open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Begler-beg

mini|200x200piksel|Ejaleti Osmanskog carstva 1609. godine
**Begler-beg** ( = "beg begova") titula je u Osmanskom Carstvu koju je nosio namjesnik ejaleta, pašaluka, odnosno beglerbegluka, što označava pokrajinu. Početkom vladavine Murata I (1362–1389), kada se država Osmanlija proširila na Balkansko poluostrvo, stvorena je prva veća vojnoupravna zajednica – begler-begluk ili ejalet Rumelija. Za vrijeme Bajazita I (1389–1402) u azijskom dijelu Carstva osnovan je begler-begluk Anadolija. Daljim širenjem države obrazovan je niz begler-begluka. Oko 1600. bilo ih je 22, a krajem 17. stoljeća više od 40 u Aziji, Evropi i Africi.

Na čelu begler-begluka bio je begler-beg ili namjesnik u rangu paše s dva ili tri konjska repa, pa odatle potječe naziv *paša* za njega, a za begler-begluk *pašaluk*. Begler-bega je postavljala i smjenjivala centralna vlast. Zapovijedao je vojskom, prije svega spahijama, koja je držana na njegovoj teritoriji. Osim toga, u miru i u ratu izdržavao je kontingent vojnika. U vojnoupravnom pogledu bili su mu podređeni sandžak-bezi, koji su bili obavezni da mu na poziv dovedu vojsku *sandžaka* (okruga). Begler-begov zamjenik zvao se *ćehaja*, a pomoćnici *munla* (vrhovni sudija), *reis-efendi* (kancelar) i *defterdar* (šef finansija). 

Za rješavanje važnijih pitanja sazivao je *divan* (vijeće). Bosanski beglerbegluk osnovan je u septembru 1580. Zemlje s prostora bivše Jugoslavije potpadale su pod Rumelijski, Budimski, Temišvarski, Bosanski, Egerski i Kaniški begler-begluk. Pogranični begler-begluci (Budimski, Temišvarski i Bosanski) imali su veće vojne kompetencije. Poslije reformi Mahmuda II begler-beg se nazivao *valija*, a begler-begluk *vilajet*.

## Također pogledajte 
* Beg

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.anali-ghb.com/index.php/aghb/article/view/320
* https://jezikoslovac.com/word/9eik
* https://referenceworks.brill.com/display/entries/EIEO/SIM-1353.xml

Kategorija:Osmansko Carstvo
Kategorija:Titule
Ekvator

**Ekvator** je geografski pojam koji predstavlja zamišljenu liniju povučenu oko planete (ili drugog nebeskog tijela) na jednakoj udaljenosti od polova. Ekvator dijeli površinu na sjevernu i južnu hemisferu. Geografska širina ekvatora je, po definiciji, *0* stepeni. Dužina Zemljinog ekvatora je 40.075,16&nbsp;km.

Zemljina površina na ekvatoru uglavnom je prekrivena okeanima. Područja kroz koja prolazi ekvator jesu:
* Sao Tome i Principe - prolazi preko Ilhéu das Rolas, ostrvce u ovom arhipelagu
* Gabon
* Republika Kongo
* DR Kongo
* Uganda
* Kenija
* Somalija
* Maldivi - možda ne dira nijedno ostrvo
* Pini - malo ostrvo kraj Sumatre
* Sumatra
* Lingga i još jedno ostrvce kraj Sumatre
* Borneo - Kalimantan
* Sulawesi
* Halmahera
* ostrvca istočno od Halmahere
* Gilbertov arhipelag - možda ne dira nijedno ostrvo
* Arhipelag Phoenix - blizu ostrva Baker
* Linijski arhipelag - blizu ostrva Jarvis
* Galapagos - prolazi preko ostrva Isabela
* Ekvador
* Kolumbija
* Brazil

## Reference 
Kategorija:Paralele
Kategorija:Geodezija
Kategorija:Tropi
Kategorija:Nebeski koordinatni sistemi
Ganimed (satelit)

**Ganimed** (lat. Ganymede) je sedmi i najveći poznati Jupiterov satelit. Ganimed je treći Galilejev satelit (Galileo je otkrio ovaj satelit 1609. godine). Po grčkoj mitologiji Ganimed je trojanski dječak, velike ljepote, koga je Zeus doveo da poslužuje bogove.

Ganimed je najveći satelit u sunčevom sistemu. U promjeru je veći od Merkura ali ima duplo manju masu. Ganimed je puno veći od Plutona. Ganimedina površina je kombinacija dvije vrste terena: jako stari, tamni regioni puni kratera i nešto mlađi, svijetliji regioni označeni sa pukotinama i brazdama. Njihovo porijeklo je sigurno tektonske naravi, ali detalji nisu poznati. Ako uzmemo ovo u obzir, Genamed je možda sličniji Zemlji od Marsa ili Venere (iako nema dokaza o nedavnoj tektonskoj aktivnosti).

*Voyager 2* je proletjeo na svega 59 530 km od satelita te je na osnovu snimaka koji su tada načinjeni mapirano 80% površine sa rezolucijom od 5 km ili manje. Dokaze atmosfere sa razrijeđenim oksigenom na Ganimedi, jako sličnim onim pronađenim na Evropi, nedavno je pronašao Hubble svemirski teleskop (ovo nije dokaz o postojanju života).

Mnogi krateri su pronađeni na obje vrste terena. Gustoća kratera pokazuje starost od 3 do 3.5 milijarde godina, što znaći da je slične starosti kao i Mjesec. Kratera je puno pa su neki čak i jedni preko drugih i isječeni su sistemom brazda što implicira da su i one jako stare. Za razliku od Mjeseca, krateri su pljosnati, i nedostaje im planinski prsten i centralna depresija svojevrsna kraterima na Mjesecu i Merkuru. Ovo je vjerovatno rezultat slabe prirode Ginamedinae ledene kore, koja može putovati tokom geološkog vremena i tako promijeniti reljef. Stari krateri čiji je reljef nestao, ostavljajući samo *duha* od kratera, zovu se *palimpsests*.

Galilejev (svemirska sonda) prvi let do Ginameda otkrio je da Ginamed ima svoje magnetno polje smješteno unutar velikog Jupiterovog magnetnog polja.

## Također pogledajte 
* Jupiterovi prirodni sateliti

## Vanjski linkovi 
* http://www.seds.org/billa/tnp/ 

Kategorija:Jupiterovi prirodni sateliti
Kategorija:Sunčev sistem
Kategorija:Jupiter
Kategorija:Astronomski objekti otkriveni 1610.
Agrarna mehanizacija

**Agrarna mehanizacija** se bavi razvojem i konstrukcijom mašina za poljoprivredu, kao naprimjer: traktora, kombajna, sijačica, plugova, kosilica, samohodne šprice i sličnih mašina.
Pri tome je neophodno pojasniti činjenicu da se čovječanstvo pri njegovoj momentalnoj veličini ne bi moglo ishranjivati bez ovakvih uređaja, koji su u današnje doba prepuni najmodernije tehnike.
Moderne razvojne tendencije idu u pravcu autonomnih uređaja, što znači zemljoradnih mašina koje bi bile u stanju da rade bez vozača.
Već danas postoje razni uređaji koji vozačima olakšavaju rad, kao na pr. uz pomoć lasera vođeni kombajni ili uz podršku Global Positioning System-a (GPS) vođeni traktori ili bilo koje druge mašine.
Na žalost je ova industrijska grana na prostorima bivše Jugoslavije manje-više izumrla, a postojeće kompanije već odavno skoro potpuno nekonkurentne čak i na domaćem, a kamoli na internacionalnom tržištu.

