklor
Kategorija:Bavarski folklor
Kategorija:Hrvatski folklor
Kategorija:Slovenski folklor
Kategorija:Praznici u novembru
Malo ćemo da se kupamo / Ti znaš

**Malo ćemo da se kupamo / Ti znaš** sedma je singl-ploča sarajevske pop-rok grupe Crvena jabuka. Objavila ga je zagrebačka izdavačka kuća Jugoton u martu 1988. u okviru promocije njihovog trećeg studijskog albuma. Obje pjesme komponirao je gitarist Zlatko Arslanagić. Na A-strani singla je ljetna pjesma *"Malo ćemo da se kupamo"* odsvirana u reggae stilu, koji je u to vrijeme popularisao britanski sastav UB40. Na B-strani je pjesma *"Ti znaš"* urađena po uzoru na irsku rok grupu U2 sa električnom gitarom koja veoma podsjeća na sviranje gitariste the Egde (David Howard Evans). Svojim pjevanjem istakao se klavijaturist Dražen Žerić, a obje pjesme su do danas ostale redovni dio koncertnog repertoara ovog muzičkog sastava i donijele su veliku popularnost grupi Crvena jabuka na prostorima bivše Jugoslavije. Snimatelj i producent bio je Nikša Bratoš.

## Muzički primjeri 
* "Malo ćemo da se kupamo / Ti znaš"

## Reference 
Kategorija:Singlovi iz 1988.
Kategorija:Singlovi Crvene jabuke
Kategorija:Singlovi u izdanju Jugotona
Okretno drvce

**Okretno drvce** () je tradicionalni božićni ukras koji se postavlja posebno u Spreewaldu u Njemačkoj u božićno vrijeme. To je preteča božićnih piramida i često je ukrašavalo domove Lužičkih Srba.

## Opis 
Okretno drvce sastoji se od drvenog okvira s konusnom bazom. Na središnjoj su osi u nekoliko slojeva pričvršćeni kružni diskovi ili obruči različitih promjera koji se smanjuju odozdo prema gore, na koje se stavljaju jabuke, orasi, božićni kolačići i drugi božićni ukrasi ili likovi iz biblijske priče. Okvir se može ukrasiti ili obojati tkaninama u boji, papirom, ali i vrbovim prutićem. Na vrhu okretnog stabla nalazi se propeler koji pokreće cijelu konstrukciju uz rastuću toplinu od svijeća postavljenih ispod. Za razliku od božićne piramide, gdje su svijeće pričvršćene izvan piramide, svijeće na rotirajućem drvcu rotiraju s njima jer su na podovima.

## Historija 
Historija okretnog drvca vjerojatno seže nekoliko stotina godina unatrag. Prije 1880. božićna drvca su bila gotovo nepoznata u regiji; Crnogorično drveće je bilo i gotovo da nije zastupljeno u regiji. Okretnice su se često plele od vrbovog pruća i ukrašavale granama trešnje, koje su se na Andrijevdan, 30. novembra, unosile u dnevne sobe i cvjetale na Božić. Okretno drvce postupno je zamijenjeno božićnim drvcima s pruskim dekretom 1910. godine i danas se rijetko postavlja.

## Reference 
## Literatura 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Njemački folklor
Kategorija:Lužičkosrpska kultura
Kategorija:Božićni ukrasi
Bhumibol Adulyadej

**Rama IX** ili **Bhumibol Adulyadej** bio je kralj Tajlanda sve do smrti 2016. Bio je sin Mahidol Adulyadej i Srinagarindra.

