open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Velites

thumb|desno|129px|Velites 

**Velites** (lat.) su bili lako naoružani vojnici koji su služili u vojsci Rimske Republike. Vojska Starog Rima sastojala se od nekoliko legija i u svakoj od njih broj legionara tipa velites odgovarao je broju legionara tipa hastati i principes (oko 1000). Velites su bili opremljeni laganim oklopom izrađenim od kože životinja (često ne svi) i malim drvenim štitom (ne uvijek) i malim bacačkim kopljima sličnim ali nešto kraćim od onih koji se koriste u današnjoj olimpijskoj sportskoj disciplini bacanje koplja. 

Tokom bitaka koje su vodile legije, veliti su prvi napadali neprijatelja, ometali ga i provocirali. Pod stalnom *vatrom* kopalja kojim su ga velites gađali, protivnik je teško održavao borbeni poredak i/ili bio primoravan na povlačenje odnosno preuranjeni napad. Nedostatak teže opreme poput boljeg oklopa ili štita davao im je veliku brzinu kretanja i okretljivost. Ove osobine su omogućavale izvršavanje određenih radnji koje teška pješadija nije mogla te su legije tako mogle sprovoditi više različitih taktičkih manevara.

Dakle, brzina i pokretljivost koju su velites posjedovali, kao i činjenica da se nisu borili u formaciji, otvarala je prostor za efikasno sukobljavanje i sa *neobičnim* neprijateljskim trupama koje su koristile borna kola ili slonove. S druge strane, velites se nisu mogli efikasno nositi u borbi prsa u prsa protiv neprijatelja, pogotovo ne protiv teške pješadije. 

Pljusak malih kopalja imao je veoma negativan uticaj po moral neprijatelja i to je zapravo bila glavna snaga i cilj ovih trupa: psihološki oslabiti neprijatelja. Ipak, stari Rimljani nisu visoko cijenili ove trupe ali je njihovo učešće u borbama davalo dovoljno vremena i prostora ostatku legije da se pripremi i izvrši borbeni zadatak. 

Gaius Marius ih je svojom vojnom reformom ukinuo krajem II stoljeća p. n. e. 

## Također pogledajte 
* Equites

Kategorija:Rimska vojska
Afrička poletuša

**Afrička poletuša** () je jedna od novijih vrsta riba u Jadranskom moru, prvi put je viđena 1986. godine. Spada u grupu poletuša, pa joj odatle i nazivi *lastavica*, *letač*, koje je dobila od ribara, kao i druge poletuše. Tijelo joj je izduženo, spljošteno i zaobljeno trbušno, lagano, s velikim ribljim mjehurom u trbuhu i velikim prsnim perajama, koja im služe kao krila pri jedrenju zrakom. Let, odnosno jedrenje, koriste kao sredstvo bijega pred grabežiljivcima.

Leđa su im zelenkasto plave boje, a trbuh srebrenkast. Najveća zabilježena dužina ove vrste iznosi 11 cm. Živi na otvorenom moru, ne predaleko od obale. Način ishrane ove ribe nije poznat, pretpostavlja se da se hrani planktonom.

## Rasprostranjenost 
Afrička poletuša živi na velikom području od istočne Afrike, pa sve do Japana, Maršalskih ostrva i Indonezije, kao i oko obala Australije. Živi i u Crvenom moru odakle je kroz Suecki kanal prešla u Mediteran. Tim prelaskom je došla i u Jadran.

## Reference
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Jadranske ribe
Kategorija:Zrakoperke
Ratkovići

* Ratkovići (Čelić), naselje u općini Čelić
* Ratkovići (Goražde), naselje u općini Goražde
* Ratkovići (Kreševo), naselje u općini Kreševo
* Ratkovići (Lopare), naselje u općini Lopare
* Ratkovići (Srebrenica), naselje u općini Srebrenica
Rimska valuta

mini|400px|Denari: gornji red, s lijeva na desno: oko 157. godine p. n. e. - Rimska Republika, oko 73. godine - Vespazijan, oko 161. godine - Marko Aurelije, oko 194. godine - Septimius Severus;  Donji red, s lijeva na desno: oko 199. godine - Karakala, oko 200. godine - Julija Domna, oko 219. godine - Elagabalus, oko 236. godine - Maksiminus Traks

**Rimski novac** u upotrebi tokom većeg dijela trajanja Rimske Republike i kasnije, u zapadnom dijelu Rimskog Carstva bio je izrađen od metala i imao nekoliko denominacija.

Vrijednost denominacije vezivala se uglavnom za vrijednost metala od kojeg je bila izrađena:

* aureus (od zlata)
* denarius (od srebra)
* sestertius (sestercij, sesterac, od bronze)
* dupondius (od bronze)
* as (od bakra)

Ovaj novac bio je u upotrebi od 3. stoljeća p. n. e. pa sve do 3. stoljeća. Kasnije, iako su ovi i dalje bili prihvaćeni kao sredstvo plaćanja, u kolonijama pod grčkim uticajem kovao se poseban novac od “običnog” metala i srebra u različitim denominacijama pod nazivom grčki imperijalni novac ili rimski provincijski novac.

U 3. stoljeću, denarius je zamijenio dvostruki denarius, danas poznat i kao “antoninianus” ili “radiate”. Dioklecijan je sproveo monetarnu reformu nakon koje su bili u potrebi “argenteus” (srebro) i “follis” (pozlaćena bronza). Kasnije su upotrebi uglavnom bili zlatnici i novčići od bronze u manjim denominacijama i važili su sve do pada Zapadnog rimskog carstva.

Zanimljivo je kako je latinski naziv denarius preživio vijekove i u različitim oblicima usvojen od drugih naroda: u Francuskoj je *denier* naziv za novčić, *dinar* kod Arabljana je često naziv nacionalne valute kao i u bivšoj Jugoslaviji i sadašnjoj Srbiji; Makedonci imaju *denar*; kod Slovenaca *denar*, a kod Italijana *denaro* je novac kod Španaca to je *dinero* itd. Naravno, naslijeđe koje danas baštinimo od Starog Rima mnogo je šire i bogatije nego što su neke riječi; tu su još i pismo, arhitektura, umjetnost, historija, književnost, pravo, politika...

mini|300px|Hadrijanov sestercij, Antoninus Piusov dupondius i as Marka Aurelija

Evo nekoliko primjera sa vjerovatnim iznosima plata i cijena oko 3. stoljeća:

- Plata radnika na farmi, oko 400 asa 
- Plata učitelja, po učeniku, oko 800 asa 
- Usluga brijača/frizera, oko 32 asa 
- 1&nbsp;kg svinjetine, oko 380 asa 
- 1&nbsp;kg grožđa, oko 32 asa

Odnos vrijednosti različitih denominacija:

1 zlatni aureus = 2 zlatna kvinarija (quinarii) = 25 srebrnih denariusa = 50 srebrnih kvinarija = 100 bronzanih sestercija = 200 bronzanih dupondija (dupondii) = 400 bakarnih asa = 800 bakarnih semiza (semisses) = 1600 bakarnih kvadrana (quadrans).
 
