open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Premijer Francuske

**Premijer Francuske** () šef je vlade Francuske. Tokom Treće i Četvrte republike šef vlade formalno je nazivan **predsjednikom Vijeća ministara** (), uglavnom skraćenim za **predsjednika Vijeća** (). Međutim, mjesto se u nefrancuskim izvorima obično nazivalo "premijer". Premijer je nosilac druge najviše političke funkcije u Francuskoj.

Predsjednik Francuske imenuje, ali ne može razriješiti premijera. Narodna skupština može razriješiti premijera i vladu. Premijer predlaže listu ministara predsjedniku Republike. Ukazi i odluke premijera, kao i gotovo sve izvršne odluke, podliježu nadzoru upravnog sudskog sistema. Malo se uredbi donosi nakon savjeta Državnog vijeća (). Svi premijeri brane programe svog ministarstva i donose proračunske odluke. U kojoj mjeri te odluke leže na premijeru ili predsjedniku zavisi od toga jesu li iz iste stranke.

Aktualni je premijer Sébastien Lecornu, koji je imenovan 9. septembra 2025. i koji je nakon samo 26 dana na dužnosti podnio ostavku 6. oktobra da bi ga predsjednik Emmanuel Macron ponovo imenovao četiri dana kasnije.

## Nominacija
Premijera imenuje predsjednik Republike, koji teoretski može slobodno izabrati koga želi za to mjesto. U praksi, s obzirom na to da Narodna skupština ima moć prisiljavanja na ostavku kabineta usvajanjem prijedloga za izricanje nepovjerenja, izbor premijera mora odražavati volju većine u Skupštini. Naprimjer, odmah nakon parlamentarnih izbora 1986. godine, predsjednik François Mitterrand morao je imenovati Jacquesa Chiraca premijerom iako je Chirac bio član RPR-a (Miting za Republiku) i stoga politički protivnik Mitterranda. Uprkos činjenici da je Mitterrandova Socijalistička partija bila najveća stranka u Skupštini, ona nije imala apsolutnu većinu. RPR je imao savez sa UDF-om, što im je dalo većinu. Takva situacija, kada je predsjednik prisiljen raditi s premijerom koji je politički protivnik, naziva se kohabitacija.

Iako se premijeri obično biraju iz redova Nacionalne skupštine, predsjednik je u rijetkim prilikama izabrao nekoga ko nije nosilac funkcije zbog njihovog iskustva u birokratiji ili stranim službama ili njihovog uspjeha u poslovnom upravljanju. Dominique de Villepin, naprimjer, bio je premijer od 2005. do 2007, a da nikada nije bio na izabranoj funkciji.

Iako izbor predsjednika za premijera mora biti u skladu s većinom u Narodnoj skupštini, premijer ne mora tražiti glasanje o povjerenju nakon formiranja svog kabineta. Svoj legitimitet on ili ona mogu zasnivati na predsjednikovom imenovanju za premijera i odobrenju vlade.

## Reference
Kategorija:Francuski premijeri
Kategorija:Politika Francuske
Francuska
Južni prijevoj (Mount Everest)

sa Južnim prevojem desno]]
**Južni prevoj** se nalazi  između Mount Everest, najvišeg vrha na svijetu i Lhotsea, črtvrtog vrha po visini. To je jedan brisani prostor sa jakim vjetrovima, bez veće količine snijega. Od 1950 (kad je Tibet bio zatvoren), najveći broj ekspedicija na Mount Everest kreće iz Nepala i ide preko Južnog prevoja i Jugoistočnim grebenom, umjesto Sjevernog prevoja. Kad penjači idu ovom rutom onda je njihov završni kamp (obično Kamp IV) podignut na Sjevernom prevoju.

Prvi put je ispenjan 12. maja 1952. godine prilikom neuspjele Švicarske ekspedicije. Slijedeće godine, kada je Mont Everest osvojen, na prevoj su prvi izašli  Wilfrid Noyce i Šerpa Annullu.

Kada dođu na Južni prevoj, penjači se nađu u zoni smrti. Visinska bolest na ovoj visini postaje velika prijetnja i može izazvati fatalne posljedice. Javljaju se poteškoće kod spavanja, digestivni trakt se uspori ili u potpunosti prestane sa radom. Na ovim visinama čovjek koristi mnogo više energije nego što može hranom nadoknaditi. Većina penjača ovdje počinje koristiti boce sa dodatnim kisikom i imaju samo dva do tri dana za uspon i povratak. Čisto vrijeme bez vjetra je odlučujuće za uspješan uspon. Ako je vrijeme loše penjači se moraju vratiti, ponekad i do Baznog kampa.
### Slijetanje helikoptera 2005. 
Francuski pilot Didier Delsalle sletio je 12. maja 2005. godine helikopterom Eurocopter na Južni prevoj. Dva dana kasnije formalno je sletio i na Mount Everest.

## Reference 
Kategorija:Mount Everest
Spisak predsjednika FIFA-e

Slijedi **spisak predsjednika Fédération Internationale de Football Association** (FIFA), svjetske asocijacije nogometnog upravnog tijela.

Predsjednici Daniel Burley Woolfall, Rodolphe Seeldrayers i Arthur Drewry umrli su tokom svog mandata.

Trenutni predsjednik je švicarsko-italijanski Gianni Infantino, izabran 26. februara 2016. godine na vanrednom zasjedanju FIFA-inog kongresa. Prije svog izbora, Kamerunac Issa Hayatou vršio je dužnost predsjednika nakon opoziva Seppa Blattera 8. oktobra 2015. godine, nakon čega je 21. decembra 2015. uslijedila osmogodišnja zabrana svih aktivnosti vezanih za fudbal.

## Spisak
## Reference
Kategorija:Predsjednici FIFA-e
Kategorija:Nogometni spiskovi
Vatroslav Lisinski

**Vatroslav Lisinski** (8. juli 1819 – 31. maj 1854) bio je hrvatski kompozitor iz vremena romantizma.

Lisinski je rođen kao Ignatius Fuchs u njemačkoj jevrejskoj porodici u Zagrebu. Kasnije će promijeniti ime u Vatroslav Lisinski, što je hrvatska verzija njegovog izvornog imena. Jedno je vrijeme radio kao službenik u hrvatskom vrhovnom sudu Tabula Banalis (Banski stol) u Zagrebu.

Komponirao je prvu hrvatsku operu *Ljubavi zloba* 1846. godine, koju je napisao na nagovor Alberta Ognjena Štrige. Također je napisao i operu *Porin* (1851), kao i brojna djela za orkestar, hor i soliste. Koncertna dvorana Vatroslava Lisinskog u Zagrebu nazvana je po njemu.

Također je bio jedan od utemeljitelja ilirizma, pokreta koji je zagovarao važnost hrvatske i općenito južnoslavenske kulturne baštine, kao reakcije na mađarizaciju za vrijeme austrougarske vladavine.

Vatroslav Lisinski je umro u Zagrebu 31. maja 1854. i pokopan je na groblju Mirogoj.