Kategorija:Poljoprivreda
Pet dobrih careva

**Pet dobrih careva** bila je serija od pet careva Rimskog Carstva koji su vladali tokom 2. stoljeća. Bili su poznati po umjerenosti i njihova vladavina odgovara periodu poznatom kao *Pax Romana*, tj. doba mira. Od 96. do 180. ti carevi bili su Nerva, Trajan, Hadrijan, Antonin Pio i Marko Aurelije. Među rimskim carevima ovaj period *pet dobrih careva* dijelom je uočljiv po mirnoj metodi nasljeđivanja. Svaki car birao je svog nasljednika usvajanjem, sprečavajući političke nemire uzrokovane promjenom vladara, što se razlikuje od dešavanja bilo prije, bilo poslije tog perioda.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Rimsko Carstvo
Trajan

**Trajan** (Marko Ulpije Nerva Trajan August; 18. septembar 53 – 8. august 117) bio je rimski car od 98. do 117. Zvanično proglašen od Senata kao *Optimus princeps* (najbolji vladar), Trajan je upamćen kao uspješan vojnik-car koji je izvršio najveću vojnu ekspanziju u Rimskoj historiji; tokom njegove vladavine Rimsko carstvo je doseglo svoj teritorijalni vrhunac. Poznat po svojoj filantropskoj vladavini, nadgledao je opsežne programe izgradnje javnih zgrada i implementaciju politike socijalne zaštite, koja mu je donijela trajan ugled kao drugog od pet dobrih careva koji su vladali u eri mira i prosperiteta.

Rođen je u gradu Italika u provinciji Hispanija Baetika u patricijskoj porodici iberijskog porijekla. Kao mladić napredovao je kroz razne rankove rimske vojske, služeći u nekim od najnemirnijih dijelova carstva. Postao je poznat tokom vladavine cara Domicijana. Služeći kao komandant legije u Hispaniji 89. godine, Trajan je podržao Domicijana tokom pobune na Rajni koju je predvodio Antonije Saturnin. U septembru 96. Domicijana je naslijedio Nerva, koji je bio omražen među vojnicima. Nakon pobune od strane članova pretorijanske garde, Nerva je bio primoran da usvoji sve popularnijeg Trajana za svog nasljednika. Kada je Nerva umro 27. januara 98, naslijedio ga je Trajan bez ijednog incidenta.

Kao civilni administrator, Trajan je bio najpoznatiji po svom programu izgradnje javnih zgrada koje su preoblikovale Rim, ostavivši brojne trajne znamenitosti kao što su Trajanov forum, Trajanova tržnica i Trajanov stub. U vanjskoj politici, Trajan je anektirao Nabatejsko kraljevstvo, stvarajući provinciju Arabiju. Osvajanjem Dakije obogatio je carstvo u velikoj mjeri, jer je nova pokrajina posjedovala mnoge dragocjene rudnike zlata. Nastavljajući širenje Rimskog Carstva prema istoku, počeo je rat protiv Partskog Carstva, u kojem je osvojio glavni grad Ktesifon i anektirao Armeniju i Mezopotamiju. Krajem 117. godine, dok je plovio nazad u Rim, Trajan se razbolio i umro od moždanog udara u Selinusu. Budući da je bio obožavan od Senata, njegov pepeo pokopan je pod Trajanov stub. Naslijedio ga je usvojeni sin Hadrijan.

## Rani život 
Marko Ulpije Trajan rođen je 18. septembra 53. u rimskoj provinciji Hispanija Betika (današnja Andaluzija, Španija) u gradu Italika, čija lokacija odgovara predgrađu današnje Sevilje. Trajan se smatra prvim carem koji je poticao iz provincije pa kasniji rimski historičari, poput Kasija Diona, govore da je Trajan bio iberijskog a ne italijanskog porijekla. Ipak, porodica Trajanovog oca Ulpiji je poticala iz italijanskog regiona Umbrija. Trajanovo rodno mjesto Italiku su osnovali rimljani kao vojnu koloniju 206. godine p.n.e., iako nije poznato kada su se Ulpiji tamo naselili. Trajanova majka Marcija je poticala iz istaknute senatorske porodice patricijskog staleža. Trajanov otac Marko Ulpije Trajan je bio istaknuti senator koji je tokom vladavine cara Vespazijana služio u Prvom rimsko-jevrejskom ratu komandujući legijom.

Kategorija:Rimsko Carstvo
Kategorija:Vojskovođe
Trajanov most

mini|desno|300px|Ostaci mosta na rumunskoj obali
**Trajanov most** podignut je između 103. i 105. godine na Dunavu u blizini današnjeg Kladova sa srbijanske strane i Turnu Severina s rumunske strane za vrijeme drugog pohoda rimskog cara Trajana protiv Dačana (vidi: Dakijski ratovi). To je prvi most ikad podignut na donjem Dunavu, koji je na tom mjestu širok 800 metara, i gotovo 1.000 godina važio je za najduži most ikad sagrađen.

Bio je od drveta, dug 1.135 metara (neki izvori navode dužine 1.079, odnosno 1.127 metara), sa svodovima 19 metara iznad nivoa vode i 20 stubova raspona 50 metara, visine 45 metara i širine 15 metara.

Dvadeset stubova još se moglo vidjeti 1856. kada je vodostaj Dunava bio rekordno nizak. Godine 1906. Međunarodna komisija za Dunav odlučila je uništiti dva stuba koja su ometala plovidbu. Ostaci 16 stubova Trajanovog mosta su locirani 1932, a 1982. arheolozi su uspjeli locirati njih 12, a četiri je vjerovatno odnijela voda u međuvremenu. Ostaci prvih stubova na obje strane i danas se mogu vidjeti na obalama Dunava.

Izgradio ga je Apolodar iz Damaska. Porušen je po naređenju cara Aurelijana (270–275) kada su Rimljani pod navalom barbarskih plemena morali napustiti tadašnju provinciju Dakiju. Drugi izvori govore da je porušen 20 godina nakon izgradnje po naređenju cara Hadrijana (117–138), što je manje vjerovatno jer su Rimljani tada još vladali Dakijom, a neki, opet, govore da se raspao mnogo kasnije pod utjecajem vode. Izgled mu je uklesan na luku Trajanovog stuba u Rimu.

## Također pogledajte 
* Dakijski ratovi

Kategorija:Mostovi u Srbiji
Kategorija:Mostovi u Rumuniji
Kategorija:Mostovi završeni u 2. vijeku
Kategorija:Mostovi na Dunavu
Teba (satelit)

**Teba** (lat./eng. *Thebe*), također poznat i kao **Jupiter XIV** je četvrti mjesec po udaljenosti od Jupitera. Otkrio ga je Stephen P. Synnott 5. marta 1979. godine na osnovu proučavanja slika koje je načinila svemirska sonda *Voyager 1* dok je kružila u orbiti oko Jupitera. Godine 1983. je zvanično dobio ime po mitološkoj nimfi Tebi iz grčke mitologije.