Ovdje treba obratiti pažnju na činjenicu da su u okviru nekoliko monetarnih reformi mijenjani težina kovanica i samim tim i njihova vrijednost u odnosu na druge. Također su bili različiti i prikazi utisnuti na novčićima. Evo relativnog pregleda:

## Vanjski linkovi 
* Cijene i plate u Starom Rimu  

Kategorija:Novac
Tuzlait

**Tuzlait** je mineral iz klase borata. Ime je dobio po gradu Tuzli, gdje je otkriven 1993 godine. Otkrio ga je zagrebački mineralog Vladimir Bermanec u tuzlanskim ležištima kamene soli.  Osim u Tuzli, ovaj mineral je do sada pronađen u još jednom ležištu halita u Njemačkoj. Odobren je od strane Međunarodne minerološke asocijacije (IMA) 1993 godine.

## Osobine 
Tuzlait je borat sa hemijskom formulom:

NaCaB5O8(OH)2*3H2O

Kristališe u monoklinskom sistemu, a javlja se u formi izduženih prizmi. Prema Mohsovoj skali, tvdoća mu je između 2 i 3, a po Nickel-Stunzovoj klasifikaciji pripada klasi borata, podklasi filoborata. Originalni uzorak ovog minerala se nalazi u Hrvatskom prirodoslovnom muzeju u Zagrebu.

## Nalazišta 
Originalno nalazište ovog minerala je u Tuzlanskom rudniku soli, u evaporitskim naslagama kamene soli, gdje se obično nalazi skupa sa halitom. Također je pronađen i u rudniku Kohnstein u gradiću Niedersachswerfen, na obroncima gorja Harz, savezna država Tiringija, Njemačka

Kategorija:Geologija Bosne i Hercegovine
Kategorija:Minerali natrija
Kategorija:Boratni minerali
Kategorija:Tuzla
Asfalt

mini|250px|Pripremljen asfalt za asfaltiranje puta
**Asfalt** je mješavina mineralnih tvari i bitumena kao vezivnog sredstva koji s obzirom na sastav smjese može zauzimati različit količinski udio. S obzirom na varijabilnost svojih komponenti (vrsta i količina) moguće je proizvesti asfalt koji će imati različite osobine.

Primarna uloga asfalta je u građenju puteva.

## Etimologija 
Riječ asfalt dolazi od francuske riječi *asphalte* bazirane na latinskim riječima *asphalton*, *asphaltum* koje su izvedene iz grčkih riječi *ásphalton*, *ásphaltos* (*άσφαλτος*). Ove grčke riječi znače *α*- "bez" i 
*σφάλλω* "padanje".

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Građevinski materijali
Galliformes

**Galliformes** su vrlo rasprostranjen red iz razreda ptica u koji spadaju ćurke, tetrijebi, kokoške, prepelice i fazani. Oko 250 vrsta ptica širom svijeta spada u ovaj red.

Imaju snažne noge koje su dobro prilagođene čeprkanju. Osim toga, jako dobro trče. Ako lete, to čine samo na kratke razdaljine. Većina vrsta se gnijezdi na tlu. Na svakom području i na svim kontinentima nalaze svoj prostor, no najveći broj vrsta živi u Aziji.

Veličina ptica varira od 12,5&nbsp;cm (Azijska plava prepelica) do 120&nbsp;cm (Sjevernoamerička divlja ćurka).
## Reference
Totova knjiga

**Totova knjiga** je legendarna knjiga iz egipatske mitologije, za koju se vjerovalo da ju je napisao bog mudrosti i Mjeseca Tot.

## Legenda 
Totova knjiga sadrži strašne čarolije i znanje, a pokopana je sa princem Neferkaptahom (njegovo ime "znači savršena *ka* Ptaha"). Onaj koji zna čitati knjigu, može razumjeti jezik životinja. Svako ko pročita knjigu biće kažnjen. Za knjigu se govorilo da je skrivena u zlatnoj kutiji, koja se nalazi u srebrnoj kutiji, a ova pak u željeznoj, ta u kutiji od javorova drveta, ova u bronzanoj kutiji, te napokon dolazi željezna kutija. Ključeve kutija je sakrio sam Neferkaptah ili njegovi sinovi širom Egipta. Sve tekstove u ritualima se smatralo Totovim knjigama, a pohranjene su u hramskim knjižnicama. U rimskom periodu se vjerovalo da je 42 takve knjige napisao Tot, a sadržavale su znanje iz matematike, geografije, astrologije.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Egipatska mitologija
Afrički kostorog

**Afrički kostorog** () ili kožasti kostorog je nova vrsta ribe koja je primjećena u Jadranskom moru, prvi nalaz ove ribe je bio 23. augusta 2002. godine u južnom Jadranu. Boja mu nije strogo određena, može biti sivo-smeđ, sivo-ljubičast ili sivo-zelenkast sa smeđim mrljama i linijama, a repna peraja ima dvije tamne pruge. Tijelo je visoko i spljošteno, repno peraje je zaobljeno, a nema trbušnih peraja. Poviše glave mu strši početak leđnog peraja, vrlo izražen u odnosu na tijelo. Ukus mu nije cijenjen, neki navodi govore da je čak i otrovan. Zbog atraktivnog izgleda najčešće se preparira ili drži u akvarijumu. Hrani se beskičmenjacima koje pronađe na stijanama i hridima. Najveći zabilježen primjerak je imao 25 cm. Živi uz obalu ili u blizini hridi gdje može pronaći hranu, na dubinama od 20–50 m.

## Rasprostranjenost
Afrički kostorog je riba Indijskog okeana, Perzijskog zaliva i Crvenog mora, gdje mu je osnovno stanište. Prolaskom kroz Suecki kanal, nastanio se i u Mediteranu.

## Reference
## Vanjski linkovi 
*

Kategorija:Jadranske ribe
Kategorija:Zrakoperke
Atum

**Atum** (**Tem, Temu, Tum, Atem**) je u egipatskoj mitologiji primordijalni hermafroditski bog, bog zalazećeg Sunca, koji se prikazuje kao čovjek sa dvostrukom krunom ili ovnovom glavom. Spominje se u *Tekstovima piramida*.
M17-X1:U15

## Stvaranje svemira, uloga i opis Atuma 
Mit o stvaranju iz Heliopolisa spominje da je prije početka vremena postojao okean Nun, čije su se vode uzburkale i stvorile brežuljak – Benben. Na Benbenu je niknuo lotosov cvijet, iz kojeg je izrastao Atum. On je u sebi nosio snagu svemira te je stvorio bogove blizance Šua i Tefnut, ejakulacijom ili tako što je "kihnuo i izbacio iz sebe Šua te ispljunuvši Tefnut". Atum ih je odgajao na Benbenu, ali su se oni izgubili u okeanu. Atum je poslao svoje oko po njih i ono ih je vratilo njemu, a on je sreće proplakao, stvorivši ljude i božicu Hator. Atum je ljude potom postavio na Zemlju; njegov sin Šu bio je faraon. Poslije je Atum postao samo bog zalazećeg Sunca, te je kao takav prikazan sa ovnovom glavom. Prikazivan je i kako se bori sa Apopom. Atumov je epitet "Gospodar Dvije zemlje", a taj naslov su koristili i faraoni. Atumovo ime znači "ukupnost", jer se u Heliopolisu vjerovalo da je Atum bio početak svih stvari. Poslije je Ra smatran stvoriteljem svega. Faraoni su se često prikazivali kao Atumovi nasljednici, primjerice Horemheb, (na desnoj slici), čiji je kip pronađen u hramu u Luxoru.