Dana 9. juna 1946. umro je kralj Ananda Mahidol i Bhumibol je nasijedio tron. Ceremonija ustoličenja novog cara održana je 5. maja 1946. Njegova vladavina od 70 godina i 126 dana treća je najduža vladavine bilo kojeg monarha na svijetu nakon kralja Luja XIV i kraljice Elizabete II.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1927.
Kategorija:Umrli 2016.
Kategorija:Biografije, Cambridge (Massachusetts)
Kategorija:Kraljevi Tajlanda
Alain de Botton

**Alain de Botton** FRSL (rođen 20. decembra 1969.) je britanski pisac i filozof porijeklom iz Švicarske. Njegove knjige govore o različitim savremenim temama, naglašavajući relevantnost filozofije za svakodnevni život. Objavio je *Eseje u ljubavi* (1993), koji su se prodali u dva miliona primjeraka. Ostali bestseleri uključuju *Kako Prust može promijeniti vaš život* (1997), *Statusna anksioznost* (2004) i *Arhitektura sreće* (2006).

Suosnivač je Škole života 2008. i Living Architecture 2009. godine. Za to djelo je 2015. godine nagrađen "The Fellowship of Schopenhauer", godišnjom nagradom Festivala pisaca u Melburnu.

## Lični život 
De Botton je opisao svoj odnos sa ocem kao težak, rekavši: "Kada sam prodao svoj prvi bestseler (a milion dolara je bio kikiriki za mog oca) nije bio impresioniran i pitao se šta ću sa sobom." Kada mu je otac umro, njegovoj porodici je ostavljen veliki fond, iako de Botton kaže da njegov prihod potiče isključivo od njegovih aktivnosti (prodaja knjiga, govorni angažmani, poslovno savjetovanje, Škola života). Alainova maćeha, Janet Wolfson de Botton, istaknuti je pokrovitelj umjetnosti i takmičarski bridž igrač. Oženio se svojom suprugom Charlotte 2003. godine i imaju dva sina. De Botton živi u Londonu sa svojom porodicom.

U avgustu 2014. de Botton je bio jedna od 200 javnih ličnosti koje su potpisale pismo The Guardianu protiv nezavisnosti Škotske uoči septembarskog referenduma o tom pitanju.

## Bibliografija 
### Knjige 
* De Botton, Alain (1993). *Eseji u ljubavi*. London: Macmillan.
** (1993). *O ljubavi*. New York: Grove Press. Varijanta naslova u SAD.
** (1994) [1993]. *Eseji u ljubavi*. Reprint mekog poveza. London: Picador.
** (2006). *Eseji u ljubavi*. Revidirano izd. London: Picador.
** (2015) [2006]. *Eseji u ljubavi*. Reprint 2006 revidirano izdanje. London: Picador.
* *Romantični pokret* (1994.)
* *Poljubi i reci* (1995)
* *Kako Proust može promijeniti vaš život* (1997)
* *Utjehe filozofije* (2000)
* *Umijeće putovanja* (2002)
* *Statusna anksioznost* (2004)
* *Arhitektura sreće* (2006)
* *Zadovoljstva i tuge* *rada* (2009)
* *Sedmica na aerodromu* (2009)
* *Religija za ateiste: Vodič za nevjernike za korištenje religije* (2012.)
* *Kako razmišljati više o seksu* (2012)
* De Botton, Alain; Armstrong, John (2013). *Umjetnost kao terapija*. London: Phaidon Press.
* *Vijesti: Priručnik za korisnike* (2014)
* *Kurs ljubavi* (2016)

### Kritičke studije, recenzije i biografija 
Hamilton, Ben (4. januar 2014.). “Umjetnost iscjeljivanja”. Knjige. *The Spectator*. **324** (9671): 23–24. Recenzija *Umjetnosti kao terapije*.