Teba kruži unutar vanjskog ruba jupiterovog *Thebe Gossamer* prstena koji je nastao iz prašine izbačene na površine mjeseca. Teba je drugi po veličini unutrašnji Jupiterov satelit. Ima nepravilan oblik, površina joj je crvenkasta, a smatra se da se, poput Amalteje, sastoji od leda pomješanim sa nepoznatom količinom drugih materijala. Površina je prekrivena velikim kraterima i visokim planinama - neke od njih se mogu porediti i sa veličinom samog mjeseca.

Tebu su fotografisale svemirske sonde Voyager 1 i 2 u toku 1979. i 1980. godine, dok ga je kasnije, mnogo detaljnije, ispitala sonda *Galileo* tokom 1990tih. Godine 1983. joj je zvanično dato ime po mitološkoj nimfi Tebi koja je po grčkoj mitologiji bila ljubavnica Zeusa - grčkog pandana rimskom božanstvu Jupiteru.

Ove vrijednosti su neobično visoke za unutrašnje satelite a mogu biti objašnjeni uticajem unutrašnjih galilejanskih satelita u prošlosti.

## Fizičke osobine 
Teba ima nepravilan oblik, sličan elipsoidu, približne veličine 116&nbsp;x&nbsp;98&nbsp;x&nbsp;84&nbsp;km. Njegova prosječna gustoća i masa nisu poznate, ali se procjenjuje da je prosječna gustoća približna 0,86&nbsp;g/cm3, poput Amalteje. Postoji određena asimetrija između dvije hemisfere: vodeća hemifera ima 1,3 puta svjetlija od suprotne. Asimetrija se može objasniti većom brzinom i učestalošću udara meteorita na vodeću hemisferu, što izbacuje svijetli materijal iz unutrašnjosti mjeseca (vjerovatno led). Postoji nekoliko veoma svijetlih tačaka na rubovima ovog kratera.

## Reference 
## Također pogledajte 
* Jupiterovi prirodni sateliti

## Vanjski linkovi 
* http://www.seds.org/billa/tnp/ 
* Teba

﻿

Kategorija:Jupiter
Kategorija:Prirodni sateliti
Kategorija:Jupiterovi prirodni sateliti
Kategorija:Astronomski objekti otkriveni 1979.
Kategorija:Sunčev sistem
Petar Kočić

**Petar Kočić**  (29. juni 1877, Banja Luka - 27. august 1916, Beograd) bio je bosanskohercegovački i srpski književnik i pisac. Rođen je u Stričićima, selu nedaleko od Banje Luke, a osnovnu školu je završio u manastiru Gomionica. Srednju školu je počeo pohađati u Sarajevu a završio je u Beogradu nakon čega je otišao u Beč da studira filozofiju. 1904. godine se vratio u Srbiju a na kratko je bio i učitelj u Skoplju. Dvije godine kasnije preselio se u Sarajevo i radio kao činovnik za izdavačku kuću "Prosvjeta" ali ubrzo nakon što je učestvovao u radničkom štrajku protjeran je u Banju Luku.
Prije Austrougarske aneksije Bosne i Hercegovine organizovao je magazin " Otadžbina" u Banjoj Luci a nakon toga i politički pokret koji je podržavao borbu protiv Austro-ugarske i naročito protiv ostataka feudalnog sistema. Kao nacionalni i socijalni revolucionar Kočić je imao podršku među seljacima i omladinom pa je odabran za člana Bosanskog sabora u Sarajevu. Austrijanci su smatrali Kočića opasnim neprijateljem i srpskim nacionalistom te su ga hapsili. Prije početka Prvog svjetskog rata imao je nervni slom te je otišao u Beograd na liječenje gdje je umro za vrijeme Austrougarske okupacije. U Bosni je znan kao jedan od najhrabrijih boraca za srpski nacionalni ponos i socijalnu pravdu.

U znak zahvalnosti Petru Kočiću u Banjoj Luci je početkom 1930. godine osnovano društvo "Zmijanje", koje je Kočiću podiglo spomenik. Spomenik izradili su kipari Antun Augustinčić i Vanja Radauš te je otkriven 6. novembra 1932. godine. Proglašen je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Spomenik je podignut i u Sarajevu.

## Književno stvaralaštvo 
Kočić je bio pjesnik bosanskih planina i krepkog života svoga kraja a bio je oduševljen jednostavnošću narodnog jezika i narodnim životom te postaje pjesnik krajiških pejsaža i krajiškog života. Njegova je velika popularnost vezana za njegov borbeni nacionalizam i veliku ljubav prema krajiškom kmetu. Bio je smjeli i borbeni buntovnik ne samo protiv tuđinskog političkog podjarmljivanja već protiv svakog ekonomskog ropstva. Mjestimično u svojim pripovjetkama i naročito u političko-socijalnim satirama, on postaje propovjednik slobode i društvene pravde, zaštitnik ubogog bosanskog seljaka. U Davidu Štrpcu u "Jazavcu pred sudom" snažno je i psihološki tačno uobličio tip lukavog i prituljenog bosanskog seljaka, koga vara i pljačka tuđinska vlast i domaći zelenaši. David Štrbac nije samo bosanski seljak, već seljak uopšte, vječno varan i vječno iskorištavan seljak koji je svjestan svoga očajnog položaja i traži pravdu, Iako je on dat u komičnom okviru, on ipak izaziva duboko saučešće, suze kroz smijeh.

Kočić je napisao tri zbirke pripovjedaka pod naslovom "S planine i ispod planine", jednu pod naslovom "Jauci sa Zmijanja" i dvije političko-socijalne satire: "Jazavac pred sudom" i "Sudanija" (prva u obliku pozorišnog komada, a druga u obliku dijaloga).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Hronologija života i rada Petra Kočića


Kategorija:Rođeni 1877.
Kategorija:Umrli 1916.
Kategorija:Biografije, Banja Luka
Kategorija:Bosanskohercegovački pisci
Kategorija:Srpski pisci
Kategorija:Jugoslavenski pisci
Godina 0

**Nulta godina** je datum gdje je tekuća godina za dati kalendarski sistem jednaka nuli. U sistemima koji uključuju nultu godinu, ta godina bi bila epoha. Nulta godina ne postoji u kalendarskom sistemu godine Anno Domini (AD) koji se obično koristi za numeriranje godina u gregorijanskom i julijanskom kalendaru. Umjesto toga, 1. godina nove ere se tretira kao epoha, tako da nakon  direktno slijedi  . Međutim, postoji nulta godina i u astronomskom sistemu numeriranja godina (gdje se poklapa s julijanskom  ) i u sistemu ISO 8601:2004, standardu za razmjenu podataka za određene vremenske i kalendarske informacije (gdje se nulta godina poklapa s gregorijanskom ;

Eru *Anno Domini* uveo je 525. godine skitski monah Dionizije Exiguus (oko 470. – oko 544.), koji ju je koristio za identifikaciju godina na svojoj uskršnjoj tabeli . Novu eru uveo je kako bi izbjegao korištenje *Dioklecijanove ere*, zasnovane na stupanja na prijestolje rimskog cara Dioklecijana, jer nije želio nastaviti sjećanje na progonitelja kršćana. U predgovoru svoje uskršnje tabele, Dionizije je naveo da je "sadašnja godina" "konzulstvo Proba Mlađeg", što je ujedno i 525 godina "od utjelovljenja Gospodina našeg Isusa Krista".  Kako je došao do tog broja nije poznato.