## Iusaset 
**Iusaset** (**Juesaes, Ausaas, Iusas, Jusas**) je ženski oblik Atuma, njegov aspekt. Zvana je "bakom bogova". Prikazana je s Hatorinom krunom (rogovima i Suncem), te Mutinim lešinarom. Zvana je "Božijom rukom" ili "Atumovom sjenom" te mu je poslije dodana kao žena, majka Šua i Tefnut. Rau, koji je zamijenio Atuma u mitologiji, dodana je žena Ratet, kao njegov ženski aspekt.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Egipatski bogovi
Rorarii

**Rorarii** su bili vojnici koji su po formaciji ranih legija u vrijeme Antičkog Rima stajali u zadnjim borbenim linijama ili bili u ulozi rezervnih trupa. U njihovom sastavu bili su mlađi, neiskusniji borci. Moguće je da su bili angažovani u borbama skupa sa triarii trupama i to na kraju bitke. Naime, triarii su direktno učestvovali u borbi samo kada napad hastata i prinicipes nije bio uspješan. Vjerovatno je da su imali ulogu kao i accensi, odnosno popunjavali poremećene borbene redove tokom bitke. Drugi izvori navode da rorarii uopšte nisu bil naoružani i da su zapravo bili posilni/štitonoše elitnim dijelovima legije. Nažalost, nema dovoljno dokaza kako bi utvrdili da li su rorarii direktno učestvovali u borbama ili ne. Ipak, sigurno je da nisu bili u istoj liniji sa hastatima ili principes.  

## Vanjski linkovi
*Rimska Imperija, vojska  
*Legije na Geocities 

Kategorija:Rimska vojska
Oscar za najbolji adaptirani scenarij

**Oscar za najbolji adaptirani scenarij** jedna je od najpoznatijih filmskih nagrada u Sjedinjenim Državama. Dodjeljuje se svake godine autoru scenarija adaptiranog prema drugom izvoru (obično romanu, drami ili kratkoj priči, ali ponekad i drugim filmovima). Svi nastavci po ovom standardu automatski se smatraju adaptacijama (budući da nastavak mora biti temeljen na originalnoj priči).

## 1920-e 
## 1930-e 
## 1940-e 
## 1950-e 
## 1960-e 
## 1970-e 
## 1980-e 
## 1990-e 
## 2000-e 
## 2010-e 
## Također pogledajte 
* Oscar za najbolji originalni scenarij
* Zlatni globus za najbolji scenarij

## Vanjski linkovi 
* Scenariji nagrađeni Oscarom 1928. - 2005. 

*
Spisak harmonikaša

## Poznati svjetski harmonikaši 
*Teodoro Anzellotti
*Slavko Avsenik
*Renato Borghetti
*Franko Božac
*Wolfgang Dimetrik
*Mogens Ellegaard
*Myron Floren
*Richard Galliano
*Frank Marocco
*Faruk Muhamed Hasan
*Stefan Hussong
*Claudio Jacomucci
*Flaco Jimenez
*Boris Karlov
*Friedrich Lips
*Jean-Louis Matinier
*Joey Miskulin
*Elsbeth Moser
*Walter Ostanek
*Matti Rantanen
*Janne Rättyä
*Viacheslav Semionov
*Aleksandar Širunov
*Mika Väyrynen
*Emir Vildić
*Frankie Yankovic
*Vladimir Zubitsky
*Blaž Škreblin

Ostali harmonikaši: Lydie Auvray, Freddy Balta, Michel Besson, Heinrich Biegenzahn, Claudia Buder, Klaus Bruder, Jo Ann Castle, Gianni Coscia, Krzysztof Dobrek, Jean-Marc Fabiano, Alexander Flory, Walter Grob, Stefan Hiss, Helmut C. Jacobs, Margit Kern, Karin Küstner, Mikko Luoma, Joseph Marcerollo, Mie Miki, Martin Nauer, Hugo Noth, Klaus Paier, Lasse Pihlajamaa, Peter Ralchev, Viktor Romanko, Hermann Schittenhelm, Alexander Skljarov, Willi Valotti, René Wicky.

## Bosanskohercegovački harmonikaši 
*Ismet Alajbegović Šerbo
*Omer Pobrić
*Nihad Hrustanbegović
*Ishak  Dedić
*Elvidin (Edo) Krilić
*Jovica Petković
*Ratomir Petković
*Rusmir (Russo) Piknjač
*Jasmin Demirović
*Midhat Zulić
*Miradet Zulić
*Rade Radović
*Nijaz Aliustić
*Perica Simonović
*Emir Vildić

## Kompozitori 
Najvažniji svjetski kompozitori djela za harmoniku:

*Luciano Berio
*Hans Boll
*Hans Brehme
*Hubert Deuringer
*Georg Espitalier
*Will Glahé
*David Graham
*Grock
*Sofia Gubaidulina
*Adriana Hölszky
*Toshio Hosokawa
*Wolfgang Jehn
*Maurizio Kagel
*Andrzej Krzanowski
*Magnus Lindberg
*Curt Mahr
*Brent McCall
*Milan Novotny
*Rolf Riehm
*Dietmar Walther

Ostali kompozitori: Lydie Auvray, Eckart Beinke, Heinrich Biegenzahn, Renato Bui, Tobias Dalhof, Fritz Dobler, Jindrich Feld, Adolf Götz, Ali Gorji, Hugo Herrmann, Stefan Hippe, Alfons Holzschuh, Klaus Huber, Alexander Jekic, Wolfgang Kahl, Sebastian Klein, Sven-Ingo Koch, Babette Koblenz, Hans-Günther Kölz, Ralf Kruck, Torbjörn Lundquist, Tobias Morgenstern, Tapio Nevanlinna, Younghi Pagh-Paan, Ruta Paidere, Bernfried Pröve, Helmut Quakernack, Wolfgang Russ, Charlotte Seither, Vladimir Solotarjow, Norbert Sprave, Manfred Stahnke, Jukka Tiensuu, Heikki Valpola, Albert Vossen, Rudolf Würthner.

Kategorija:Spiskovi ljudi
Izotopi tehnecija

mini|Ruda uranija sadrži tragove tehnecija
**Tehnecij** (**Tc**) je najlakši hemijski element koji nema stabilnih izotopa (najlakši hemijski element koji je isključivo radioaktivan). Najstabilniji izotopi su 98Tc (vrijeme poluraspada 4,2 miliona godina), 97Tc (vrijeme poluraspada 2,6 miliona godina) i 99Tc (vrijeme poluraspada 211100 godina).

Osim navedenih, dokazano je postojanje još 22 tehnecijeva izotopa čije se atomske mase kreću od 87,933 u (88Tc) do 112,931 u (113Tc). Vrijeme poluraspada većine ovih izotopa je manje od jednog sata; izuzeci su 93Tc (vrijeme poluraspada 2,75 sati), 94Tc (4,883 sati), 95Tc (20 sati) i 96Tc (4,28 dana).

Tehnecij-99 je najpoznatiji i najdostupniji izotop i predstavlja glavni produkt fisije uranija-235. Jedan gram 99Tc ima aktivnost od 6,2×108 dezintegracija u sekundi (odnosno, 0,62 GBq).

### Stabilnost izotopa tehnecija 
## Tabela 
## Reference
* Mase izotopa Ame2003 Atomic Mass Evaluation  autora: G. Audi, A.H. Wapstra, C. Thibault, J. Blachot i O. Bersillon u: *Nuclear Physics* A729 (2003).
* Izotopski sastavi i standardne atomske mase Atomic weights of the elements. Review 2000 (IUPAC Technical Report). *Pure Appl. Chem.* Vol. 75, No. 6, str. 683-800, (2003) i Atomic Weights Revised (2005) .
* Audi, Bersillon, Blachot, Wapstra. The Nubase2003 evaluation of nuclear and decay properties , Nuc. Phys. A 729, str. 3-128 (2003).
* National Nuclear Data Center, Brookhaven National Laboratory. Information extracted from the NuDat 2.1 database (pristupljeno septembra 2005).
* David R. Lide (ur.), Norman E. Holden u: *CRC Handbook of Chemistry and Physics, 85. izdanje*, online verzija. CRC Press. Boca Raton, Florida (2005). Section 11, Table of the Isotopes.