Međunarodni voz EN 498/499 koji povezuje Zagreb i München zove se Lisinski.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1819.
Kategorija:Umrli 1854.
Kategorija:Hrvatski kompozitori
Kategorija:Hrvatski Jevreji
Kategorija:Kompozitori iz perioda romantizma
Kategorija:Operski kompozitori
Kategorija:Biografije, Zagreb
Robert Louis Stevenson

mini|Robert Louis Stevenson
**Robert Louis Stevenson** (rođen kao **Robert Lewis Balfour Stevenson** ; 13. novembra 1850. - 3. decembra 1894.) bio je škotski romanopisac, pjesnik i putopisac, najpoznatiji po *Ostrvu s blagom*, *Kidnapovanju*, *Čudnom slučaju dr. Jekylla i gospodina Hydea* i *Dječjem vrtu stihova* .

Rođen i obrazovan u Edinburghu, Stevenson je veći dio svog života patio od ozbiljnih bronhijalnih tegoba, ali je nastavio plodno pisati i široko putovati uprkos svom lošem zdravstvenom stanju. Kao mladić miješao se u londonskim književnim krugovima, ohrabrivan od  Andrewa Langa, Edmunda Gossea, Leslie Stephena i W. Henleya, od kojih je posljednji možda dao model za Long John Silver u *Ostrvu s blagom*. 1890. godine nastanio se na Samoi gdje se, uznemiren evropskim i američkim zadiranjem u ostrva Južnog mora, njegovo pisanje okrenulo od romantike i avanture prema mračnijem realizmu. Umro je u svojoj ostrvskoj kući 1894. godine.
desno|mini| Stevenson, oko 1877

## Reference 
Kategorija:Umrli 1894.
Kategorija:Rođeni 1850.
Kategorija:Pages with unreviewed translations
Hornbeinov kuloar

**Hornbeinov kuloar** je jedna strma jaruga na Sjevernoj strani Mount Everesta u Tibetu koja leži zapadno od piramidalnog vrha i proteže se na visini od 8.000 do 8.500 metara. Istočno od vrha je sličan Nortonov kuloar. Prvih 400 metara kuloar je nagnut 47 stepeni, a zadnjih 100  metara 60 stepeni.
## Prvi uspon 
Kuloar je dobio ime prema Tomu Hornbeinu, članu Američke ekspedicije na Mount Everest 1963. godine, koji se 22 maja 1963. godine kuloarom prvi popeo na vrh, zajedno sa partnerom Willi Unsoeldom. Ekspedicija je istovremeno izvela dva uspona sa nepalske strane, različitim rutama. Obe grupe su krenule iz Kampa 2 u Dolini šutnje. Jedan par je išao klasišnom rutom preko Jugoistočnog grebena, kojom su se deset godina ranije ispenjali Tenzing Norgay i Edmund Hillary.

Hornbein i Unsoeld su krenuli izazovnijim pravcem preko Zapadnog grebena, pošto su predhodno napravili prepriječavanje preko Jugozapadne strane strane do grebena. Jedno vrijeme su išli grebenom, dok nisu došli do nepremostive prepreke pod nazivom Zapadno rame. Tu su sišli sa grebena, izveli novo prepriječavanje, ovaj put na Sjevernoj strani i ušli u kuloar. Nakon završezka kuloara, opet su se vratili na Zapadni greben i njime došli do vrha. Nakon uspona spustili su se Jugoistočnim grebenom, zajedno se drugim parom.
## Ostali usponi
Nakon prvog uspona kroz kuloar se do vrha popelo još 9 penjača:
* Japanci Tsuneoh Shigehiro i Takashi Ozaki su 10 maja 1980. god ostvarili prvi puni uspon Sjevernom stranom, polazeći iz Baznog kampa na Rongbuk ledniku u Tibetu a završavajući uspon kroz Hornbeinov kuloar.
* Kanađani Sharon Wood (kao prva žena iz Sjeverne Amerike na Everestu) i Dwayne Congdon ispenjali su 20 maja 1986. godine jednu novu zapadnu rutu iz Baznog kampa na Rongbuk ledniku završavajući uspon Hornbeinovim kuloarom.
* 30. avgusta 1986. Švicarci Erhard Loretan i Jean Troillet, ostvarili su jedinstven poduhvat, solo penjanje Sjevernom stranom u alpskom stilu, bez dodatnog kisika, užadi i šatora za 37 časova, i spuštanjem dolje za 5 časova. Penjali su se uglavnom noću, a iznad 8.000 metara nisu ništa nosili, stilom od tada poznatim kao ***golo penjanje***. 
* 24. maja 1989. poljski alpinista Andrzej Marciniak ispenjao se Zapadnim grebenom i Hornbeinovim kuloarom.
* 20. maja 1991. Šveđanin Lars Cronlund ispenjao se na vrh kroz kuloar.

## Prvi snoubord silazak 
Francuski snouborder Marco Siffredi izveo je 2001. godine prvi snoubord silazak sa Everesta koristeći Nortonov kuloar. Slijedeće godine pokušao je silazak ponoviti i Hornbeinovim kuloarom, ali je smrtno stradao. Njegovo tijelo nije nikad pronađeno.
## Reference 
Kategorija:Mount Everest
Milan Tegeltija

**Milan Tegeltija** (rođen 16. oktobra 1971) jest srpski i bosanskohercegovački pravnik. Bivši je predsjednik Visokog sudskog i tužilačkog savjeta Bosne i Hercegovine i sudija. Nekadašnji je advokat i okružni javni tužilac, te bivši predsjednik FK Borac Banja Luka.

## Biografija
Rođen je 16. oktobra 1971. u Pančevu (SFRJ). Diplomirao je na Pravnom fakultetu Univerziteta u Banjoj Luci (1995), a dvije godine kasnije položio je i pravosudni ispit. Nakon završetka pripravničkog staža radio je kao advokat u vlastitoj kancelariji.

Od 1998. do 2001. bio je sudija Vojnog suda u Banjoj Luci, a od 2001. do 2004. bio je savjetnik ombudsmana Republike Srpske. U martu 2004. imenovan je za okružnog tužioca u Okružnom tužilaštvu u Banjoj Luci.

Za predsjednika Osnovnog suda u Banjoj Luci imenovan je marta 2007. Za člana Visokog sudskog i tužilačkog savjeta Bosne i Hercegovine iz reda sudija izabran je juna 2014, a zatim i juna 2018. U oba mandata obavlja dužnost predsjednika VSTS-a.

U decembru 2020. našao se pod pritiskom Međunarodne zajednice zbog niza korupcijskih afera. Nakon što je Visoko sudsko i tužilačko vijeće Bosne i Hercegovine 3. decembra zatražilo ostavku Tegeltije, isto je uradila i Ambasada Sjedinjenih Američkih Država u Bosni i Hercegovini 10 decembra 2020.

## Reference
Kategorija:Rođeni 1971.
Kategorija:Bosanskohercegovački pravnici
Kategorija:Biografije, Pančevo
Lina Wertmüller

**Lina Wertmüller** (14. august 1928 - 9. decembar 2021) jest italijanska scenaristica i filmska režiserka. Bila je prva žena nominirana za Oscara za najbolju režiju za *Sedam ljepotica* 1977. godine. Poznata je i po filmovima *Zavođenje Mimi*, *Ljubav i anarhija* i *Zameti*. 2019. godine Wertmüller je najavljena kao jedna od četiri dobitnice počasne nagrade Akademije za svoju karijeru. Wertmüller je druga žena redateljica koja je ikad odlikovana počasnom nagradom Akademije.