U našem vremenskom sistemu ne postoji **godina 0**.
Prva godina našeg kalendara bila je godina 1, tj. 1. februara 1. n. e. bilo je proteklo 0 godina i 1 mjesec u novoj eri, odnosno 31. decembra 1. p. n. e. slijedio je 1. januar 1. n. e.

Shodno tome jedna decenija nije vremenski raspon između 0. i 9, već se definiše vremenskim rasponom između 1. januara 1. godine i 31. decembra 10. godine.

Treći milenijum znači nije nastupio 1. januara 2000, već tek 1. januara 2001.

Nasuprot ovome astronomija i ISO 8601 računaju sa godinom 0, sa tom konsekvencom da 2. godina p. n. e. odgovara astronomskoj godini -1.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Kalendari
Francis Bacon

**Francis Bacon** (22. januar 1561 – 9. april 1626) bio je engleski filozof i tvorac empirizma i nove naučne metode. Njegovo glavno djelo je "Velika obnova nauka" čiji je sastavni dio "Novi organon" ili "Upute za tumačenje prirode".
On je smatrao da je cilj nauke i filozofije da ovlada prirodom. Njegova poznata rečenica: "Onoliko možemo koliko znamo", iskazuje njegovo mišljenje da je znanje moć.

Kritikovao je staru logiku i metodu dedukcije. On uvodi metodu indukcije koja je jedinstvo eksperimenta i racionalne spoznaje. Bacon je smatrao da se prije metode indukcije treba očistiti razum od predrasuda (zabluda, "idola") koje su se nagomilale:
# **Predrasude plemena** – one su u ljudskoj prirodi, jer su svi ljudi nesavršeni i prema tome skloni greškama.
# **Predrasude pećine** – to su zablude pojedinca. One nastaju zbog toga što čovjek sudi prema sebi, pa misli da ono kako on nešto doživljava da tako to doživljavaju i drugi, a zaboravlja da je svaki čovjek zasebna "pećina".
# **Predrasude trga** – pogrešno razumijevanje riječi. One nastaju na ulicama, trgovima gdje se razmjenjuju riječi, a one mogu izazvati različita značenja a to može dovesti do pogreške, nesporazuma.
# **Predrasude pozorišta** – nastaju iz poštovanja autoriteta. Bacon je smatrao da su ove predrasude najopasnije jer nastaju iz poštovanja autoriteta. Čovjek poštujući neki autoritet prihvata sve što taj autoritet misli i radi, pa tako i njegove greške. To je kao u pozorištu kada autoritet glumaca stvori atmosferu, za koju publika misli da je stvarna, a u stvari ona je vještačka.

## Također pogledajte 
* Filozofija
* Novovjekovna filozofija

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Wikisource
* eTekstovi Bekonovih djela, na Project Gutenberg
* Knjige Fransisa Bekona
* Online edicije Bekonovih djela
* Pospješivanje učenja
* Eseji o engleskoj renesansi 
* *Rječnik o historiji ideja*: Bekonizam
* Rictor Norton, "Sir Francis Bacon" citati

Kategorija:Rođeni 1561.
Kategorija:Umrli 1626.
Kategorija:Britanski naučnici
Kategorija:Britanski filozofi
Kategorija:Britanski pisci
Kategorija:Biografije, London
Thomas Hobbes

[mini|desno|Tomas Hobbes [Datoteka:Unterschrift Thomas Hobbes englischer Mathematiker, Staatstheoretiker und Philosoph.png|center|frameless|class=notpageimage skin-invert-image|Potpis Thomas Hobbes engleski matematičar, politički teoretičar i filozof, ovdje kao Tho ː Hobbes]]
**Thomas Hobbes** (*Tomas Hobs*; 5. april 1588 – 4. decembar 1679) bio je engleski filozof koji je najpoznatiji po svojim teorijama društvenog ugovora. Njegovo najpoznatije djelo je Levijatan (*Leviathan*). U tom djelu on daje doktrinu modernih prirodnih prava.

On stvara u periodu kada robna proizvodnja u Engleskoj dovodi do antagonizma privatnih interesa, koji proizvode opsesivni egoizam. U takvim uslovima se zakoni tržišta izražavaju kao zakoni džungle. To je jedno teško, depresivno, socijalno-patološko stanje gdje Hobs zaključuje da u robnoj tržišnoj utakmici vlada zakon "Homo homini lupus est" ("Čovjek je čovjeku vuk"). Hobs zaključuje da se u ovakvom vučijem svijetu kategorije dobra i zla, pravde i nepravde, ne mogu regulisati i riješiti sa individualnog, već isključivo sa općeg društvenog stajališta. Stoga je, po njemu, nužno potrebna država. Hobs je tvorac koncepcije duplog ugovora o nastanku i funkcionisanju države; na društveni ugovor, gdje su se ljudi dogovorili o općem dobru, nadovezuje se kraljevski ugovor gdje narod ovlaštenja prenosi na kralja. Ovaj njegov koncept o društveno-kraljevskom ugovoru, sa političkog stajališta, bio je prihvatljiv za različite političke opcije, i za liberalnu i socijalnu i monarhističku, jer je svaki od njih mogao u njemu naći nešto za sebe.

Hobsov politički koncept ugovora je u historiji Engleske imao fundamentalno značenje, jer je postojao kompromis između stranaka a ne politički radikalizam koji vodi političkim revolucijama, a to prema Hobsu stvara haotično stanje.

Hobs ostaje stalno bitan, njegova strogo minimalna metafizika (materijalizam) i etika (vrsta egoizma), i njegova netrepeljivost prema teoriji koja se ne suočava neposredno sa osnovnim istinama, čine ga stalnim uzorom za skeptične i pragmatične filozofe.

## Također pogledajte 
* Filozofija
** Novovjekovna filozofija
* Levijatan (djelo)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Hobs na Internetskoj enciklopediji filozofije
* Hobs
* Hobs na stranici o historiji ekonomskog mišljenja
* Kratka biografija Univerzitet Oregon State
** *Kratki život Tomasa Hobsa, 1588-1679* John Aubrey
* *Levijatan* Univerzitet Adelaide
* *Levijatan* na Projektu "Gutenberg"

Kategorija:Rođeni 1588.
Kategorija:Umrli 1679.
Kategorija:Biografije, Malmesbury
Kategorija:Britanski filozofi
Rimski most

mini|350px|Rimski most
**Rimski most** nalazi se na rijeci Bosni nedaleko od Ilidže na starom danas napuštenom putu, a odmah do magistrale koja vodi prema Blažuju. Rimski most je jedan od četiri stara kamena mosta na području Grada koji su još uvijek sačuvani. Ostala tri mosta su Šeher-Ćehajina ćuprija, Latinska ćuprija i Kozija ćuprija. Most se može vidjeti ako se vozi magistralnom cestom od Blažuja prema Ilidži. Nalazi se odmah pored puta, s desne strane.