Kategorija:Tehnecij
Kategorija:Izotopi tehnecija
Kategorija:Fisioni produkti
Knjiga mrtvih

[thumb|200px|desno|Dio teksta iz "Knjige mrtvih" sa scenom koja prikazuje [Pineđem II|Pineđema II u njegovoj ulozi prvosveštenika koji prinosi žrtvu bogu Ozirisu. Tekst je hijeratski, osim hijeroglifa u vinjeti. Također je vidljivo korištenje crvenog pigmenta i spojevi između listova papirusa.]]
***Knjiga mrtvih*** je drevni egipatski pogrebni tekst poznat kao **"Knjiga dolaska"** (ili **"Odlaska**) **kroz dan"**. U ovom religijskom tekstu predstavljen je opis drevnog egipatskog koncepta zagrobnog života, odnosno zbirku himni, čarolija i uputa pomoću kojih su pokojnici mogli prolaziti kroz poteškoće u zagrobnom životu. *""Knjiga mrtvih"* najčešće se pisala na svicima papirusa, te smještala u mrtvačke sanduke ili grobnice pokojnika.

## Sadržaj 
Postojanje "Knjige mrtvih" bilo je poznato još u srednjem vijeku, mnogo prije nego što se njen sadržaj mogao razumjeti.
Naziv "Knjiga mrtvih" izmislio je njemački egiptolog Karl Richard Lepsius, kada je objavio zbirku tekstova godine 1842. Kada su prvi put otkriveni tekstovi iz ove knjige u raznim egipatskim grobnicama, bilo je očigledno da se radi o religioznom tekstu. To je dovelo do široko rasprostranjenog pogrešnog vjerovanja da predstavljala drevni egipatski ekvivalent *Biblije* i ''Kur'ana*. Međutim, za razliku od *Biblije* i *Kur'ana*, *Knjiga mrtvih* ne postavlja vjerska načela, a drevni Egipćani je nisu smatrali proizvodom božanske objave, pa se stoga njen sadržaj mijenjao kroz vrijeme. *Knjiga mrtvih* bila je proizvod dugog procesa evolucije počevši od najstarijih *"Piramidskih tekstova"* iz vremena *Starog kraljevstva* sve do *"Tekstova lijesova"* iz *Srednjeg kraljevstva*. Oko trećina poglavlja u *Knjizi mrtvih* je tako prepisano iz "Tekstova lijesova". U kasnijem periodu prerađena je u *"Knjigu disanja"*, ali je ostala popularna sve do rimskog doba. Nije postojala jedinstvena ili kanonska ""Knjiga mrtvih. Sačuvani papirusi sadrže različit izbor religioznih i magijskih tekstova i značajno se razlikuju po ilustracijama. Najpoznatije *"Knjige mrtvih"* pripadaju pisarima Huneferu i Aniju. Upravo je "Anijev papirus" najljepši sačuvani primjer egipatske antičke "Knjige mrtvih". Ani je bio egipatski pisar, a njegov papirus otkrili su u Luksoru 1888. Egipćani koji su trgovali ilegalnim antikvitetima. 
U knjigama je opisano vaganje srca, pogrebni bogovi (Oziris, Izida i Neftida) te čarolije kojima pokojnik može prevariti bogove.

## Galerija 
Prizori iz *Knjige mrtvih*:

Datoteka:BD Hunefer.jpg|Huneferova *Knjiga mrtvih*
Datoteka:Bookdead.jpg|Anijeva *Knjiga mrtvih''
Datoteka:Cu duat.jpg|Vaganje srca
Datoteka:Totenbuch.jpg|Sestre Izida i Neftida
Datoteka:LibroMuertosMetropolitan.jpg|Oziris i žena

## Reference 
Kategorija:Egipatska mitologija
Transmutacija jezgre

**Transmutacija jezgre** je konverzija nekog hemijskog elementa, odnosno izotopa u drugi, a dešava se preko nuklearnih reakcija. Prirodna transmutacija predstavlja spontani prelaz nekog radioaktivnog elementa u stabilnije izotope. Umjetna transmutacija je transmutacija izazvana nekim vanjskim faktorom koji dovodi do promjene strukture atomskog jezgra (npr., dovođenje visoke energije, bombardovanje drugim česticama, itd.). Umjetna transmutacija se vrši u ubrzivačima čestica i tokamak reaktorima, kao i u konvencionalnim fisijskim reaktorima. Nuklearna transmutacija predstavlja jedan od mehanizama smanjenja količine i štetnosti radioaktivnog otpada.

## Historija
Izraz *transmutacija* se upotrebljavao još za vrijeme potrage za kamenom mudrosti. Alhemičari su vjerovali da se metali kao što je olovo mogu jednostavnim postupcima prevesti u zlato - transmutirati. Vjerovanje u mogućnost transmutacije je u Evropi bilo rašireno sve do postavljanja Lavoisierove teorije o hemijskim elementima i Daltonove atomske teorije, koja je atome smatrala nedjeljivim česticama.

Prvi dokaz mogućnosti transmutacije je bila radioaktivna pretvorba torija u radij koju su 1901. godine otkrili Frederick Soddy i Ernest Rutherford.

Sredinom 20. stoljeća je dokazana transmutacija elemenata u zvijezdama. U radu *Synthesis of the Elements in Stars*, koji su 1957. godine objavili William Alfred Fowler, Margaret Burbidge, Geoffrey Burbidge, i Fred Hoyle dato je objašnjenje nastajanja i zastupljenosti svih težih elemenata. Proces nastajanja težih elemenata u zvijezdama naziva se nukleosinteza.

Otkrićem transmutacije je pokazano da je zapravo puno lakše pretvoriti zlato u olovo nego obratno, što je bio cilj alhemičara. Transmutacija zlata u olovo se dešava preko neutronskog zahvata i beta-raspada, prema reakciji:

197Au + n → 198Au (vrijeme poluraspada 2,7 dana) → 198Hg + n → 199Hg + n → 200Hg + n → 201Hg + n → 202Hg + n → 203Hg (vrijeme poluraspada 47 dana) → 203Tl + n → 204Tl (vrijeme poluraspada 3,8 godina) → 204Pb (vrijeme poluraspada 1,4x1017 godina)

Transmutacijom jezgre je moguće dobiti zlato iz olova ali je proces veoma skup.

## Također pogledajte 
* Nuklearna energija

## Reference
Kategorija:Nuklearna hemija
Kategorija:Nuklearna fizika
Kategorija:Radioaktivnost
Oscar za najbolji originalni scenarij

**Oscar za najbolji originalni scenarij** (eng. *Academy Award for Writing Original Screenplay*) je Oscar za najbolji scenarij koji nije temeljen na prethodno objavljenom materijali. Prije 1940. postojao je Oscar za najbolju priču. Od iste godine te su dvije nagrade razdvojene u dvije kategorije. Počevši s dodjelom Oscara 1957. godine, dvije su kategorije kombinirane kako bi se odala počast samo scenariju.