## Filmografija 
## Reference 
Kategorija:Rođeni 1928.
Kategorija:Umrli 2021.
Kategorija:Italijanski scenaristi
Kategorija:Oscar za životno djelo
Lukovo (Nikšić)

**Lukovo** (ćir. *Луково*) je naseljeno mjesto u sastavu općine Nikšić, Crna Gora.

## Historija 
Do teritorijalne reorganizacije u Crnoj Gori nalazilo se u sastavu stare općine Nikšić.

## Stanovništvo 
Na popisu stanovništva 2011. godine Lukovo je imalo 307 stanovnika.

#### Popis 2011.
**Napomena**: *Oznaka Z predstavlja zaštićen podatak.*

#### Raniji popisi
## Reference 
## Vanjski linkovi
Fernando Santos (nogometni trener)

**Fernando Manuel Fernandes da Costa Santos** portugalski je nogometni trener i bivši nogometaš.

Kao igrač je u osam sezona prikupio 161 utakmicu i dva gola u Primeira ligi, gotovo uvijek igrajući za Estoril. Nakon odlaska u mirovinu, nekoliko je decenija radio kao trener, počevši od 1988. u svom glavnom klubu.

Santos je trenirao portugalsku "veliku trojku" (Benfica, Sporting, Porto), osvojivši pet trofeja sa Portom. Tokom većeg dijela 2000-ih radio je u Grčkoj, uglavnom sa AEK-om iz Atine i PAOK-om. 2010. godine imenovan je za selektora grčke reprezentacije, trenirajući ih na Svjetskom i jednom Evropskom prvenstvu. Nakon toga kao selektor Portugala, osvaja Evropsko prvenstvo 2016. i Ligu nacija 2019.

## Trofeji
### Trenerski
**Porto**
* Primeira Liga: 1998/99.
* Taça de Portugal: 1999/2000, 2000/01.
* Supertaça Cândido de Oliveira: 1998, 1999.

**AEK Atina**
* Grčki kup: 2001/02.

**Portugal**
* Evropsko prvenstvo u nogometu: 2016.
* UEFA Liga nacija: 2018/19.

### Nagrade i postignuća
* **IFFHS Selektor godine**: 2016, 2019.

#### Ordenje
* 81x81piksel Viši oficir Reda za zasluge (10. juli 2016)

## Reference
## Vanjski linkovi
* Fernando Santos na *Soccerbaseu*

Kategorija:Rođeni 1954.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Lisabon
Kategorija:Portugalski nogometaši
Kategorija:Portugalski nogometni treneri
Kategorija:Selektori nogometne reprezentacije Grčke
Kategorija:Selektori nogometne reprezentacije Portugala
Kategorija:Selektori nogometne reprezentacije Poljske
Kategorija:Selektori nogometne reprezentacije Azerbejdžana
Muzeji Mequinenza

mini|267x267piksel| Muzeji Mequinenza
**Muzeji Mequinenza** su tri muzejska prostora koja se nalaze u Mequinenzi (Aragon, Španija).

Sastoje se od Muzeja rudnika, Muzeja istorije Mequinenza i Muzeja prapovijesti. Cilj im je širenje rudarskog i istorijskog nasleđa grada, a posebno starog grada Mequinenza, koji je nestao ispod reke Ebro nakon izgradnje rezervoara Ribarroja. Nalazi se u školskoj grupi María Quintana izgrađenoj 1927. godine.

## Arhitektura 
Zgrada u kojoj se nalazi Muzej istorije Mequinenza ima plan u obliku slova E s izduženim središnjim tijelom koje se proteže na prednjoj fasadi s dva bočna stuba i još jednim istaknutijim središnjim. Prvobitno je imao dva ulaza sa strane, koji su odvajali školsku zonu dječaka u prizemlju i djevojačke na prvom spratu. Iza je izgrađena još jedna mala zgrada u kojoj se nalazila školska trpezarija i vrtić.

Zgrada je izrađena od četvrtastog kamena, sa zasvođenim krovom od arapskih pločica i drvenom strehom istaknutom u stilu aragonskih renesansnih palača. Prozori su mu ravni, osim nekoliko na gornjem katu, na čijem je vrhu spušteni luk. Zbog svog vanjskog izgleda dolazi u kontakt s regionalističkim arhitektonskim strujanjima prve trećine 20. stoljeća.

## Priznanja 
Muzeji Mequinenze dio su Iberijske mreže geominirajućih prostora od 2017. godine, udruženja književnih prostora Espais Escrits i od 2020. Svjetske mreže muzeja vode UNESCO-a .

## Vanjski linkovi 
* Web stranica muzeja Mequinenza 

Kategorija:Muzeji u Španiji
Morena

[desno|mini|Morene u [Nacionalni park Stjenovite planine|Nacionalnom parku Stjenovite planine (1941)]]
[thumb|Lateralne morene lednika [Engadin]]
Morene spadaju u glacijalne akumulativne oblike reljefa. To su odlomci stijena koje lednik nosi sa sobom. Oni se djelomično sakupljaju u pukotinama po ivici lednika, stvarajući ivične morene. Na mjestu gdje se lednik završava sav stjenoviti materijal, koji je on transportovao, taloži se u obliku velikih lučnih bedema ili čeonih morena.

Ovaj izraz izvorno je koristilo stanovništvo s područja Chamonixa za označavanje naslage stijena koje su stvorili lednici. U geologiju je taj naziv uveo Horace Bénédict de Saussure 1799.

Nagomilavanjem nanosnog morenskog materijala nastaju karakteristični oblici akumulativnog glacijalnog reljefa, zaobljena uzvišenja u vidu izduženih brežuljaka. Zavisno od položaja ovih oblika razlikuju se bočne i čeone morene.

Bočne nastaju nagomilavanjem ivičnih morena. One se pružaju s obje strane ledničke doline, paralelno s ledničkim jezikom. Ima slučajeva kada prate lednik gotovo na cijeloj njegovoj dužini. Sastoje se od siparskog i drobinskog materijala koji je nastao mraznim razoravanjem i nivacijskim procesima na planinskim stranama ledničkih dolina. Najbolje morfološki predstavljene morene imaju današnji valovi. U fosilnim valovima one su razorene i raznesene postglacijalnom riječnom erozijom.

Čeone morene javljaju se na čelu lednika, na mjestu gdje se on otapa. Imaju oblik lučnog nanosnog bedema koji okružuje čelo lednika i pregrađuje ledničku dolinu. Izgrađene su od podinskih morena, ali i od materijala drugih pokretnih morena (stjenoviti blokovi, drobina, pijesak, glina, nanos podledničkih potoka). Njihova visina može dostići i 100 m, a širina više desetaka metara. Unutrašnja strana čeonih morena konkavna je i okrenuta uzvodno ka valovu. Konveksna strana okrenuta je niz riječnu dolinu u kojoj teče rijeka nastala od vode sočnice. S unutrašnje strane morene, uokviren njenim lučnim bedemom, nalazi se preizdubljeni, plitki dio ledničkog korita u kojem se otapa lednik. To je terminalni bazen. Njegovi dijelovi mogu biti ispunjeni jezerima. U terminalnom bazenu pleistocenskog Plavskog lednika nalazi se Plavsko jezero.