## Historija 
Godine 1530. ovim krajevima je prolazio čuveni putopisac Benedikt Kuripešić i nije zabilježio ništa o ovom mostu. Međutim 20 godina kasnije Katarin Zeno piše o ovom mostu, i govori da je to kameni most sa sedam lukova na rijeci Bosni. Znači da je izgrađen poslije 1530. a prije 1550. godine.
Ne zna se ništa o tome ko je naredio gradnju mosta niti ko ga je zidao. Most je obnavljan već polovinom 16. vijeka i moguće da je njegov obnovitelj bio veliki vezir Rustem paša Opuković, koji je sagradio jedan drugi most na rijeci Željeznici na Ilidži. Spominje se i da je obnovitelj mogao biti Gazi Ali-paša ili Semiz Ali-paša.

## Građevinsko-arhitektonske osobine 
Most je izgrađen od klesanog kamena i oblikovan je kao niska polegla građevina na sedam lukova. Lukovi su visinski nešto niži na krajevima i rastu prema sredini, pa tako imamo karakterističan, blago ispupčen, oblik ovog mosta. Dužina mu iznosi oko 40 metara, a širina 4,5 metara. Postoji pretpostavka da je i u doba Rimskog carstva na istom tom mjestu stajao most i da je sadašnja građevina sazidana na temeljima prethodne (ipak to još uvijek nije dokazano). Ono što je dokazano je da je prilikom gradnje mosta materijal za gradnju uziman i sa kasno antičkih objekata čije su ruševine ležale u blizini, tako da možemo vidjeti i neke zanimljive antičke reljefe uzidane u građevinu. U nizvodnom korkaluku ugrađena je rimska spolija, kamena ploča na čijoj površini se nalazi plitki reljef, zbog čega se ovaj most u narodu često naziva i Rimskim mostom. O tom reljefu nema podataka u dostupnoj literaturi. Na reljefu je prikazana naga figura u stojećem položaju, lijeve noge prekrižene preko desne, sa desnom rukom podignutom iznad glave i lijevom rukom prekriženom preko grudi. Postoji velika mogućnost da je upravo zbog toga ovaj most prozvan Rimski iako je izgrađen za vrijeme Osmanskog carstva.

Most je proglašen za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Panoramski prikaz Rimskog mosta
* Rimski most na Ilidži

Kategorija:Mostovi poznati kao Rimski most
Kategorija:Nacionalni spomenici na Ilidži
Kategorija:Nacionalni spomenici u Sarajevu
Zaljubljeni Shakespeare

***Zaljubljeni Shakespeare*** () jest britansko-američka romantična filmska komedija snimljena 1998. u režiji Johna Maddena, a scenarij su napisali Marc Norman i dramski pisac Tom Stoppard. Film prikazuje ljubavnu aferu dramskog pisca Williama Shakespearea (Joseph Fiennes) u vrijeme kada je pisao tragediju Romeo i Julija. Priča je izmišljena, iako se nekoliko likova temelji na stvarnim ljudima. Osim toga, mnogi likovi, dijalozi, i događaji su reference na Shakespeareove drame. Film je osvojio 7 Oscara, uključujući i onaj za najbolji film, najbolju glavnu žensku ulogu (Gwyneth Paltrow) i najbolju sporednu žensku ulogu (Judi Dench). William Shakespeare (Joseph Fiennes) je siromašni dramski pisac koji radi za Philipa Hensloua (Geoffrey Rush), vlasnika pozorišta The Rose Theatre, 1593. u Londonu. Nakon saznanja da ga je njegova ljubav varala sa njegovim mecenom, Shakespeare pali svoju novu komediju, "Romeo i Ethel, gusareva kći", i ponovno je piše kao tragediju pod nazivom Romeo i Julija. Nepriznat od ostalih pisaca, on nije u stanju da završi tragediju, ali počinje sa audicijom za Romea. Mladić po imenu Thomas Kent dobija ulogu nakon što je impresionirao Shakespearea sa svojom izvedbom i njegovom ljubavlju prema Shakespeareovom prethodnom djelu.

## Nagrade i nominacije (Američke filmske akademije) 
* Oskar za najbolji film ()
* Oskar za najboljeg režisera
* Oskar za najbolji originalni scenarij ()
* Oskar za najbolju glavnu glumicu ()
* Oskar za najbolju sporednu glumicu ()
* Oskar za najboljeg sporednog glumca
* Oskar za najbolju montažu
* Oskar za najbolje kostime ()
* Oskar za najbolju šminku
* Oskar za najbolju scenografiju ()
* Oskar za najbolju kinematografiju
* Oskar za najbolju muziku ()
* Oskar za najbolji zvuk

## Reference 

http://movies.amctv.com/movie/1998/Shakespeare+in+Love 

## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Filmovi iz 1998.
Kategorija:Britanski filmovi
Kategorija:Američki filmovi
Kategorija:Filmovi koji su dobili Oscar za najbolji originalni scenarij
Kategorija:Filmovi koji su dobili Oscar za najbolju glavnu žensku ulogu
Kategorija:Filmovi koji su dobili Oscar za najbolju sporednu žensku ulogu
Kategorija:Filmovi koji su dobili Oscar za najbolju originalnu muziku
Kategorija:Filmovi koji su dobili Oscar za najbolju scenografiju
Kategorija:Filmovi koji su dobili Oscar za najbolji kostim
Kategorija:Filmovi u režiji Johna Maddena
Kategorija:Filmovi koji su dobili Zlatni globus za najbolji scenarij
Kategorija:Američki dramski filmovi
Kategorija:Američke filmske komedije
Kategorija:Filmovi koji su dobili Zlatni globus za najbolju glumicu – komedija ili mjuzikl
Kategorija:Filmovi zasnovani na "Romeu i Juliji"
Kategorija:Filmovi Miramax Filmsa
Santiago de Compostela

**Santiago de Compostela** je grad u Španiji. Glavni je grad autonomne zajednice Galicija. UNESCO je 1985. godine proglasio stari dio grada svjetskom kulturnom baštinom. Bio je Evropski grad kulture 2000. godine. Grad je važna destinacija kršćanskih hodočašća, treće nakon Jerusalema i Rima.

## Klima 
Santiago de Compostela ima vlažnu okeansku klimu sa suhim ljetima. Vjetrovi sa Atlantika i okolne planine utječu da Santiago ima najviše padavina u Španiji, 1545&nbsp;mm. U decembru, januaru i februaru uobičajini su mrazevi, dok su sniježne padavine veoma rijetke. Najhladniji mjesec je januar sa prosječnom temperaturom od 10&nbsp;°C, a najtopliji je august sa temperaturom od 23&nbsp;°C.