## 1940-e 
## 1950-e 
## 1960-e 
## 1970-e 
## 1980-e 
## 1990-e 
## 2000-e 
## 2010-e
## Također pogledajte 
* Oscar
* Oscar za najbolji adaptirani scenarij
* Oscar za najbolju originalnu priču
* Zlatni globus za najbolji scenarij

## Vanjski linkovi 
*Scenariji nagrađeni Oscarom 1928. - 2005.

*
Kategorija:AWBkor
Legio IIII Flavia Felix

300px|mini|Novčić koji je iskovan za Karausija. Na reversu je lav, simbol legije, i legenda LEG IIII FL.
[300px|mini|Ulica IV Flavijeve legije u [Višnjica (Beograd)|Višnjici, Beograd. U pozadini je crkva svetog Nikole]]

'*Legio IV *Flavia Felix'''* ("sretna Flavijevska legija"), je bila legija koju je 70 godine regrutovao Vespazijan, od ostataka Legije IV Makedonike. Legija je bila aktivna u Gornjoj Meziji do 4. vijeka. Simbol legije je bio lav.

Legija *IIII Macedonica* se loše pokazala tokom Batavske pobune, a osim toga je podržavala Vitelija nekoliko  godina ranije. Zato Vespazijan raspušta Makedoniku i formira novu Četvrtu legiju i naziva je *Flavia Felix* po svom nomenu, *Flavia*. Na osnovu toga što je simbol legije lav, vjeruje se da je formirana u julu ili augustu 70. godine.

IIII *Flavia Felix* je prvo bila ulogorena u Burnumu, u Dalmaciji (današnje Kistanja), gdje je zamijenila XI Klaudiju. Nakon dačanske invazije 86 godine, car Domicijan je premjestio legiju u Gornju Meziju, u Singidunum (današnji Beograd, Srbija), ali ima dokaza o prisustvu ove legije, tj. jednog njenog isturenog odjeljenja i u Viminaciju (Stari Kostolac kod Požarevca, Srbija), inače bazi Legio VII Claudia Pia Fidelis. “Četvrta” je 88. godine učestvovala u uzvratnoj invaziji na Dakiju; također je učestvovala u Trajanovim Dačanskim ratovima, koji su se završili pobjedom u bici kod Tape. Opet se borila 165 godine protiv Parćanskog carstva, pod Lucijem Verom, suvladarom Marka Aurelija. 

Tokom Markomanskih ratova (166-180. godine), “Četvrta” se borila na Dunavu protiv germanskih plemena.

Poslije Pertinaksove smrti, IIII *Flavia Felix* je podržala Septimija Severa, protiv njegovih rivala (Pescenije Niger i Klodije Albin).

Moguće je da se ova Legija borila i u nekom od ratova protiv Sasanida, ali je ostala u Gornjoj Meziji bar do prve polovine 4. vijeka.
## Također pogledajte 
*Legija
## Vanjski linkovi 
* Putevi rimskih imperatora: Na kapiji Singidunuma, RTS Kulturno - umetnički program - Zvanični kanal
*Priča o Legio IIII Flavia Felix  
*Rekonstrukcija koja prikazuje IIII Flavia Felix

## Zanimljivosti 
* U filmu Gladijator, general *Maximus Decimus Meridius'' se predstavlja kao "zapovjednik legije Feliks". 

Kategorija:Rimska vojska
Audicija (umjetnost)

**Audicija** (lat. *auditio* - slušanje) označava ispitivanje i odabir glumaca na osnovu njihovih sposobnosti za pozorišne, filmske, televizijske i druge projekte. Engleski naziv za audiciju je *casting*. Proces audicije objedinjuje niz testiranja pred komisijom, koja se sastoji od stručnih pojedinaca: kao što su producent, režiser i / ili koreograf. U ranim fazama procesa, izvođači se često mogu predstavljati sa unaprijed pripremljenim *audicijskim komadima*: kao što su monolog ili pjesma. Sesije audicije se obično snimaju, u prilogu sa biografijama, i slikama, a zatim se razdjelljuju producentima, režiserima i predstavnicima studija. U kasnijim fazama grupe glumaca pokušavaju da izvedu scene iz Scenarija u raznim kombinacijama; direktori audicije uzimaju u obzir talenat pojedinih glumaca i njihove sposobnosti u datim kombinacijama.

Zavisno od prestiža uloge, poziv za audiciju može biti upućen javnosti u cjelini. Ovo je tipično za pozorište), profesionalnim i polu-profesionalnim lokalnim glumcima za sporedne uloge u pozorištu ili na filmu ili posebno odabranim glumcima za glavne uloge, naročito u filmovima. U produkciji za film i televiziju proces je sličan. Dijelovi uloga kao dio scenarija, često se dostavljaju članovima audicijske komisije i pružaju kratki opis lika (dob, spol, rasu ili etničku pripadnost, ličnost, te situacije u kojima se lik nalazi). Glumac može proći kroz nekoliko audicija prije nego što dobije ulogu.

Direktor audicije zadužen je za većinu dnevnih aktivnosti koje objedinjuju odabir glumaca za ponekad stotine uloga. Ovaj proces obično se odvija u pripremama za snimanje (pred-produkciji). Direktoru audicije ponekad pomaže saradnik na audiciji; produkcije sa velikim brojem statista mogu imati svoje dodatne direktore audicije.

Nakon završetka audicije kreira se lista glumaca koji su dobili uloge.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Baza glumaca Bosne i Hercegovine i aktuelne audicije 
* CastingSociety.com: The Casting Society of America (CSA), najveća profesionalna asocijacija direktora audicija
* "casting" , Filmski rječnik na Internet Movie Database-u
* The Casting Directors' Guild (UK & Ireland) Udruženje direktora audicija (Ujedinjeno Kraljevstvo i Irska)
* Casting Call Pro 

Kategorija:Umjetnost
Kategorija:Scenska umjetnost
Kategorija:Pozorište
Kategorija:Film
Kategorija:Televizijska terminologija
Zapadna Hercegovina

**Zapadna Hercegovina** je mikroregija u Hercegovini. Predstavlja teritoriji zapadno od brda Žovnica kraj Mostara pa sve do Posušja gdje završava Hercegovina. Neki smatraju i zapadni dio Mostara dijelom ove regije, ali se većina slaže oko toga da Mostar kao centar Hercegovine, predstavlja prirodni distrikt, mješavinu civilizacija i običaja Istočne i Zapadne Hercegovine, te da je zaseban. Ekonomsko-privredno središte Zapadne Hercegovine je Široki Brijeg koji je ujedno i glavni grad Zapadnohercegovačkog kantona. Najpoznatiji grad Zapadne Hercegovine je Ljubuški koji ujedno ima i višestoljetnu tradiciju, a za doba Osmanlijskog carstva Ljubuški je bio centar zapadnohercegovačke kapetanije. Zapadna Hercegovina u cjelosti pripada Federaciji BiH. Važnije općine ove mikroregije su:
*Široki Brijeg
*Ljubuški
*Tomislavgrad
*Čitluk
*Grude
*Posušje

Kategorija:Geografija Bosne i Hercegovine
Kategorija:Hercegovina
Aruna

mini|Aruna upravlja kočijom

**Aruna** (od sanskrit: अरुण aruná – crveno-smeđe, crvenkasto) Prema hinduističkoj mitologiji *Aruná* ili *Arun* se odnosi na crvenkasti sjaj izlazećeg Sunca. *Aruna* u doslovnom značenju znači *crvenilo izlazećeg Sunca* ili "izlazeće Sunce" za koje se vjeruje da posjeduje spiritualne/duhovne moći. Označavanje dolaska novog dana je jedno od najvažnijih simboličkih značenja koje se pripisuju Aruni. On je “kralj pernatih plemena i nemilosrdni neprijatelj zmija” i otac Džatajua, legendarng kralja lešinara.