## Reference 
## Literatura 
* D. J. Easterbrook, *Surface processes and landforms* (drugo izdanje), Prentice Hall, Upper Saddle River, New Jersey, 1999.
* D. I. Benn, D. J. A. Evans, *Glaciers & Glaciation*, Oxford University Press, New York, 1998.

## Vanjski linkovi 
* Moraine

Kategorija:Geomorfologija
Kategorija:Glaciologija
Kategorija:Glacijalni oblici reljefa
Kategorija:Sedimenti
Per capita

***Per capita*** je latinska prijedloška fraza: *per* (prijedlog, uzimajući akuzativ, što znači "pomoću") i *capita* (akuzativ množine imenice *caput*, "glava"). Izraz tako znači "glavama" ili "za svaku glavu", tj. po pojedincu / osobi. Izraz se koristi u širokom spektru društvenih nauka i kontekstima statističkih istraživanja, uključujući vladinu statistiku, ekonomske pokazatelje i studije izgrađenog okruženja.

To se obično i najčešće koristi u polju statistike umjesto da se kaže "po osobi" (iako *per Caput* je latinski za "po glavi" ). Također se koristi u oporukama da bi se naznačilo da bi svaki od imenovanih korisnika trebao dobiti, jednak udio u zaostavštini, nasljedstvom. Ovo je u suprotnosti sa *per stirpes* podjelom, u kojoj svaka grana (latinski *stirps,* množina *stirpes)* u nasljeđivanju porodice nasljeđuje jednak udio u nekretninama. To se često koristi s „pravilom 2-0“, statističkim principom koji određuje koja je grupa veća po stanovniku. Prema pravilu 2-0, grupa je najveća po glavi stanovnika ako ima i najveću ukupnu veličinu i veličinu grupe predmetnih u pitanju, što rezultira rezultatom 2-0.

## Reference 
Kategorija:Latinski izrazi
Wes Studi

**Wesley Studi** ( Cherokee ᏪᏌ ᏍᏚᏗ   ; rođen 17. decembra 1947.) američki je glumac i filmski producent iz nacije Cherokeeja, dobitnik kritičkih priznanja i nagrada, posebno za portretiranje Indijanaca u filmu.  Nastupio je u filmovima nagrađenim Oskarom, poput *Ples s vukovima* (1990) i *Posljednji Mohikanac* (1992), te u filmovima nominiranim za Oskara, *Geronimo: Američka legenda* (1993) i *Novi svijet* (2005) ). Poznat je i po portretiranju Sagata u *Street Fighteru* (1994). Ostali filmovi u kojima se pojavio su *Neprijatelji*, *Heat*, *Mystery Men*, *Avatar*, *A Million Ways to Die na Zapadu*, i televizijske serije *Penny Dreadful*. 2019. godine dobio je počasnu nagradu Akademije, postavši prvi indijanski domorodac i druga sjevernoamerička autohtona osoba koju je Akademija počastila (prva je Buffy Sainte-Marie ). Godine 2020. *New York Times* ga je rangirao na 19. mjesto na listi 25 najvećih glumaca 21. vijeka. 

## Reference 
Kategorija:Oscar za životno djelo
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Rođeni 1947.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2021.

**Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2021.** je svjetsko prvenstvo u biatlonu, koje se održava od 10-21. februara 2021. u slovenskoj Pokljuki. Ovo je treći put da je Pokljuka domaćin prvenstva nakon SP 1998 i SP 2001. godine. U muškoj konkurenciji ovo je 52. po redu, a u ženskoj 34. prvenstvo. Ukupno će se održati dvanaest utrka (sprint, potjera, pojedinačno, masovni start i štafeta) za koje du se dodijelile medalje. Osim utrka u muškoj i ženskoj konkurenciji održane su i utrke u mješovitoj štafeti (2 × 6&nbsp;km + 2 × 7,5&nbsp;km), te po treći put pojedinačna mješovita štafeta (4 × 3&nbsp;km + 1,5&nbsp;km). Sve utrke će se bodovati za plasman u aktuelnoj sezoni Svjetskog kupa u biatlonu.

## Države učesnice 
## Termini 
## Muškarci 
### Osvajači medalja 
### Bilans medalja 
## Žene 
### Osvajači medalja 
### Bilans medalja 
## Mješovito
### Osvajači medalja 
### Bilans medalja 
## Pojedinačne medalje 
## Ukupan broj osvojenih medalja 
; Žene

|}

; Muškarci

|}

; Mješovito

|}

; Ukupno

|}

## Napomene
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službena stranica Svjetskog prvenstva   

2021
*
Kategorija:2021. u Sloveniji
Kategorija:2021. u biatlonu
Kategorija:Sportska takmičenja u Sloveniji
Kategorija:Biatlon u Sloveniji
Premijer Japana

**Premijer Japana** (内閣 総 理 大臣, Naikaku-sōri-daijin ili Shushō (首相)) šef je vlade Japana, izvršni direktor Nacionalnog kabineta i vrhovni zapovjednik Samoodbrambenih snaga Japana; imenuje ga japanski car nakon što ga odredi parlament i mora imati ​​povjerenje Zastupničkog doma da ostane na funkciji. On je šef kabineta i imenuje i razrješava ostale državne ministre. Doslovni prijevod japanskog naziva za ured glasi **ministar za sveobuhvatnu upravu (ili predsjedništvo) kabineta**.

Trenutna premijerka je Sanae Takaichi, obnašavši dužnost premijera od 21. oktobra 2025.

## Imenovanje
Premijera određuju oba doma Dijeta (parlamenta) prije obavljanja bilo kojeg drugog posla. U tu svrhu svaki provodi glasanje po drugom kanalu. Ako dva doma odaberu različite pojedince, tada se imenuje zajednički odbor oba doma koji će se dogovoriti o zajedničkom kandidatu. U konačnici, međutim, ako se dva doma ne slože u roku deset dana, smatra se da je odluka Zastupničkog doma odluka Parlamenta. Stoga Zastupnički dom teoretski može osigurati imenovanje bilo kojeg premijera kojeg želi. Potom se kandidatu predočava njegova ili njena komisija i car ga službeno imenuje na dužnost.

U praksi je premijer gotovo uvijek vođa većinske stranke u Zastupničkom domu ili vođa starijeg partnera u vladajućoj koaliciji.

## Kvalifikacije
*Mora biti član bilo kojeg doma Parlamenta. (To podrazumijeva minimalnu starost od 25 godina i japansko državljanstvo.)
*Mora biti "civil". Ovo isključuje pripadnike Samoodbrambenih snaga Japana. Bivša vojna lica mogu biti imenovana za premijera; jedan od istaknutih primjera je Yasuhiro Nakasone.

## Službeni ured i prebivalište
Smješten u blizini zgrade Parlamenta, ured premijera Japana zove se . Originalni Kantei služio je od 1929. do 2002, kada je svečano otvorena nova zgrada. Tada je stari Kantei pretvoren u službeno prebivalište ili . Kōtei leži na jugozapadu Kanteija i povezan je šetalištem.

## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Japanski premijeri
Kategorija:Politika Japana
Japan
George Mallory

**George Mallory** (18. juni 1886 – 8. juni 1924) bio je engleski planinar, koji je početkom dvadesetih godina XX vijeka bio vodeći član prvih  ekspedicija na Mount Everest. Njegov nestanak na ovoj planini je jedna od najvećih misterija XX vijeka.