## Put za Santiago 
Put za Santiago je ruta koju prelaze hodočasnici iz Španije i cijele Evrope koji vodi u Santiago de Compostelu, u kojem se nalaze relikvije apostola Jakova. Zbog toga se naziva još i Putem Svetog Jakova. Tokom cijelog Srednjeg vijeka, Santiago de Compostela je bilo vrlo popularno hodočasničko odredište, te je na ovoj trasi izgrađeno oko 1.800 građevina, vjerskih, ali i svjetovnih, od velikog historijskog značaja. Put je odigrao temeljnu ulogu u poticanju kulturne razmjene između Pirinejskog poluostrva i ostatka Evrope u srednjem vijeku. Kasnije je zanimanje za ovo hodočašće oslabilo, ali u današnje vrijeme ponovo mu se vraća popularnost. Postoji nekoliko verzija Puta Svetog Jakova, ali klasična verzija je francuski put Svetog Jakova.

## Znamenitosti 
* Katedrala Santiago de Compostela
* Colegiata de Santa María del Sar
* Univerzitet Santiago de Compostela
* Centar savremene umjetosti
* Park San Domingos de Bonaval

## Poznate ličnosti 
* Xosé Neiras Vila, pjesnik
* Mariano Rajoy Brey, premijer Španije
* Eugenio Montero Ríos, političar
* Pilar Cernuda, novinar
* Verónica Boquete, fudbaler
* Ricardo Aldrey, košarkaš

## Međunarodni odnosi 
## Galerija 

Datoteka:Lateral do Hostal dos Reis Católicos. Santiago de Compostela.jpg|Stari dio grada
Datoteka:Interior Catedral Santiago de Compostela.jpg|Portico da Groria
Datoteka:Паломники в Сантьяго де Компостела IMG 2439.JPG|Hodočasnici
Datoteka:SantCompostela85.jpg|Trg Platerías
Datoteka:Basílica de Santiago 02.JPG|Katedrala Santiago de Compostela
Datoteka:2010-07-18- San Martiño Pinario-Santiago Compostela-Galicia (Spain).jpg|Monasterio de San Martín Pinario

## Reference 
Kategorija:Gradovi u Španiji
Kategorija:Svjetska baština u Španiji
Judi Dench

mini|desno|Judi Dench
**Judi Dench** (rođena 9. decembra 1934. u Yorku) jedna je od najboljih i najpoštovanijih britanskih glumica svih vremena. U njenoj dugoj karijeri glumila je u pozorištu, filmu i na televiziji. Godine 1970. dobila je Orden Britanske imperije, a 1988. dobila je i titulu dame.

## Filmografija 
* *As Time Goes By* - kompletna serija (2005)
* *Behaving Badly Vol. 2* (2005)
* *Riddickove hronike* (2004)
* Pobuna na farmi (2004)
* Macbeth (2004)
* *Bugs!* (2003)
* *Umri drugi dan* (2002)
* *Važno je zvati se Ernest* (2002)
* *Iris* (2001)
* *The Shipping News* (2001)
* *Čokolada* (2000)
* *Into the Arms of Strangers: Stories of the Kindertransport* (2000)
* *Last of the Blonde Bombshells* (2000)
* *Čaj s Mussolinijem* (1999)
* *Svijet nije dovoljan* (1999)
* *Zaljubljeni Shakespeare* (1998)
* *Gosp. Brown* (1997)
* *Sutra nikad ne umire* (1997)
* *Jack i Sarah* (1996)
* *Zlatno oko* (1995)
* *Henry V* (1989)
* *A Handful of Dust* (1988)
* *84 Charing Cross Road* (1986)
* *Soba s pogledom* (1986)
* *Wetherby* (1985)
* *Langrishe, Go Down* (1978)
* *Luther* (1973)
* *San ljetne noći* (1968)
* *A Study in Terror* (1966)

## Nagrade i nominacije 
*Američka filmska akademija*

* *Iris* - **nominacija** za najbolju glavnu glumicu (2001)
* *Čokolada* - **nominacija** za najbolju sporednu glumicu (2001)
* 'Zaljubljeni Shakespeare* - **NAGRADA** za najbolju sporednu glumicu (1998)
* *Gosp. Brown* - **nominacija** za najbolju glavnu glumicu (1997)

*Britanska filmska akademija*

* *Iris* - **NAGRADA** za najbolju glumicu (2001)
* *Shiping News* - **nominacija** za najbolju sporednu glumicu (2001)
* *Čokolada* - **nominacija** za najbolju sporednu glumicu (2000)
* *Šake pune prašine* - **NAGRADA** za najbolju sporednu glumicu (1988)
* *Soba s pogledom'' - **NAGRADA** za najbolju sporednu glumicu (1986)

Dench je dobitnica i mnogih drugih svjetskih filmskih i pozorišnih nagrada.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1934.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, York
Kategorija:Britanske glumice
Kozija ćuprija

**Kozija ćuprija** nalazi se u kanjonu rijeke Miljacke nekoliko kilometara istočno od starog centra grada Sarajeva. Put na kojem je premošćavala rijeku je čuveni Carigradski drum, put kojim se, u doba Osmanlijske vladavine, iz Sarajeva išlo ka istočnim dijelovima Carstva, sve do Carigrada. Kozija ćuprija je jedan od četiri stara mosta na području Grada koji su još uvijek sačuvani. Ostala tri mosta su Šeher-Ćehajina ćuprija, Latinska ćuprija i Rimski most (most na Plandištu kod Blažuja).

Podataka o vremenu gradnje mosta je malo, i u dokumentima se navode samo okviri nastanka.
Ova ćuprija ima jedan luk sa dva kružna otvora. Duga je 42 m, a široka 4,75 m. Raspon svoda joj je 17,5 m. Zidana je od krečnjaka i sedre.

## Historija 
U osmanlijsko doba Kozija ćuprija bila je mjesto na kojem su se dočekivali carski namjesnici – veziri. Svakom novom veziru pravio bi se doček na mostu. Pred njega bi izašli svi viđeniji ljudi u Sarajevu, a skupio bi se i običan narod pošto je to bio jedan od značajnijih događaja. Spominje se još i to da bi u čast novog vezira neki od hrabrijih momaka skakali s ćuprije u Miljacku, a on bi ih darivao novcem (to skakanje predstavlja podvig za divljenje, jer Miljacka na tom mjestu i nema neku dubinu, a visina mosta je zaista velika).

Postoji narodna legenda o nastanku ovog mosta. Ona kaže kako je siromašni pastir čuvajući koze primijetio da se one neuobičajeno dugo zadržavaju oko nekog grmlja na rijeci. Kada je i sam malo bolje pogledao ispod tog grmlja je pronašao ćup pun zlatnika. Tim novcem je sebi platio školovanje, a nakon dosta godina, pošto je postao ugledan i bogat podanik Carevine, odlučio je da sagradi most na Miljacki, i to na istom onom mjestu gdje su mu koze ukazale na zlato.

Ipak, danas se smatra da je ovaj most nastao prilikom velike akcije sređivanja putne mreže, u doba Mehmed-paše Sokolovića (veliki vezir 1565-1579). U to doba nastaju još neki čuveni mostovi u Bosni i Hercegovini - Arslanagića most kod Trebinja, Stari most u Mostaru i poznata Ćuprija na Drini u Višegradu.

## Nacionalni spomenik 
Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 30. avgusta do 4. septembra 2004, donijela je odluku da se most proglasi nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine. Tu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo (predsjedavajuća), Tina Wik.