## Filmografija 
* *Mojih zadnjih pet djevojaka* (na osnovu *Eseja u ljubavi)*

### Televizijske serije 
* *Filozofija: Vodič za sreću* (2000, iz *Utjehe filozofije*)

# *Sokrat o samopouzdanju*
# *Epikur o sreći*
# *Seneka o ljutnji*
# *Montaigne o samopoštovanju*
# *Šopenhauer o ljubavi*
# *Nietzsche o teškoćama* (sa Cathal Grealishom)

* *Statusna anksioznost*
* *Umjetnost putovanja*
* *Savršen dom* (iz *Arhitekture sreće*)

## Reference
Makdus

|180px|mini|desno|Makdus
[180px|mini|desno|Makdus (dolje lijevo) poslužen kao predjelo ([meza) u Siriji]]

**Makdus** () je jelo arapske kuhinje u kojem se mali patlidžani pune sitno izlomljenim orasima, crvenom paprikom, smjesom mljevenog bibera i mariniraju u maslinovom ulju. Jelo je posebno popularno u Libanonu, Jordanu, Izraelu i Siriji. Ponekad se dodaje čili u prahu.

## Pripremanje 
Za pripremu se mali patlidžani očiste i prethodno skuhaju, zatim zarežu i iznutra natrljaju solju. Zatim se stave na vrh vode u sito da povuku vodu, a zatim se utegnu i pritisnu najmanje dva dana da ispuste višak vode i da se lakše ogule. Nadjev se sastoji od nasjeckanih oraha, crvene paprike, bijelog luka i soli, koji se dobro izmiješa i puni u patlidžane. Crvena papriku potrebno je osušiti, obično na suncu, ili je malo zapeći, ili koristiti prah mljevene crvene paprike, koji ne mora obavezno biti ljut. Nadjevene patlidžane zatim se zbijeno slože u teglu, koja se napunjena naopako, stavi na kuhinjski ubrus da se ponovno ocijede dva dana. Na kraju se tegle nadopune maslinovim uljem i zatvore najmanje dvije sedmice. Ako makdus treba trajati nekoliko mjeseci, maslinovo ulje se mora redovito dolijevati. Makdus se uobičajeno pripravlja u domaćinstvu, ali ga je moguće dobiti i iz industrijske prozvodnje, konzerviranog u teglama.

## Varijante 
Postoje i druge varijante s punjenim patlidžanom, kada se patlidžan puni mesom, ali se ta jela, mada u sebi nose rijec makdus, (*fateh makdus*) ne smatraju makdusom, koji se servira kao predjelo, te su sličnija nekim varijantama dolmi. Slična varijanta je konzerviraniu kuhani makdus, koji se ne puni orasima.

## Reference 
## Literatura 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Arapska kuhinja
Kategorija:Sirijska kuhinja
Kategorija:Libanska kuhinja
Kategorija:Izraelska kuhinja
Kategorija:Jordanska kuhinja
Kategorija:Vegetarijanska kuhinja
Kategorija:Palestinska kuhinja
Kategorija:Jela od patlidžana
Kategorija:Jela od povrća
Pergam

**Pergam** (starogrč. *Pérgamon*, lat. *Pergamum*) je antički grad u sjeverozapadnom dijelu Anadolije, nedaleko od današnje Bergame, Turska.Nalazi se na listi mjesta svjetske baštine.

Osnovan je u 3. vijeku p.n.e. kao prijestonica dinastije Atalida, po prepoznatljivivom urbanističkom planu. Zbog geografskog položaja, postao je važan kulturni, naučni i politički centar. Od spomenika iz starogrčkog perioda u gradu, treba spomenuti: pozorište, Gimnaziju na tri terase, veliki oltar, nekropolu sa tumulima, cjevovode pod pritiskom, gradske zidine i svetište Kibele na brdu Kale. Iz tog vremena je Zeusov žrtvenik podignut 180. pne. u slavu zajedničke pobjede Pergama, Rimljana i Rodosa nad sirijskim vladarom Antiohom III.

Pergamska biblioteka (s oko 200.000 svitaka) bila je uz aleksandrijsku, vodeća tokom helenističkog perioda. Otkrili su je njemački arheolozi 1878.-1886. Pergament (*pergamena*), pisaći materijal dobiven preradom kože ovaca ili koza, je dobio ime upravo prema gradu Pergamu.