Rođen je u Cheshire. Studirao je u Cambridge kada se počeo baviti planinarenjem i alpinizmom. Poslije diplomiranja bio je nastavnik i istovremeno usavršavao alpinizam u planinskom području na sjeverozapadu Engleske. Još uvijek je poznat jedan smjer  na Pillar Rocku, težine 5a, koji je dugo važio kao jedan od najtežih smjerova u Engleskoj. U Alpama, na Mont Blancu takođe je ispenjao teške smjerove. Za vrijeme Prvog svjetskog rata služio je u Britanskoj armiji i bio učesnik čuvene bitke na rijeci Somme.

## Himalaji 
Prva Britanska istraživačka ekspedicija na Mount Everest 1921. tražila je moguću rutu za uspon na vrh. Mallory je obilazio Everest sa južne strane, prvi je bio u Dolini tišine i na padinama Lhotsea. Ekspedicija je preko Rongbuk lednika u Tibetu došla i na Sjeverni prevoj i zaključila da je najednostavniji uspon na vrh moguć daljnim usponom Sjevernim grebenom, izlaskom na Sjeveroistočni grebon i dalje prema vrhu.

Britanska ekspedicija na Mount Everest 1922. bila je prva ekspedicija sa namjerom da osvoji vrh Mount Everesta. Prva ekipa u kojoj je bio Mallory i još trojica penjača i devet nosača dostigla je visinu 8.225 metara. Druga ekipa, koju je vodio George Ingle Finch (planinar i inžinjer hemije) dostigla je visinu 8.326 metara. Ekipa je po prvi put koristila boce se kisikom.

Mallori je bio impresioniran relativnom lakoćom kojom se Finch penjao, pa je poveo i treću ekipu od 5 penjača i 14 nosača, koja je takođe na uspon pošla sa bocama. Iznad Sjevernog prevoja na ekipu se sručila lavina i 7 nosača je poginulo, a ekspedicija je prekinuta. Za tragediju je okrivljen Mallory, jer je nepromišljeno poveo ekipa kada je već počela sezona monsuna.

Po povratku, članovi su neko vrijeme u Engleskoj i SAD prezentovali ekspediciju. Jedno od pitanja prisutnih bilo je: 
:-Zašto idete da se penjete na Mount Everest?
Mallory je odgovorio:
:-**Zato što je tamo**.
Ova kratka rečenica najpoznatija je u historiji planinarstva.

### Posljednji uspon 
Po treći put se priključio ekspediciji na Everest 1924. godine. Imao je jedan pokušaj uspona ali se morao vratiti iz nepoznatih razloga.

Četvrtog juna Mallory i mladi penjač Andrew Irvine krenuli su u novi pokušaj osvajanja Everesta. Iz svog najvišeg kampa na visini 8.170 metres krenuli su ujutro 8. juna. Ostali članovi ekspedicije imali su priliku kroz sumaglicu  vidjeti penjače to popodne. Mallory i Irvin nikad više nisu viđeni. Britanska javnost bila je šokirana pogibijom alpinista. Malloryevo tijelo pronađeno je 1999. godine na visini 8.155 metara. Konstatovano je da je umro od posljedica pada. Irvinovo tijelo nije nikad nađeno.

Od njegove pogibije do danas pokušava se dati odgovor na pitanje, da li su Malloryi i Irvin bili prvi ljudi na Mount Everestu?

## Reference 
Kategorija:Mount Everest
Kategorija:Britanski alpinisti
Laurence Olivier

mini|Olivier 1972.
**Laurence Kerr Olivier, Baron Olivier,** OM (  ; 22. maja 1907 – 11. jula 1989) bio je engleski glumac i reditelj koji je, zajedno sa svojim savremenicima Ralphom Richardsonom i Johnom Gielgudom, bio jedan od trojice muških glumaca koji su dominirali britanskom scenom sredinom 20. vijeka. Također je tokom karijere igrao u više od pedeset bioskopskih uloga. Kasnije u karijeri postigao je znatan uspjeh u televizijskim ulogama.

Među Olivierovim filmovima su *Wuthering Heights* (1939), *Rebecca* (1940) i trilogija Shakespeareovih filmova kao glumac-režiser: *Henry V* (1944), *Hamlet* (1948) i *Richard III* (1955). Njegovi kasniji filmovi su *Spartacus* (1960), *The Shoes of the Fisher* (1968), *Sleuth* (1972), *Marathon Man* (1976) i *The Boys from Brazil* (1978). Njegova televizijska pojavljivanja uključivala su adaptaciju *Mjeseca i Sixpencea* (1960), *Dugog dana u noć* (1973), *Ljubavi među ruševinama* (1975), *Mačka na vrućem limenom krovu* (1976), *Brideshead Revisited* (1981) i *King Lear* (1983).

Olivierove počasti uključivale su viteški red (1947), nenasljednu titulu (1970) i Orden zasluga (1981). Za svoj rad na ekranu dobio je četiri nagrade Oskar, dvije nagrade Britanske akademije za film, pet nagrada Emmy i tri nagrade Zlatni globus. U njegovu čast imenovano je najveće gledalište Nacionalnog pozorišta, i njemu u počast se daju Nagrade Laurence Olivier, koje svake godine dodjeljuje Društvo Londonskog pozorišta. Bio je oženjen tri puta, s glumicama Jill Esmond od 1930. do 1940, Vivien Leigh od 1940. do 1960. i Joan Plowright od 1961. do svoje smrti.

## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1907.
Kategorija:Umrli 1989.
Kategorija:Biografije, Dorking
Kategorija:Preusmjerenja povezana sa stavkom na Wikipodacima
Kategorija:Zlatni globus za najboljeg sporednog glumca
Kategorija:BAFTA za najboljeg sporednog glumca
Kategorija:Zlatni globus za najboljeg glumca – drama
Kategorija:Oscar za najbolju glavnu mušku ulogu
Kategorija:Dobitnici počasne nagrade BAFTA
Kategorija:Oscar za životno djelo
Premijer Crne Gore

**Premijer Crne Gore**, zvanično **Predsjednik Vlade Crne Gore** (, ), šef je vlade Crne Gore. Uloga premijera je da usmjerava rad vlade i da crnogorjskoj Skupštini podnosi Vladin program, uključujući listu predloženih ministara. Ostavka premijera prouzročit će raspad njegove vlade.

Trenutni premijer je Milojko Spajić, obnašavši dužnost premijera od 31. oktobra 2023.

## Spisak premijera
## Reference
Kategorija:Premijeri Crne Gore
Kategorija:Politika Crne Gore
Crna Gora
Duško Marković

**Duško Marković** (rođen 6. jula 1958) crnogorski je političar koji je obavljao funkciju premijera Crne Gore od 2016. do 2020. Ranije visokopozicionirani član Demokratske partije socijalista (DPS), sada je predsjednik Partije evropskog progresa (SEP).

## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1958.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Mojkovac
Kategorija:Crnogorski političari
Kategorija:Demokratska partija socijalista Crne Gore
Peter Habeler

**Peter Habeler** (rođen 22. jula 1942) austrijski je planinar. Rođen je Mayrhofenu, Austrija. Počeo se penjati od svoje šeste godine.