## Mitologija
Prema hinduističkoj mitologiji Vinata je rodila dva sina koja su dobila imena Aruna i Garuda. Mudrac Kashyapa, njihov otac, i otac Deva, Asura, Naga i sveg čovječanstva, obećao je Vinati da će njeni sinovi imati veliku moć ali da ona mora strpljivo  sačekati da se oni izlegu. No, Vinata je bila nestrpljiva i nesmotreno slomila jedno jaje i tako potakla prijevremeno izlijeganje Arune koji je iskočio van ljuske u obliku blijeska munje, crvenkast i svijetao tek poput jutarnjeg sunca. Zbog toga što je preuranjeno došao na svijet, Aruna nije imao puni sjaj podnevnog sunca kao što je bilo obećano. Za razliku od njega, Garuda se rodio na vrijeme te je on postao glavna Višnuova vahana (prevozno sredstvo).

Aruna je danas često muško ime u Indiji.

## Reference 
*Enciklopedija mitova 
*Mahabharata, na sanskritu i engleskom jeziku 
*Aruna 

## Također pročitati
*Garuda
*Džataju

## Reference 
Kategorija:Hinduistička mitologija
Srednja Bosna

**Srednja Bosna** je centralna regija u Bosni i Hercegovini. Na sjeverozapadu graniči sa Bosanskom krajinom, na zapadu sa Završjem (Tropoljem), na jugu sa Hercegovinom, na istoku sa Sarajevom, a na sjeveroistoku sa Tuzlanskom regijom. Administrativno pripada Federaciji Bosne i Hercegovine i podijeljena je između Srednjobosanskog kantona i dijela koji se nalazi u Zeničko-dobojskom kantonu poput Bobovca, Bilinog polja i tvrđave Vranduk.
[lijevo|mini|[Tvrđava Vranduk u blizini Zenice]]
[mini|300px|Stari grad i tvrđava u [Travniku]]
[mini|300px|Čaršija u [Gornji Vakuf-Uskoplje|Gornjem Vakufu-Uskoplje]]
Srednja Bosna je kolijevka državnosti Bosne i Hercegovine, za koje se pretpostavlja da je bilo Visočko polje. Karakteristična je po čaršijama koje je osnivalo bosansko plemstvo kako bi se ojačala rubna područja tadašnje Osmanlijske carevine (poput Gornjeg Vakufa-Uskoplja i Donjeg Vakufa, Prusca). Srednjobosanske čaršije su poznate po očuvanju višestoljetne bosanske tradicije (dovišta, nekropole stećaka, narodni običaji, bosanski jezik, ikavica i hrvatski jezik). U Fojnici se nalazi Fojnički grbovnik i Ahdnama. U Gornjem Vakufu je pronađen rukopisni tursko-bosanski rječnik pisan neshi pismom. Pored Hercegovine i u Srednjoj Bosni se vodio Bošnjačko-hrvatski sukob u periodu 1992-1994. Jedna od ratnih posljedica su Dvije škole pod jednim krovom, koje još uvijek egzistiraju na području Srednje Bosne.

## Također pogledajte 
*Regije u Bosni i Hercegovini
*Gornja Bosna

## Izvori 
* 
* 
* 

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Gornjevrbaska dolina - Joint Tourism Development of the Vrbas Valley

Kategorija:Regije Bosne i Hercegovine
Kategorija:Bosna (regija)
Zapaljivost

[mini|Oznaka za zapaljivu [tečnost]]
**Zapaljivost** je sposobnost nekog materijala da počne sa sagorijevanjem i da se održava u stanju sagorijevanja kada je izložen djelovanju izvora toplote. Zapaljivost se kvantificira provođenjem testova zapaljivosti. Rangiranje materijala prema zapaljivosti se koristi kod ugradnje materijala u građevine, prilikom definisanja zahtjeva koje materijali trebaju ispuniti da bi se ugrađivali, za definisanje načina na koji se zapaljivi materijali prevoze, itd.

[mini|lijevo|Peć za ispitivanje otpornosti materijala na [požar]]
## Klasifikacija materijala prema zapaljivosti 
Prema evropskoj klasifikaciji, materijali koji se ugrađuju u objekte se dijele u sedam klasa. Klasifikacija se daje na osnovu rezultata odgovarajućih testova. Klase materijala prema zapaljivosti su: A1, A2, B, C, D, E i F. Materijali koji spadaju u klase A1, A2 i B ne doprinose razbuktavanju, materijali klase C doprinose razbuktavanju nakon 10 minuta, materijali klase D doprinose nakon 2 - 10 minuta, materijali klase E za manje od 2 minute. Materijali klase F su oni koji se ne mogu svrstati u prethodne kategorije.

## Otpornost na požar 
Otpornost materijala na požar se kvantificira kao vrijeme za koje materijal ili proizvod zadovoljava zadane kriterije (npr. dostizanje dozvoljenog povećanja temperature na strani koja nije izložena požaru, gubitak integriteta - prodor plamena, itd.). Otpornost na požar se određuje laboratorijskim testovima ili računskim metodama.

Kategorija:Hemijske osobine
Kategorija:Vatra
Kategorija:Opasni materijali
Rgveda

mini|Jedan odjeljak iz Rgvede na sanskritu.

**Rgveda** (Sanskrit: ऋग्वेद, ṛgvedá), ili *Rigveda*, je jedna od četiri Vede a po svojem obimu veća je od ostalih vedskih samhita. Čine je 1028 himni (ovom kontekstu himna označava pjesmu vjerskog sadržaja i religiozne svrhe) napisanih u više od deset hiljada strofa sa preko 150.000 riječi. Smatra se da su najstariji dijelovi Rgvede nastali već oko 1300. godine p. n. e. što nam se može učiniti kao veoma rano za jedno tako značajno djelo, no treba shvatiti i činjenicu da Rgveda ima svoje korijene u mnogo starijoj prošlosti.

Neki od bogova koji su opjevani u rgvedskim himnama, kao na primjer Varuna, Mitra i Indra, tri velika boga Rgvede, slavljeni su i ranije, u manje ili više drugačijem obliku, u vrijeme indoevropske zajednice, zatim kod starih Grka, i naravno, kod plemena koja su kasnije naselila područja današnje Indije i Irana. Susret arijskih došljaka i dravidskih stanovnika u slivu rijeke Ind, uslovno rečeno, *proizveo* je još bogova. 

Dakle, u svim rgvedskim himnama možemo osjetiti naslijeđe duge i drevne pjesničke tradicije i usmenih predanja. Struktura i oblik himni često su veoma zamršeni, teme koje su opjevane vrlo raznolike kao i duhovni horizonti pjesnika: tu su strofe u kojima se pokušava ostvariti komunikacija sa bogovima ali one koje svjedoče o svjetovnim i metafizičkim razmišljanjima autora.

## Sadržaj 
Himne u Rigvedi posvećene su različitim božanstvima. Indra je jedan od najvažnijih a tu su i Agni, žrtveni plamen, i Soma, sveti napitak i biljka od koje se napitak pravi. Isto tako, važni su i Mitra, Varuna, Savitr, Višnu, Rudra, Pušan, Brihaspati (ili Brahmanaspati), te prirodne pojave: Prithivi (Majka Zemlja), Surja (Sunce), Vata (Vjetar), Apas (Voda), Parjanijaa (Grom i Kiša), Vac (Riječ), mnoge rijeke i ostali. 