Nakon rimskih osvajanja 133. godine p.n.e, Pergamon je postao metropola i bio je glavni grad rimske provincije Azije tokom rimskog carskog perioda. Rimljani su zadržali postojeće strukture iz grčkog perioda, dodajući nove kulturne i imperijalne funkcije. Izgrađene su mnoge važne građevine:
* Asklepijevo svetište, dobro poznati centar za liječenje čiji sveti izvor još uvek teče. 
* rimsko pozorište sa jednim od najvećih rimskih amfiteatara; 
* akvadukt
* Trajanov hram
* Serapeum.

Tokom bizantijskog perioda, zbog premještanja trgovačkih puteva i političkih centara iz Egejske regije u Konstantinopolj i Istanbul, Pergamon je iz velikog helenističkog i rimskog centra pretvoren u grad srednje veličine.

Osmanlije su gradu dale sve neophodne urbane strukture, kao što su džamije, terme, mostovi, hanovi, natkriveni bazari, osmanske pijace i vodovodni sistemi koji su prekrivali slojeve rimskih i bizantskih naselja.

Datoteka:City walls in Pergamon (1).JPG|Gradske zidine Pergama
Datoteka:The Temple of Dionysus on its raised plinth below the Hellenistic theatre, Acropolis, built in the 2nd century BC, Pergamon, Turkey (8417206434).jpg|Dionysus-ov hram
Datoteka:Agora of Pergamon (1).JPG|Pergamska agora
Datoteka:Pergamon 6.jpg|Ostaci Trajanova hrama
Datoteka:Pergamon Museum Berlin hm.jpg|*Zeusov žrtvenik* iz Pergama, Nacionalni muzej u Berlinu.
File:From akropolis - panoramio.jpg|Pogled na Bergamu sa Pergama

## Reference 
Kategorija:Svjetska baština u Turskoj
Nemrut (planina)

**Nemrut Dağ** je planina u planinskom lancu Taurus na jugoistoku Turske. Poznata je po vrhu na kojem su podignute brojne velike statue oko kraljevske grobnice iz 1. vijeka p.n.e.. Neki od kamenih blokova teški su oko 9 tona.

Statue i grobnice su jedna je od najambicioznijih građevina helenističkog perioda i mauzolej Antioha I (69–34. p.n.e.), vladara Komagena, kraljevine osnovane sjeverno od Sirije i Eufrata nakon raspada Aleksandrovog carstva. Karakteristike mauzoleja i loza sahranjenih kraljeva, pripadaju dvostrukoj, grčkoj i perzijskoj kulturi.
## Svjetska baština 
Nemrut Dağ je 1987. godine uvršten na listu UNESCO-ove svjetske baštine.
 
Zauzima površinu prečnika 145&nbsp;m, sa tri strane okruženu terasama. Sa istočne i zapadne terase su dva odvojena reda. Pet divovskih sjedećih kipova od krečnjaka, identificiranih po svojim natpisima kao božanstava, okrenuto je prema van od tumula na gornjem nivou istočne i zapadne terase. Na krajevima su okružene statuama životinja čuvara – lava i orla.

Kipovi su bili u sjedećem položaju, a njihova imena su bila uklesana u njihova postolja. Glave su im naposljetku odvojene od tijela, najvjerojatnije tokom kršćanskog ikonoklazma, i danas leže razbacane po cijelom lokalitetu. Uništenje kipova ubrzava i činjenica da svake godine provedu pola godine zatrpane snijegom.

Glave kipova su otpale na donji nivo, sa dva reda stela od pješčenjaka, postavljenih na postolje sa oltarom ispred svake stele. U jednom redu nalaze se reljefni kipovi Antiohovih perzijskih predaka po ocu, a u drugom njegovih makedonskih predaka po majci.
### Arheologija 
Lokalitet je 1881. godine iskopao Karl Sester, njemački inženjer, tražeći transportne rute za Osmanlije. Arheolog Theresa Goell je iskopavanja na lokalitetu počela 1954. Ni njena ni kasnija iskopavanja nisu uspjela otkriti Antiohovu grobnicu. Ipak se vjeruje da je ovo mjesto njegovog sahranjivanja. Svi "odrubljeni" kipovi nisu vraćeni u prvobitno stanje.