Sa 21 godinom imao je sertifikat planinarskog vodiča i instruktora skijanja po neobilježenim stazama. Kasnije je osnovao i Školu skijanja i planinarstva u rodnom mjestu, koju je kasnije preuzeo njegov sin. On se i dalje povremeno nalazio u školi kao predavač.

Popeo se i na sljedeće vrhove preko 8.000 metara:Cho Oyu (8.188 m), Nanga Parbat (8.125 m) i Kangchenjunga (8.598 m).

## Zajedno sa Messnerom 
Krajem šezdesetih godina on i njegov partner u alpinizmu Reinhold Messner iznenadili su planinarski svijet impresivnom serijom penjanja. Zajedno su ostvarili 1969. godine prvi uspon na Yerupaja Chico u Južnoj Americi, na Sjevernu stranu Eigera 1974. za rekordnih 10 sati, Matterhorn i Hidden Peak novom rutom 1975. godine.

Kao dvočlana ekspedicija sa samo 12 nosača i jednim oficirom za vezu došli su sredinom jula 1975. godine do baznog kampa ispod Gasherbruma, 11-te planina na svijetu po visini. Postoji 6 vrhova ove planine, a najviši je Gasherbrum I, poznat i kao Hidden Peak (8068 m). Popeli su se na vrh 8. augusta novom rutom slobodnim penjanjem. Bio je to prvi uspon na vrh preko 8.000 metara u alpskom stilu. Jedan dan kasnije slijedili su ih trojica članova austrijske ekspedicije.

## Uspon bez kisika 
Godine 1978. bez boca za kisik popeli su se i na Mount Everest kao prvi kojima je to uspjelo. Messner i Habeller su se ubrzo našli na udaru medicinskih stručnjaka i brojnih alpinista. Bili su označeni kao luđaci, koji sami sebi izmišljaju probleme veoma opasne za ljudski mozak.

Psihofizičko stanje penjača na Everest bilo je već istraživano na ranijim ekspedicijama i konstatovano je da su penjači na vrhu, medicinski gledano, u ekstremnom stanju. Nivo kisika na toj visini je dovoljan samo za puko funkcionisanje tijela, dok je za bilo kakve pokrete potrebna dodatna količina kisika.

## Reference 
Kategorija:Osvajači Mount Everesta
Kategorija:Austrijski alpinisti
Kategorija:Rođeni 1942.
Kategorija:Biografije, Mayrhofen
Kategorija:Živi ljudi
Alpski stil

**Alpski stil** u tehničkom smislu predstavlja jedan od dva osnovna načina penjanje na visoke planine, onakve kakve su u Alpama. Ovaj stil je u suprotnosti sa sveobuhvatnim ekspedicionim stilom penjanja sa podizanjem stalne linije opskrbljenih kampova na planini, koji su stalno dostupni tokom trajanja ekspedicije. Alpski stil je odbacio fiksiranu užad, nosače i korištenje boca sa kisikom, a penjač sa sobom nosi sve što mu je potrebno pri usponu.

Ne postoji pisana definicija, ali planinarski svijet pod ovim pojmom podrazumijeva slijedeće karakteristike:
* mali tim sa ne više od dva ili tri penjača
* na vrh se kreće iz podnožja planine
* penjač sa sobom nosi sve što mu treba
* nema vijaka u stijeni
* nema privremenih fiksiranja na ruti
* nema prehodne pripreme rute niti aklimatizacije na samoj ruti
* ako se bivakuje, to se radi na putu do vrha
* dodatni kisik se ne koristi

## Popularnost
Stil je postao popularan kada su se 1975. godine Reinhold Messner i Peter Habeler u cjelosti ispenjali na Gasherbrum I, u skladu sa navedenim karakteristikama alpskog stila. Austrijski alpinista Hermann Buhl svoj završni dio uspješnog uspona na Nanga Parbat 3. jula 1953, kao član austrijsko - njemačke ekspedicije, u dužini 1.300 metara, izveo je u alpskom stilu. Poljski penjač Wojciech Kurtyka počeo je ovaj stil koristiti kod uspona na visoke planine 1972. godine (Akher Tsagh (7017 m) i Kohe Tez (7015 m)).
 
Mnogi alpski stil smatraju estetski  čistim oblikom alpinizma kojem svi penjači mogu samo da streme, dok je stvarni način penjanja ispod ovog nivoa.

## Prednosti i nedostaci 
Prednost ovog stila je mnogo kraće vrijeme provedeno na ruti, čime se umanjuju objektivne opasnosti, kao što su lavine (snijega, leda i pomiješano) i olujno nevrijeme.

Osnovni nedostaci penjanja u alpskom stilu se odnose na nedovoljno vrijeme prilagođavanja sredini i nadmorskoj visini (nedostatku kisika). Veliki problem je i izbor mjesta bivakovanja, jer u alpskom stilu uglavnom se bivakuje na mjestu gdje se penjač zatekne.

## Reference 
Kategorija:Alpinizam
Điđi Jankelić

**Dragan "Điđi" Jankelić** (rođen 29. 12. 1955. godine u Sarajevu) jeste bosanskohercegovački muzičar, a najpoznatiji je kao bubnjar nekadašnje sarajevske rok grupe Bijelo dugme.
Pod majčinim utjecajem upisao se u muzičku školu gdje je učio sviranje harmonike, a išao je na kurs klasične gitare i vježbao flautu. Opredijelio se za bubnjeve gledajući na koncertu bubnjara Korni grupe Vladimira Furduja "Furdu" u Sarajevu.
Muzikom je počeo aktivno da se bavi godine 1971. u KUD-u "Vaso Miskin Crni". Godine 1972. svirao je s *Kornišama*, a 1973. našao se u sastavu *Trinaesti pokušaj*. Naredne godine prešao je u rok grupu Formula 4 predvođenu gitaristom Ljubišom Racićem. S grupom *Rok* snimio je singl ploču "Položi ruke u travu" (1974), a s grupom *Juli* (1975) svirao je i pjevao sentimentalne pjesme. Nakon toga se pridružio muzičkom sastavu *Čisti zrak* i s njima snimio ploču pod nazivom "301" (1975). Potom je s Nedom Ukraden sarađivao na ploči "Tko me to odnekud doziva" (1976) i s Rezonansom na njihovoj singl ploči "Neka svijet bude orkestar" iz 1977. godine.