## Reference
Kategorija:Mostovi u Sarajevu
Kategorija:Mostovi u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Mostovi završeni u 1570-ima
Kategorija:Nacionalni spomenici u Sarajevu
Kategorija:Mostovi na Miljacki
Moral

**Moral** je skup nepisanih pravila i običaja koji utvrđuju međuljudske odnose i prosuđuju šta je dobro, a šta zlo. Moral je nešto objektivno kao oblik društvene svijesti, sistem običaja, navika, normi. To je zahtjev društva za određenim ponašanjem, odnosno principima koji određuju kako nešto treba da bude. On je relativan, nije isti u svim društvenim grupama i historijskim periodima. Centralne vrijednosti morala su: dobro, ispravno i pravedno.

Moral (moralna svijest) je posebna forma i područje svijesti. Očituje se u unutrašnjem osjećaju dobra, zla i univerzalnih ljudskih vrijednosti, odnosno doživljavanju i prihvatanju općih društvenih normi u uređivanju ukupnih međupersonalnih i međugrupnih odnosa i ponašanja. Prema tom kriterijumu, za razliku od animalnog svijeta, čovjek je moralno biće, što se također definira i istosmislenom odrednicom – čovjek je etičko biće (etika = nauka o moralu).

Moral se oslanja na svijet i svijest pojedinca, a kao sankcije za nemoralno ponašanje javljaju se grižnja savjesti, prijekor ili bojkot okoline.

Dobro je najveća moralna vrijednost. To je ljudska osobina koja odgovara biti čovjeka. Čovječnost je dužnost svakog pojedinca, uslov dobrog života. To podrazumijeva saradnju sa drugim ljudima, dijalog, ljubav i dostojanstvo osobe.

Moralom i njegovim vrijednostima bavi se etika - filozofija morala - praktična filozofska disciplina.

## Također pogledajte 
*Filozofija
*Sociologija
*Religija
*Dobro - zlo
*Savjest
*Vrlina

Kategorija:Filozofija
Prosvjetiteljstvo

mini|175x175piksel|Adam Smith
**Prosvjetiteljstvo** (engleski: The Age of Enlightenment; francuski: siècle des Lumières; njemački: Aufklärung; španski: Ilustración; italijanski: Illuminismo; portugalski: Iluminismo) je bio intelektualni pokret koji je dominirao svijetom ideja u Evropi tokom 18. stoljeća. Prosvjetiteljstvo uključuje niz ideja koje su koncepirane na razumu kao primarnom izvoru autoriteta i legitimiteta, stvorivši time ideale kao što su sloboda, napredak, tolerancija, bratstvo, ustav i odvojenost crkve od države. U Francuskoj, centralne doktrine prosvjetitelja kao što su individualna sloboda i vjerska tolerancija su se javile u zahtjevima opozicije tokom apsolutne monarhije. Tada su prosvjetitelji vršili mnoge naučne metode i redukcionizam zajedno sa povećanim ispitivanjima religijske ortdoksije.

alt=Immanuel Kant|mini|170x170piksel|Immanuel Kant

Francuski historičari se slažu da je prosvjetiteljstvo u Francuskoj nastalo nakon smrti Luja XIV 1715. godine i trajalo je do početka Francuske revolucije 1789. godine. Tokom ovog perioda, francuski filozofi su distribuirali svoje ideje u naučnim akademijama, masonskim ložama, književnim salonima i kafanama kroz štampane knjige i pamflete. Prosvjetiteljske ideje su podrivale autoritet monarhije i crkve, čime su utrle put političkim revolucijama u 18. i 19. stoljeću. Mnogi pokreti iz 19. stoljeća, uključujući i liberalizam i neoklasicizam, imaju intelektualno naslijeđe iz prosvjetiteljstva.
alt=Rousseau|mini|153x153piksel|Rousseau
Prosvjetiteljstvo je bilo usko povezano sa naučnom revolucijom. U prosvjetiteljske filozofe spadaju Francis Bacon, René Descartes, John Locke, Baruch Spinoza, Cesare Beccaria, Voltaire, Denis Diderot, Jean-Jacques Rousseau, David Hume, Adam Smith i Immanuel Kant. Mnogi evropski vladari, među kojima su Katarina II, Josip II i Fridrik II, su pokušali primijeniti prosvjetiteljske ideje koje su postale poznate kao prosvijećeni apsolutizam. Nakon posjete Evropi, Benjamin Franklin i Thomas Jefferson su doprinijeli aktivnijoj naučnoj i političkoj raspravi što je dovelo do inkorporiranja prosvjetiteljskih ideala u Deklaraciju o nezavisnosti i Ustav SAD-a.

Najuticajnija publikacija prosvjetitelja je bila Enciklopedija. Objavljena je između 1751. i 1772. godine u trideset i pet tomova koje su sastavili Denis Diderot i Jean le Rond d'Alembert. To je pomoglo širenju ideje prosvjetiteljstva širom Evrope. Ostale publikacije su bile Voltaireov *Filozofski riječnik* i *Pisma na engleskom*, Rosseauev *O porijeklu nejednakosti* i *Socijalni ugovor*, te Smithov *Bogatstvo naroda* i Montesquiev *Duh zakona*. Prosvjetiteljske ideje su imale veliku ulogu u inspiraciji Francuske revolucije 1789. godine. Nakon revolucije, prosvjetiteljstvo se sukobilo sa protivničkim intelektualnim pokretom poznatim kao romantizam.

## Također pogledajte 
* Filozofija
* Novovjekovna filozofija

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://www.amazon.com/dp/0521076048

Kategorija:Filozofija
Kategorija:Filozofski pokreti
Dobro

*Dobro* je centralni etički pojam, to jeste, filozofski pojam. *Dobro* se može tumačiti i sa religijskog aspekta.

Razlikujemo *dobro* u sebi i korisno *dobro*. *Dobro* u sebi ne zavisi od drugog bića, nema vanjsku svrhu, nema za cilj neku korist ili interes. To je čisto *dobro*. Kada govorimo o *dobru* u sebi, mislimo na vrijednost, vrlinu, ono čemu se teži, ideal *dobra*. Korisno *dobro* ima za svrhu neku korist, neki interes.

Sva pojedinačna *dobra* teže da se približe najvišem *dobru*, i zbog toga je moguće stupnjevito mjerenje *dobra*, hijerarhija * dobra* (dobar-bolji-najbolji).

## Religijski aspekt 
*Dobro* se može tumačiti i sa religijskog aspekta. U religiji je najviše *dobro* Bog. Sve velike religije poručuju dobra djela kao put do vrhunskog dobra. U svakoj monoteističkoj religiji nalazimo pravila, upute za ponašanje. Religija smatra da suštinu dobrog čovjeka čini ljubav prema Bogu i prema čovjeku.

## Moral i religija 
Centralni pojam i morala (etike) i religije je pojam *dobra* ,po sebi vrhunskog dobra. S tim u vezi je i dobro djelovanje koje nas približava vrhunskom dobru.