Osim božanstava, himne pominju i ličnosti, koncepte, pojave, predmete, fragmente mogućih stvarnih historijskih događaja (borbe prvih Arijaca protiv neprijatelja). 

Rgveda se satoji od deset knjiga - mandala - sa određenim brojem himni u svakoj (prva i deseta imaju po 191 himni i najveće su, ostale mandale imaju od 43 do 114 himne). 

Rgveda je deklamovana tokom (žrtvenih) obreda, najčešće su to radili vrhovni sveštenici, no pojedine himne imaju i nesumnjivu pjesničku vrijednost a pažljivi čitalac otkriće brojne paralele sa vječnim pitanjima i temama obrađenim u kasnijim religioznim i svjetovnim djelima.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Rgveda, integralni tekst svih deset mandala, na engleskom jeziku 
: Pjesma o iskonu na Wikiizvoru na bosanskom jeziku

Kategorija:Hinduizam
Kategorija:Indija
Džataju

mini|Ravana odsijeca krilo Džatajuu

**Džataju** (sanskrit: जटायू, *jatāyū*) je prema hinduističkoj mitologiji sin Aruna i nećak Garude. Džataju je polubog, kralj lešinara, i prikazan je u obliku lešinara. Prema legendi, Džataju je pokušao spasiti Situ, (Ramina žena, simbol vrlina žene i supruge, jedna od glavnih likova u Ramajani) koju je oteo Ravana (gospodar demona, predstavlja se kao nasilnik ali i učenjak). Džataju je čuo Sitine povike i priskočio joj je u pomoć. Džataju se udarcima moćnih krila borio srčano i hrabro protiv Ravana. Ali, Džataju je bio star i njegove godine su učinile svoje pa je Ravana odnio pobjedu. Ipak, Rama je na kraju ubio Ravana.

Prema predanju, Džataju je imao brata, Sampatija. U svojim mladim danima njih dvojica su često odmjeravali snage i takmičili se u visini leta. Jednom prilikom Džataju je letio tako visoko da se približio vrelom plamenu Sunca i bio u opasnosti da mu izgore krila. Sampati je zaštitio brata raširivši svoja krila i tako ga spasio od vrućih sunčevih zraka. Međutim, u tom nesebičnom činu Sampati je, nažalost, izgubio svoja krila. (U nekim drugim verzijama ove priče, uloge su zamijenjene.)

U grčkoj mitologiji postoji sličan mit, mit o Ikaru i Dedalu, mada u njemu nema elemenata samopožrtvovanja za dobrobit drugog kao u prvom primjeru. 

U periodu od 2000. do 2007. godine u Indoneziji je postojala avioprevoznička kompanija "Jatayu Airlines" (Jatayu Gelang Sejahtera). 

## Pogledajte 
* Aruna
* Garuda

## Također pogledajte 
* Garuda

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Enciklopedija mitova 
*Mahabharata, na sanskritu i engleskom jeziku 

Kategorija:Hinduistička mitologija
Pedoeova nejednakost

U geometriji, **Pedoeova nejednakost**, koja je dobila naziv po Danielu Pedoeu, kaže da ako su *a*, *b* i *c* dužine stranica trougla površine *f*, i gdje su *A*, *B* i *C* dužine stranica trougla površine *F*, tada je

:A^2(b^2+c^2-a^2)+B^2(a^2+c^2-b^2)+C^2(a^2+b^2-c^2)\geq 16Ff,\,

gdje znak jednakost imako ako i samo ako su dva trougla slična.

Uočite da je izraz ne lijevoj strani nije samo simetričan po bilo kojim od šest permutacija skupa { (*A*,*a*), (*B*,*b*), (*C*,*c*) } parova, nego —možda ne tako očito— ostaje isti ako se *a* zamijeni sa *A*, *b* sa *B* i *c* sa *C*. Drugim riječima, to je simetrična funkcija para trouglova.

Pedoeova nejednakost je generalizacija Weitzenböckove nejednakosti.

## Reference 
* "A Two-Triangle Inequality", Daniel Pedoe, *The American Mathematical Monthly*, volume 70, number 9, page 1012, November, 1963.
* "An Inequality for Two Triangles", D. Pedoe, *Proceedings of the Cambridge Philosophical Society*, volume 38, part 4, page 397, 1943.

## Vanjski linkovi 
* Pedoeova nejednakost

Kategorija:Nejednakosti
Kategorija:Geometrija trougla
Stephen Daldry

**Stephen Daldry** (rođen 2. maja 1961) je britanski pozorišni i filmski režiser.

## Biografija 
Sin britanske pjevačice Cerry Thompson i bankara Patrick Daldryja, počeo je još u djetinstvu igrati u pozorištima za mlade u Tauntonu u Engleskoj. Završio je studij engleskog jezika na Univerzitetu u Sheffieldu, te kod Elder Millettija, kurs za cirkuskog klauna. Igrao je u nekoliko pozorišta u Engleskoj, a prvu značajniju režiju imao je u predstavi *An Inspector Calls* 1992, sa kojom je Daldry dobio britanske nagrade za pozorište, kao i američku nagradu Tony, kao najbolji pozorišni režiser. Istovremeno snima i filmove, te snima 1998. godine kratki film *Eight*, a 2000. prvi igrani film Billy Elliot. Godine 2002. snima film Sati sa Nicole Kidman, Julianne Moore i Meryl Streep u glavnim ulogama, dok je 2008. snimio film Žena kojoj sam čitao sa David Kross i Kate Winslet u glavnim ulogama, za kog je Kate Winslet dobila Oscara za najbolju glavnu žensku ulogu.

Daldry je od 2001. oženjen sa američkom plesačicom Lucy Sexton, sa kojom ima kćerku Annabel Clare. Britanski orden Order of the British Empire je dobio 2004.

## Filmografija 
### Film 
* 1998: *Eight* (Kratki film)
* 2000: *Billy Elliot* 
* 2002: *Sati* (*The Hours*)
* 2008: *Žena kojoj sam čitao* (*The Reader*)
* 2011: *Jako glasno i nevjerovatno blizu*
* 2014: *Smeće*
* 2021: *Together*

### Televizija 
* 2016-23: *Kruna* 
* *2022: Obi-Wan Kenobi*

## Nagrade 
### Za filmove 
* Nominacija za Oskara za najbolju režiju u filmovima Žena kojoj sam čitao, Sati i Billy Elliot,
* Nominacija za Zlatni globus 2002. godine u kategoriji najbolje režije za film Sati
* Njemačka filmska nagrada 2002. godine u kategoriji najbolji strani film, za film Sati

### Za pozorište 
* Nagrada *Laurence Olivier Theater Award* 1993, 1994 
* Nagrada *London Evening Standard Theatre Award* 1992
* Nagrada *London Critics Circle Theatre Award* 1992
* Nagrada *Tony Award* 1994
* Nagrada *Drama Desk Award* 1994

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Rođeni 1961.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Dorset
Kategorija:Britanski režiseri
Evropski sporazum o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih materija

**Evropski sporazum o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih materija** poznat po skraćenom nazivu **ADR** (francuski: ***A**ccord européen relatif au transport international des marchandises **D**angereuses par **R**oute*) pokrenut je u Ženevi 30. septembra 1957. i reguliše prijevoz opasnih materija.