Početkom 1977. godine održao je solistički koncert u amfiteatru Doma mladih u Sarajevu. Tu ga je zapazio Željko Bebek i pozvao da svira na njegovom albumu "Skoro da smo isti" (1977), a potom je postao član Bijelog dugmeta, zamijenivši Gorana "Ipeta" Ivandića. Sa Bijelim dugmetom snimio je albume "Bitanga i princeza" i "Doživjeti stotu". Bio je prvi bubnjar u bivšoj Jugoslaviji koji je počeo svirati bubnjeve sa dvije bas pedale.
Zahvaljujući stilskoj raznovrsnosti Điđija Jankelića pri sviranju bubnjeva grupa Bijelo dugme je lakše postavila ritam sekciju i iz temelja napravila stilsku promjenu s rok muzike na albumu Bitanga i princeza na ska muziku s albuma Doživjeti stotu. Učestvovao je na muzičkoj turneji po Beogradu, Sarajevu i Zagrebu povodom ponovnog okupljanja Bijelog dugmeta nakon 16 godina od prestanka zajedničkog sviranja.
Po izlasku sa odsluženja vojnog roka  u JNA, u aprilu 1983. godine razmišljao je o solo muzičkoj karijeri, od koje je, na kraju, ipak odustao. S Oliverom Mandićem snimio je album "Zbog tebe bih tucao kamen" (1982) i pratio Zdravka Čolića na turneji (1983. - '84.). Zatim je postao član grupe "Mama CO-CO" (1984), s kojom je pratio Željka Bebeka i Dadu Topića. Godine 1986. bio je član grupe *Mona Liza*, s kojom je snimio album "Spavaj, Vesna" (1986). godine, kao i prateći pjevač na albumu "Smrt fašizmu" (1986.) grupe Plavi orkestar. Jedno vrijeme bio je povremeni član sarajevske hard rock grupe Divlje jagode.
Godinama je bio miljenik muzičkih kritičara i publike koja ga je nezvanično smatrala najboljim bubnjarom u bivšoj Jugoslaviji. Sviranjem u raznim sarajevskim pop rok sastavima dao je doprinos u razvoju sarajevske škole pop rocka, koja je bila cijenjena na prostorima bivše Jugoslavije.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1955.
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Bosanskohercegovački bubnjari
Kategorija:Bosanskohercegovački muzičari
Kategorija:Bijelo dugme
Kategorija:Jugoslavenski muzičari
Kategorija:Jugoslavenski bubnjari
Kategorija:Živi ljudi
Svjetski kup u alpskom skijanju 1968.

**Svjetski kup u alpskom skijanju 1968.** je bila druga sezona Svjetskog kupa u alpskom skijanju održana u organizaciji Međunarodne skijaške federacije (FIS). Niz takmičenja u disciplinama spust, slalom i veleslalom započeo je u Zapadnoj Njemačkoj 4. januara 1968. a završio 7. aprila u Sjedinjenim Američkim Državama. Pobjednik u muškoj konkurenciji bio je po drugi put nakon sezone 1967. Francuz Jean-Claude Killy, kao i u ženskoj Kanađanka Nancy Greene.

## Bodovanje 
## Kalendar 
### Muškarci 
### Žene 
## Rezultati 
### Muškarci 
Za bodovanje u ukupnom plasmanu, u ovoj su sezoni vrijednovana tri najbolja rezultata u spustu, tri u veleslalomu i tri u slalomu.

#### Ukupno 
:***Vidi cijelu tabelu***

#### Spust 
:***Vidi cijelu tabelu***

#### Veleslalom 
:***Vidi cijelu tabelu***

#### Slalom 
:***Vidi cijelu tabelu***

### Žene 
#### Ukupno 
:***Vidi cijelu tabelu***
Za ukupni plasman u ovoj sezoni vrijednovana su tri najbolja rezultata u sputu, tri u veleslalomu i tri u slalomu.

#### Spust 
:***Vidi cijelu tabelu***
U ovoj sezoni bodovani su tri najbolja rezultata. 

#### Veleslalom 
:***Vidi cijelu tabelu***
U ovoj sezoni bodovani su tri najbolja rezultata. Sa tri pobjede Nancy Greene je ostvarila maksimalan broj bodova.

#### Slalom 
:***Vidi cijelu tabelu***

U ovoj sezoni bodovani su tri najbolja rezultata.

### Kup nacija 
#### Ukupno 
#### Muškarci 
#### Žene 
## Pobjede 
;Muškarci

;Žene

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
*FIS-ski.com – Stanje u svjetskom kupu u alpskom skijanju 1968.

1968
Kategorija:1968. u alpskom skijanju
*
Kategorija:Svjetski kupovi u zimskim sportovima 1967/1968.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1989 – 15 km

**Utrka u pojedinačnoj konkurenciji na 15&nbsp;km** na Svjetskom prvenstvu u biatlonu 1989. za žene održala se 7. februara 1989. u austrijskom gradu Feistritzu.

## Države učesnice 
*  (2)
*  (1)
*  (4)
*  (4)
*  (4)
*  (1)
*  (3)
*  (1)
*  (4)
*  (1)
*  (4)
*  (1)
*  (2)
*  (4)
*  (4)
*  (4)

## Rezultati 
Nastupile su 44 biatlonke iz 16 država.

## Reference
Kategorija:Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1989.
Rongbuk (manastir)

**Rongbuk manastir** pripada Nyingma školi koja je najstarija od četiri glavne škole Tibetanskog budizma. Nalazi se u oblasti Tibet, koja je oblast gdje je ova religija dominantna. Religija je raširena i u regijama koje okružuju Himalaje  Bhutan, Ladakh i Sikkim), zatim u centralnoj Aziji, u južnom Sibiru (Tuva i Mongolija) i Kini.

## Lokacija
Nalazi se sjeverne strane Mount Everest na visini 5009&nbsp;m iznad nivoa mora, što ga svrstava na drugo mjesto po nadmorskoj visini vjerskih objekata ove vrste. Za Šerpe koji žive sa južne strane Everesta u Khumbu oblasti u Nepalu, Rongbuk manastir bio je jedno važno mjesto hodoćašća, na koje su dolazili putujući nekoliko dana preko Himalaja kroz prolaz Nangpa La.

Manastir su redovno posjećivali i pripadnici prvih britanskih ekspedicija na Mount Everest u prvoj polovini XX vijeka, nakon svakodnevnog pješačenja od pet sedmica, od Darjeelinga u Indijii. Mnoge kasnije i sadašnje ekspedicije koje idu na uspon sa sjeverne strane podižu svoj Bazni kamp na Rongbuk ledniku, na udaljenosti 8&nbsp;km. južno od manastira.

Manastir je osnovao 1902. Ngawang Tenzin Norbu, Nyingmapa Lama,  na mjestu gdje su se od XVIII vijeku obavljale molitve i meditacije, u pećinama i improvizovanim kolibama, i danas raspoređenim oko manastirskog kompleksa, u dolini i brdima. Na tom prostoru nalaze se i brojne kamene ploče ili stijene sa natpisima iz budizma.  

Rongbuk manastir bio je upotpunosti razvaljen tokom Kineske kulturne revolucije u periodu 1966-1976.

U manastiru je stalno 10 monaha i 20 redovnica, a nekada ih je bilo ukupno oko 500.

## Reference 
Kategorija:Mount Everest
Kategorija:Budistički hramovi u Tibetu
Kategorija:Tibet
Slon sat

mini| Slonov sat u rukopisu iz Al-Jazarija (1206 AD) iz Knjige znanja iz genija mehaničkih uređaja

## Historija 
**Slon sat** je precizan mehanički sat kojeg je izumio naučnik El-Džezeri (1136-1206). Sastoji se od utega koji radi na hidroenergiji u obliku slona. Razni sastavni dijelovi sata nalaze se u kući na leđima slona. 
Ovaj sat dizajniran je za emitovanje i zvučni signal svakih pola sata.

## Replika 
Moderni replicirani sat u stvarnoj veličini može se naći kao središnji dio Ibn Battuta Mall - trgovačkog centra u Dubaiju  (UAE). Postoji još jedna replika u Švicarskoj i jedna na Univerzitetu za nauku i tehnologiju King Abdullah u Džedi.