## Reference 
Kategorija:Svjetska baština u Turskoj
Kategorija:Arheologija u Turskoj
Tvrđava Diyarbakır

**Tvrđava Diyarbakır** smještena je na jugoistoku Turske, na području poznatom kao takozvani Plodni polumjesec. Grad Diyarbakır i okolni predjeli bili su značajan centar u helenističkom, rimskom, sasanidskom, bizantijskom, islamskom i osmanskom vremenu, sve do današnjih dana.

Tvrđevu su podignuli Rimljani 297. po nalogu cara Konstancija II. Tokom sljedećih 1500 i više godina, ovi zidovi su prošireni i utvrđeni vulkanskim stijenama iz okolnog područja, prvenstveno u osmanlijsko doba. Na zidovima se nalaze četiri glavne kapije i 82 osmatračnice.

Tokom sukoba između Turske armije i Kurda 2015. tvrđava je vidno oštećena.

## Svjetska baština 
Tvrđava Diyarbakır i kulturni pejzaž Hevsel vrt su 2015. uvršteni na listu UNESCO-ove svjetske baštine.

Unutar naselja  Diyarbakır nalazi se dvorac, poznat kao İçkale zajedno sa Amida humkom i 5,8&nbsp;km duge gradske zidine Diyarbakıra sa brojnim kulama, kapijama, kontraforima i 63 natpisa. Poslije Velikog kineskog zida, ovo je drugi najduži neprekinuti zid na svijetu. Teodosijev zid je duži, ali je isprekidan.

Drugi dio baštine čine zeleni pojas između grada i rijeke Tigrisa koji je snabdjevao grad hranom i vodom, izvor vode Anzele i Desetoki most.

## Reference 
Kategorija:Svjetska baština u Turskoj
Kategorija:Arheologija u Turskoj
Kad kazaljke se poklope / Sviđa mi se ova stvar

**Kad kazaljke se poklope / Sviđa mi se ova stvar** osma je singl-ploča sarajevske pop-rok grupe Crvena jabuka. Objavila ga je zagrebačka izdavačka kuća Jugoton u aprilu 1988. 
Obje pjesme komponirao je gitarist Zlatko Arslanagić. Na A-strani singla je pjesma *"Kad kazaljke se poklope"* odsvirana u modernijem aranžmanu po uzoru na pop rok grupe sa zapada koje su napravile prepoznatljivu muziku iz 1980-ih. Muziku i tekst napisao je Zlatko Arslanagić. Na B-strani je pjesma *"Sviđa mi se ova stvar"* urađena po uzoru na pjesmu britanske rok grupe The Beatles *"Twist and Shout"* sa njihovog debitantskog albuma iz 1963. Tekst je napisao Zlatko Arslanagić. Svojim pjevanjem istakao se klavijaturist Dražen Žerić zajedno sa drugim članovima grupe kao pratećim pjevačima. Također, novi kvalitet u muziciranju Crvene jabuke donio je Nikša Bratoš na električnoj gitari. Pjesma *"Sviđa mi se ova stvar"* uvrštena je na singl ploču sa njihovog trećeg albuma *"Sanjati"*. Singl ploča *"Kad kazaljke se poklope / Sviđa mi se ova stvar"* štampana je u 3. 000 primjeraka kao novogodišnji poklon redovnim čitaocima magazina VEN, koji se u to vrijeme prodavao na prostorima bivše Jugoslavije. Snimatelj i producent bio je Nikša Bratoš.