## Klase opasnih materija prema ADR-u
*Klasa 1 - eksplozivne materije i predmeti
*Klasa 2 - plinovi
*Klasa 3 - zapaljive tečnosti
*Klasa 4.1 -zapaljive čvrste supstance
*Klasa 4.2 - supstance sklone samozapaljenju
*Klasa 4.3 - supstance koje u dodiru s vodom oslobađaju zapaljive plinove
*Klasa 5.1 - oksidirajuće supstance
*Klasa 5.2 - organski peroksidi
*Klasa 6.1 - otrovne materije
*Klasa 6.2 - zarazne materije
*Klasa 7 - radioaktivni materijal
*Klasa 8 - korozivne materije
*Klasa 9 - razne opasne tvari i predmeti

mini|Ploča opasnosti

## Označavanje spremnika i vozila
Označavanje ambalaže i transportnih jedinica provodi se pomoću listica opasnosti i narandžastih ploča opasnosti. Listice opasnosti se pričvršćuju na vanjsku površinu kontejnera, prenosivih spremnika i vozila. Ploče opasnosti su reflektirajuće narandžaste boje, dimenzija osnovice 40&nbsp;cm i minimalne visine 30&nbsp;cm, crni rub debljine maksimalno 15&nbsp;mm. Identifikacijski broj opasnosti sastoji se od minimalno dva ili maksimalno tri broja. Prvi broj predstavlja klasu kojoj pripada materija. Drugi brojevi predstavljaju dodatne opasnosti prema sljedećem:
*2 - emisija plina zbog pritiska ili hemijske reakcije
*3 - zapaljivost tečnosti (para) i plinova ili samozagrijavajuće tečnosti
*4 - zapaljivost čvrstih materija
*5 - oksidirajuće djelovanje
*6 - otrovnost i opasnost od zaraze
*7 - radioaktivnost
*8 - korozivnost
*9 - opasnost od burne spontane reakcije
Ako se opasnost od neke materije može prikazati jednim brojem, tada iza sebe ima nulu.

## Također pogledajte 
* Evropski simboli opasnosti

## Vanjski linkovi
*Cjeloviti tekst ADR 2011
*Source:
*ADR Guidance from the National Chemical Emergency Centre
*ADR Labels
*How to assign a UN Number and proper shipping name
*ADR 2009 SDSs
*Forum ADR 

Kategorija:Sigurnost
Kategorija:Sporazumi
Kategorija:Hemijska sigurnost
ADR

**ADR** se može odnositi na:
* Evropski sporazum o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih materija (francuski: ***A**ccord européen relatif au transport international des marchandises **D**angereuses par **R**oute*)
Nino Rešić

**Amir Rešić** (u međuvremenu **Nikola Rešić**; Kozarska Dubica, 22. januar 1964 — Bijeljina, 18. oktobar 2007), poznatiji kao **Nino**, bio je jugoslavenski, bosanskohercegovački i srbijanski pjevač.

## Biografija 
Poslije školovanjа u SR BiH preselio se u Kruševac u SR Srbiju. Djetinstvo do 13. godine proveo je u Smederevskoj Palanci, odakle mu je otac. Iz islama јe prešao na pravoslavlje i promijenio ime u Nikola, po kojem je dobio nadimak Nino, koji je koristio kao umjetničko ime. Iako nikada nije objasnio razloge zbog čega je promijenio vjeru, moguće da je to uradio zbog svoje pravoslavne supruge Sare Marković, ili za potrebe srpskog tržišta. Ženio se tri puta i u svakom braku dobio po jednu kćerku — Amelu, Sandru (također pjevačica) i Tamaru.

Zbog dugogodišnjeg prekomjernog konzumiranja alkohola preminuo je od perforacije gušterače 18. oktobra 2007. u Opštoj bolnici u Bijeljini (dva sata nakon prijema). Ukopan je na groblju Urije u Kozarskoj Dubici.

## Diskografija 
* *Što mi noći nemaju svanuća* (1992)
* *Zbogom, mala* (1993)
* *Šta ću, mala, s tobom* (1994)
* *Otrovana grehom* (1995)
* *Tebe želim noćas* (1996)
* *Za prošlu ljubav* (1997)
* *Ko te samo takne* (1998)
* *Kraljica balkana* (1999)
* *Trebaš mi* (2000)
* *Dvanaest meseci* (2001)
* *Opet onaj stari* (2003)
* *Novembar 05* (2005)
* *Jedan na jedan* (2006)
* neobjavljene numere: "Alma", "Pasji život", "Kad bi pjesma bila" (2007)

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1964.
Kategorija:Umrli 2007.
Kategorija:Biografije, Kozarska Dubica
Kategorija:Bosanskohercegovački pjevači
Kategorija:Srbijanski pjevači
Vranjevići

* Vranjevići (Foča, Republika Srpska), naselje u općini Foča (Republika Srpska)
* Vranjevići (Mostar), naselje u općini Mostar
Radio (Beyoncé)

**Radio** je singl američke R&B pjevačice Beyoncé Knowles izdat 2009. godine sa albuma *I Am... Sasha Fierce*.

## Pozicije na ljestvicama 
## Vanjski linkovi 
## Reference 
Kategorija:Singlovi iz 2009.
Kategorija:Pjesme Beyoncé Knowles
Milo Cipra

**Milo Cipra** (Vareš, 13. oktobar 1906 – Zagreb, 9. juli 1985) bio je hrvatski kompozitor i pedagog. Prva znanja o muzici i umjetnosti uči u porodici: od oca, Franje, srednjoškolskog profesora, strastvenog bibliofila i muzičara amatera, dobio je prvu pouku iz violine a majka Marija, rođ. Bacheiner, porijeklom Austrijanka iz Koruške, naučila ga je u djetinjstvu njemački jezik i pobudila u njemu trajno zanimanje za njemačku poeziju i književnost.S roditeljima je od 1915. do 1926. živio u Sarajevu, gdje kreće u gimnaziju, a u Muzičkoj školi uči klavir (kod K. Menšika) i violinu. Po završetku srednje škole 1926. dolazi u Zagreb i na Filozofskom fakultetu upisuje njemački jezik i književnost te filozofiju, a na Muzičkoj akademiji, kompoziciju. Godine 1931. u Zagrebu diplomira filozofiju, a 1933. kompoziciju na Muzičkoj akademiji. Kasnije je službovao na gimnazijama u Cetinju, Novoj Gradiški, Karlovcu i Zagrebu, a 1941. postaje profesor na muzičkoj akademiji (dekan 1961. - 1971.) sve do penzionisanja 1977. Izvanredni je član Jugoslavenske akademije nauka i umjetnosti od 1976.

## Važnija djela 
**Sonatina u D-molu*, za klavir 1930.
**Slavenska rapsodija za orkestar* 1931.
**Sonata za violinu i klavir* 1944.
**I. simfonija* 1948.
**II. simfonija* 1952.
**Kantata o čovjeku* 1958.
**Sunčev put* 1959.
**Musica sine nomine* 1963.
**Aubade* 1965.
**Leda* 1965.
**Triptihon dalmatinskih gradova* 1969. - 1976.
**Meditation sur Re* 1975.
**Trio za obou, klarinet i fagot* 1978.

= Reference ==

C
Kategorija:Dobitnici Nagrade "Vladimir Nazor" za muziku
Kategorija:Rođeni 1906.
Kategorija:Umrli 1985.
Kategorija:Biografije, Vareš