## Kultura 
Pored mehaničkih inovacija, sam sat bio je rani primjer multikulturalizma koji predstavlja tehnologija. Slon predstavlja kulture Indijanaca i Afrikanaca, zmaj predstavlja kinesku kulturu, feniks predstavlja drevnu egipatsku kulturu, vodeni proces rada predstavlja drevnu grčku kulturu, a turban predstavlja islamsku kulturu.

## Reference 
Kategorija:Historija islamske nauke
Kategorija:Satovi
Kategorija:Arapska kultura
Hermann Buhl

**Hermann Buhl** (21. septembar 1924 – 27. juni 1957) bio je austrijski planinar i smatra se za jednog od najboljih penjača svoga vremena. Jedan je od prvih alpinista koji se u Himalajima počeo penjati alpskim stilom. 

Buhl se rodio u Innsbruck, kao najmlađe od četvoro djece. Poslije majčine smrti nekoliko godina je proveo u sirotištu. Kao tinejdžer i član planinarskog kluba u Insbruku. Počeo je studirati komercijalu, ali ga je rat prekinuo. Kao vojnik bio je pripadnik alpskih jedinica. Amerikanci su ga zarobili na Monte Kasinu. Poslije rata završio je školu za planinarskog vodiča.

## Nanga Parbat 
Hermann Buhl je prvi čovjek koji se 3. jula 1953. popeo na Nanga Parbat (8.126 m). Bio je član austrijsko-njemačke ekspedicije koju je predvodio Karl Maria Herrligkoffer. Prije ove ekspedicije 31 čovjek je poginuo na ovoj planini.

Uspon na vrh po istočnom grebenu bio je vrlo težak i dramatičan. Na 1.300 metara ispod vrha Buhl je ostao bez partnera koji se morao vratiti. Nastavio je sam, te je na vrh stigao u 17:00. Zbog mraka bio je prisiljen prenoćiti u stojećem položaju na uskoj izbočini. Silazak je bio  usporen nakon gubitka dereze, pa se u kamp vratio idućeg dana u 19:00, 40 sati nakon polaska. Buhl je bio prvi alpinist koji je ostvario uspon na vrh iznad 8000 metara i to sa elementima alpskog stila, bez kisika, zadnjih 1.300 m). Istovremeno je to bio i nagovještaj mogućnosti uspona alpskim stilom na himalajske vrhove, koji će upotpunosti prvi izvesti 1975. Peter Habeler i Reinhold Messner.

Njegova ekspedicija na Nanga Parbat poslužila je kao osnova filma *The climb* snimljenog 1986. sa Bruce Greenwoodom kao Buhl.

## Broad Peak 
Prvi uspona na Broad Peak (8.051 m) ostvario je između 8. i 9. juna 1957, sa Fritzom Winterstellerom, Marcusom Schmuckom (vođa ekspedicije) i Kurtom Diembergerom, kao članovi austrijske ekspedicije koju je vodio Schmuck. Uspon je takođe izveden bez dodatnog kisika i pomoći nosača. Ovaj uspon bio je nezakonit pa je Diembergeru neko vrijeme bio zabranjen ulazak u Pakistan.

Sa ova dva uspona Kuhl je postao prvi čovjek sa dva uspona na vrhove preko 8.000 metara.

## Chogolisa 
Nekoliko nedjelja kasnije Buhl i Diemberger pokušali su uspon na neispenjani vrh Chogolisa (7.665 m) u alpskom stilu. U blizini vrha Buhl se izgubio u snježnoj mećavi, nakon čega se na njega sručila lavina i odnijela ga u provaliju 900 metara. Tijelo mu nije nikad pronađeno u naslagama leda.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1924.
Kategorija:Umrli 1957.
Kategorija:Biografije, Innsbruck
Kategorija:Austrijski alpinisti
Zapadni greben

]]
**Zapadni greben** je jedan od tri grebena koji se spuštaju sa vrha Mount Everesta. U odnosu na pravac sjever-jug, na istoku su dva grebena jugoistočni i sjeveroistočni. Zapadno je jedan greben, jugozapadni po orijentaciji, ali se u planinarskoj literaturi uglavnom naziva Zapadni greben. Proteže se u dužini od 6,5&nbsp;km, od sedla Lho La do vrha. Konstantno je izložen vjetrovima sa Tibeta.

Prvi ljudi koji su osvojili Mount Everest bili su ser Edmund Hillary i Šerpa Tenzing Norgay. Od prvog uspona 1953. godine pa do 1979. na Mount Everest popelo se uspješno 17 ekspedicija iz 11 zemalja, ukupno 84 uspona i to kroz 4 smjera: 
* preko Južnog sedla,  
* Sjeveroistočnim grebenom,  
* Sjevernom stranom kroz Hornbeinov kuloar  
* Jugozapadnom stranom.

Uspon Zapadnim grebenom prvi su pokušali Francuzi 1974. Pokušaj se završio tragičnom smrću dvojice Francuza i četvorice Šerpa. Na oko 6.000 metara, prilikom uspona na njih se sručila lavina. Bile su to 31-36 smrti na Everestu.

Zapadni greben jednim dijelom svoje rute koristili su Amerikanci Tom Hornbein i William Unsoeld. Oni su do grebena došli iz Kampa II u Dolini tišine, kratko vrijeme išli grebenom, i da bi izbjegli smrtonosni greben, sišli su na Sjevernu stranu, prepriječili do Hornbeinovog kuloara (ime je došlo nakon njihovog uspona) i uspeli se na vrh.

Prvi uspon Zapadnim grebenom izveli su članovi jugoslavenske ekspedicije 13 i 15. maja 1979. godine (5 alpinista). Ekspedicija je na uspon krenula iz Baznog logora sa južne strane, preko prevoja Lho La i grebenom do vrha. Da bi izbjegao lavine, vođa ekspedicije Tone Škarja djelimično je modifikovao francusku rutu. Ova jugoslavenska ruta proglašena je za jednu od najtežih na Everestu. Svi osvajači su se vraćali Hornbeinovim kuloarom, kojom prilikom je poginuo Ang Phu.

## Literatura 
*
## Reference 
Kategorija:Mount Everest
Superstar (Franco Balkan)

***Superstar*** je prvi studijski album Franco Balkana. Objavljen je 21. decembra 2020. Na albumu se nalazi ukupno devet pjesama i album je bio u pripremi pune dvije godine, a sniman je u Sarajevu. Na njemu su radili Franco Balkan, Almir Ajanović, Damir Bečić, Tarik Mulaomerović, Adnan Pacoli i Peđa Hart. Prateće vokalne dionice na albumu snimili su Dalal Midhat, Zorana Guja, Damir Bečić i Franco Balkan. Izvršni producent albuma je Almir Ajanović, dok je izdavač Tempo Digital. Pjesme na albumu su u muzičkom smislu mješavina nekoliko svjetskih muzičkih pravaca. Najviše preovladava autotune pop-rap i melodično pjevanje, sa primjesama electro, club, dance i trap ritmova, koji se često miješaju sa reggaeton, dancehall i balkanskim etno zvucima. Tekstovi su pomalo eksplicitni i seksualno orijentirani, dok se pored njih provlače i nešto blaže verzije laganih, instrumentalnih i ljubavnih balada.

## Spisak pjesama 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službeni sajt Tempo Digital 

Kategorija:Albumi Franco Balkana
Kategorija:Albumi iz 2020.