Mnogi filozofi su se bavili pitanjem vrline i dobra. Sokrat je smatrao da se vrlina može naučiti- ona je znanje. Tvrdio je da čovjek mora znati šta je *dobro* (ideja dobra) da bi dobro činio. I Platon vidi *dobro* kao vrhovnu ideju prema kojoj svi teže. Prema njemu za dobru državu potrebne su četiri vrline: mudrost, pravednost, hrabrost i umjerenost. Aristotel ne govori o općoj ideji *dobra* nego o pojedinačnom *dobru* čovjeka. Za njega je najveća vrlina sredina između dvije krajnosti (zlatna sredina).

U etici je poznato hedonističko i utilitarističko shvatanje dobra.
Hedonizam istiće ugodu-osjećaj zadovoljstva kao najveće dobro. Smatra da taj osjećaj upravlja našim životom i da sve što mislimo i činimo je usmjereno prema osjećaju ugode.

J.S. Mill smatra da nije važna količina ugode, nego kvalitet, zbog toga je krajnji cilj korist (lat. *utilitas* = koristan)-ovo je utilitarističko gledište. Ovo gledište smatra da svako djelo procijenjujemo prema posljedicama i korisnosti, jer to dovodi do sreće pojedinca, a time i do sreće cijele zajednice. Ovakvo mišljenje izaziva dilemu: kada i koliko individualne koristi mogu biti i koristi društva?

## Također pogledajte 
* Filozofija
* Moral
* Sociologija
* Zlo

Kategorija:Filozofija
Savjest

Kao svjesno biće čovjek ima sposobnost samoopažanja. To znači da može kontrolisati i izražavati svoje vlastite postupke. Preispitivanje svojih postupaka često se naziva "glas savjesti" (to Kant naziva "praktični um"), a to znači da mi svojim umom objašnjavamo, opravdavamo i analiziramo svoje praktično djelovanje. Tako se savjest javlja uporedo sa opažanjem kao analiza našeg djelovanja.

Toma Akvinski kaže da je to "primjena znanja na konkretnu radnju". Akvinski također kaže da "ako je i povinovanje i nepovinovanje zabludjeloj savjesti loše, izgleda da su ljudi sa zabludjelom savješću uhvaćeni u zamku, i ne mogu izbjeći grijeh".

Savjest je spoznajni proces kojim provjeravamo jesmo li tačno odredili nešto prema onome što je u stvarnosti, to jeste, da li nam je procijena ispravna i da li je primjena našeg postupka odgovarajuća situaciji. Ona se odvija u procesu opisa situacije sa svim okolnostima-ponovno proživljavanje. Možemo govoriti o **prethodnoj savjesti**, kada prije djelovanja prosuđujemo šta je dobro, a šta zlo i **naknadnoj savjesti**, kada nakon djelovanja otkrivamo dobro i zlo.

Savjest je slična pravnom postupku pa se često naziva unutrašnjim sudijom. Savjest i sudi i izriče kaznu. Ona zahtjeva promijenu u ponašanju. Pošto je to subjektivna kategorija, često se događa da je pojedinac potiskuje i ne iskazuje kajanje za svoje postupke. Kako je čovjek društveno biće on je odgovoran drugim ljudima i njihovim savjestima - zato je dužan svoje postupke opravdavati argumentima.

Čovjek mora imati savjest o dužnosti, a dužnost se shvata kao dobro djelovanje. Ko nema savjest o dužnost nema ni prava. Toma Akvinski kaže da je osnovno načelo praktičnog uma: "Dobro valja činiti, za njim težiti, a zlo valja izbjegavati".

## Vrste savjesti 
Ponekada se savješću opravdavaju zla djela, pa primjer pogrešnom procijenom situacije, pogrešnim postupkom mada želimo dobro, psihičkim smetnjama i slično. Razlikujemo četiri osnovne vrste savjesti:

#**Neispravna savjest**- nastaje zbog prihvaćanja neispravnih principa za koje se misli da su objektivni i važeći za svako djelovanje. Uzrok ovakve savjesti je nedostatak znanja i volje da se spozna ili je to robovanje predrasudama.
#**Površna savjest**- ona rukovodi nekim djelovanjem na osnovu određenog principa, a zanemaruje druge principe. Površna savjest ne predviđa moguće posljedice nekog djelovanja. Max Weber insistira na etici odgovornosti za posljedice, a ne na onoj koja se samo zasniva na namjerama.
#**Popustljiva savjest**- takva savjest pravilno procijeni šta treba činiti, ali popušta pred teškoćama i donosi neispravne odluke. Ponekada se javlja usljed pritiska okoline.
#**Skrupulozna savjest**- javlja se kod pretjeranog preispitivanja neke moguće odluke. Uzroci su nesigurnost ili strah od autoriteta.

Iz svega navedenog možemo zaključiti da je savjest subjektivna i relativna kategorija. Razni ljudi će različito djelovati u određenim prilikama vođeni svojom savješću (na primjer odbiti ratnu službu ili prihvatiti).

## Također pogledajte 
*Filozofija
*Sociologija
*Etika
*Moral
*Dobro

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Filozofija
Gottfried Wilhelm Leibniz

**Gottfried Willhelm Leibniz** (1. juli 1646 – 14. novembar 1716) bio je ugledni njemački polimat i jedan od najvažnijih logičara, matematičara i filozofa prosvjetiteljstva. Kao predstavnik racionalizma, njegovo najistaknutije dostignuće je bilo osmišljavanje ideja diferencijalnog računa; vjeruje se da je došao do otkrića 11. novembra 1675. Tokom 20. stoljeća njegovi zakoni kontinuiteta i transcendentalne homogenosti su pronašli matematičku primjenu pomoću nestandardne analize, čime je postao jedan od najplodonosnijih izumitelja na polju mehaničkih kalkulatora. Dok je radio na Paskalini, izumio je Leibnizov kotač koji je poboljšao sistem binarnog broja koji je temelj svih digitalnih računara.

U filozofiji je Leibniz najpoznatiji po zaključku da je svemir, u ograničenom smislu, nešto najbolje što je Bog mogao stvoriti. On je bio, zajedno sa Renéom Descartesom i Baruchom Spinozom, veliki zagovornik racionalizma. Dao je veliki doprinos fizici i tehnologiji predvidjevši pojmove koji su se kasnije pojavili u filozofiji, teoriji vjerovatnoće, biologiji, medicini, geologiji, psihologiji, lingvistici i računarskim naukama. Dok je radio kao nadzornik biblioteke Wolfenbüttel u Njemačkoj, osmislio je sistem kataloga koji su poslužili kao vodiči najvećim evropskim bibliotekama. Njegovi prilozi ovoj ogromnoj lepezi tema raspršeni su u raznim akademskim časopisima, nekoliko hiljada pisama i neobjavljenih rukopisa koje je pisao na latinskom, francuskom, njemačkom, engleskom, italijanskom i holandskom jeziku.

## Također pogledajte 
* Filozofija
* Novovjekovna filozofija

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* *Lajbnicovi prijevodi*
* *Lajbnic na Internetskoj enciklopediji filozofije *
* *Gottfried Leibniz*
* *Leibnicova biografija i bibliografija*

Kategorija:Rođeni 1646.
Kategorija:Umrli 1716.
Kategorija:Biografije, Leipzig
Kategorija:Njemački filozofi
Kategorija:Njemački matematičari
Kategorija:Njemački polimati
Kategorija:Računarski inženjeri