## Muzički primjeri 
* "Kad kazaljke se poklope / Sviđa mi se ova stvar"

## Reference 
Kategorija:Singlovi iz 1988.
Kategorija:Singlovi Crvene jabuke
Kategorija:Singlovi u izdanju Jugotona
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2023 – 15 km

**Pojedinačna utrka na 15&nbsp;km** na Svjetskom prvenstvu u biatlonu 2023. u ženskoj konkurenciji održala se 15. februara 2023. u njemačkom gradu Oberhofu.

## Rezultati 
Početak utrke je bio u 14:30.

## Reference
Kategorija:Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2023.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2023 – štafeta (žene)

**Utrka u ženskoj štafeti** na Svjetskom prvenstvu u biatlonu 2023, održala se se 18. februara 2023. u njemačkom Oberhofu.

## Rezultati
Početak utrke je bio u 15:00.

## Napomene
## Reference
Kategorija:Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2023.
Svjetsko prvenstvo u alpskom skijanju 2023 – superkombinacija (žene)

Takmičenje skijašica u alpskoj kombinaciji na Svjetskom prvenstvu 2023. održano je 6. februara na stazi Roc de Fer u Méribelu.

## Rezultati 
Superveleslalom je počeo u 11 sati, a slalom u 14:30.

## Reference 
Kategorija:Svjetsko prvenstvo u alpskom skijanju 2023.
Božićni krastavac

180px|mini|desno|Božićni krastavac
180px|mini|desno|Božićni krastavac skriven među granama božićnog drvca
**Božićni krastavac** (, ) je stakleni ukras za božićno drvce u obliku krastavca u Sjedinjenim Američkim Državama i u nekim djelovima Njemačke.

## Izgled 
U Sjedinjenim Američkim Državama je božićni običaj objesiti božićni krastavac na božićno drvce skriven između grana. Zbog svoje zelene boje, krastavac nije tako lako uočiti. Osoba koja prva otkrije božićni krastavac dobit će dodatni dar. Proizvode se različite veličine kako bi se razina težine prilagodila dobi djece i veličini stabla.

## Porijeklo 
Porijeklo običaja nije poznato. U Sjedinjenim Američkim Državama ovaj se običaj opisuje kao stara njemačka tradicija. Međutim, u većini područja njemačkog govornog područja božićni krastavac nije poznat.

Prema institutu za istraživanje javnog mnijenja YouGov, 91% Nijemaca ispitanih 2016. izjavilo je da nije upoznato s običajem. Samo 2% izjavilo je da sami prakticiraju tradiciju. Ipak, katalog Lyra Fahrrad-Werke iz Prenzlaua u Brandenburgu iz 1909. godine u svom asortimanu ukrasa za božićno drvce nudi i božićni krastavac. Nejasno je mogu li božićni kiseli krastavci ,koji su se nedavno pojavili u zemljama njemačkog govornog područja potjecati iz gotovo zaboravljene lokalne tradicije ili su ih preuzeli iz Sjedinjenih Država.

Između ostalog, u Americi se proširio mit da tradicija seže do emigranta iz Kraljevine Bavarske po imenu John C. Lower (izvorno Hans Lauer). Po predanju je služio u Američkom građanskom ratu na strani sjevernih država, a nakon zarobljavanja u aprilu 1864. konačno je prebačen u logor za ratne zarobljenike Camp Sumter blizu Andersonvillea, koji je kasnije postao poznat po nehumanom postupanju prema zatvorenicima. Prema predanju, Lower je bio na rubu gladi na Badnjak i navodno je preživio samo zahvaljujući milosti čuvara, koji mu je dao jedan kiseli krastavac. Nakon završetka rata, Lower se navodno vratio svojoj porodici i od tada je uvijek kačio krastavac na božićno drvce u znak sjećanja na njegovo spašavanje. Tačno podrijetlo ove legende nije jasno, a također nisu poznati dokazi za autentičnost opisanih događaja.

## Reference 
## Literatura 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Njemački folklor
Kategorija:Američki folklor
Kategorija:Božićni ukrasi