Turski jezik

**Turski** () pripada porodici turkijskih jezika. Turski se govori kao domaći jezik u Turskoj,  Sjevernom Kipru, Bugarskoj, kao i među nekoliko miliona useljenika koji žive u Evropskoj uniji. Broj domaćih govornika je neizvjestan, prvenstveno zbog pomanjkanja manjinskih jezičkih podataka iz Turske. Broj od 60 miliona, koji se koristi u ovom članku, pretpostavlja se da je turski maternji jezik približno 80% turskog stanovništva, dok kurdski zauzima većinu preostalog broja. (Lingvističke manjine u Turskoj, međutim, dvojezične su i govore turski.)

Značajne manje grupe govornika turskog također postoje u Njemačkoj, Austriji, Bugarskoj, Sjevernoj Makedoniji, Grčkoj, drugim dijelovima Evrope, Južnom Kavkazu i nekim dijelovima Srednje Azije, Iraka i Sirije. Turski je 18. jezik koji se najviše govori na svijetu. Postoji veliki stepen međusobne razumljivosti između turskog i drugih ouskih jezika, poput azerbejdžanskog, turkmenskog i kaškajskog. Ako bi se ovi pribrojili "turskom", broj domaćih govornika bi bio 100 miliona, dok bi ukupan broj, uključujući govornike drugog jezika, bio 250 miliona.

## Klasifikacija 
Turski pripada turkijskoj porodici jezika, među kojima su turski jezik balkanskih Gagauza, gagauski i horasanski turski, uz dodatak osmanlijskog turskog. Porodica turskih jezika je podgrupa ouskih jezika, koja je opet podgrupa turkijskih jezika, za koje većina lingvista vjeruje da pripadaju porodici altajskih jezika.

## Geografska rasprostranjenost 
Turski se govori u Turskoj, a također ga govore manjine u 35 zemalja. Turski se naročito govori u zemljama koje su nekad (bilo potpuno ili djelomično) bile u sastavu Osmanskog Carstva, kao što su Bugarska, Rumunija, Jugoslavija (naročito na lokalnom nivou na Kosovu) te u Sjevernoj Makedoniji.

### Zvanični status 
Turski je zvanični jezik u Turskoj i jedan je od zvaničnih jezika na Kipru. Turski je također jedan od zvaničnih ili nacionalnih jezika u Bugarskoj.

U Turskoj, Kemal Atatürk je 1932. osnovao *Türk Dili Tetkik Cemiyeti* ("Udruženje za ispitivanje turskog jezika"), koje danas postoji kao nezavisno tijelo pod imenom *Türk Dil Kurumu* ("Društvo za turski jezik"). Nakon vojnog puča iz 1980-te, zaveden je vojni zakon, a nedugo nakon toga, u augustu 1983., društvo za turski jezik je stavljeno pod kontrolu premijera države.

### Dijalekti 
Među dijalektima turskog jezika su dunavski, eskišehirski (koji se govori u Provinciji Eskişehir), razgradski, dinlerski, rumelski, karamanlijski (koji se govori u provinciji Karaman), jedrenski (u Provinciji Edirne), gaziantepski (govoren u Provinciji Gaziantep), urfanski (govoren u Provinciji Şanlıurfa [Urfa]) i gojnučki (u selu Goynuk, grad Bolu).

## Pismo 
Turski se piše koristeći modifikovano latinično pismo, koje je Mustafa Kemal Atatürk uveo 1928. kao dio pokušaja da osavremeni Tursku. Do 1928, turski se pisao modifikovanim arapskim pismom (v. Osmanski turski jezik), nakon čega je upotreba arapskog pisma zakonom zabranjena.

## Izgovor
U turskom jeziku svakom slovu odgovara tačno jedan glas.

## Gramatika
### Naglašavanje sloga
U turskom jeziku se naglašava posljednji slog uz iznimke, kad su u pitanju riječi stranog porijekla ili kombinacije riječi i pojednih nastavaka.
### Imenice
Imenice u turskom jeziku imaju kategoriju broja i padeža, ali ne i roda. Sistematizacijom je turski jezik sveden na 6 padeža: nominativ, genitiv, akuzativ, dativ, lokativ i ablativ. Množina imenica tvori se dodavanjem nastavka *–lar i -ler* (vodeći se zakonom vokalne harmonije) na nominativ jednine.

### Pridjevi
Pridjevi u turskom jeziku su nepromjenjiva vrsta riječi, nemaju kategoriju roda, broja a ni padeža. Uglavnom stoje ispred imenice u rečenici. Kompariraju se pomoću riječi *daha* (još) za komparativ i riječi *en* (naj-) za superlativ.
Primjer komparacije pridjeva u turskom jeziku:
**güzel adam* (lijep čovjek)
**daha güzel adam* (ljepši čovjek)
**en güzel adam* (najljepši čovjek)

### Zamjenice
Deklinacija ličnih zamjenica je prikazana u tabeli:

Lokativ ličnih zamjenica se koristi da bi se izrazio vlasnički odnos. Npr.: 
**Bende iki gazete var. / İki gazetem var.* - u prijevodu (Ja) imam dvoje novine. 
**Bizde boya kalemi var. / Boya kalemimiz var* - u prijevodu (Mi) imamo bojice.
Turski jezik ima i specijalnu ličnu zamjenicu kendi, koja se koristi u kombinaciji sa drugim ličnim zamjenicama i poštuje njihove padežne nastavke, npr. ben kendim (samo ja), sen kendin (samo ti). Pokazne zamjenice su: bu, şu i o. Dekliniraju se po uzoru na lične zamjenice, ukoliko stoje pred imenicom imaju ulogu pridjeva. 
Upitne zamjenice su: 
*kim? ili hangisi?, (ko?) 
*ne? ili hangileri?,(šta?) 
*kaç?, (koliko?) 
*nasıl? koji? 
*nere? neresi?  gdje
Upitne zamjenice se dekliniraju također po uzoru na lične zamjenice.

### Postpozicije i veznici
Postpozicije u turskom jeziku ispunavaju istu ulogu kao prijedlozi (prepozicije) u bosanskom. Sa padežima su povezane na sljedeći način :
*sa nominativ se koristi postpozicije: 
için(za), kadar(kao)
*sa genitivom se uglavnom koriste postpozicije kada se opisuju prostorni odnosi:
önünde (pred), altında (pod), içinde (u), dışında (u), yanında (blizu), etrafında (oko), karşısında (protiv), ortasında (usred) sağında (desno)
solunda (lijevo), üstünde (na),arkasında (za)
arasında (među)
*sa dativom se koristi postpozicije: 
karşı (protiv),doğru (usmjeren protiv),kadar(k), 
göre (prema), dair (zbog), rağmen (preko)
*sa ablativom se koriste postpozicije:
sonra (po), evvel (prije nego), beri (vremensko od), öte (blizu), dolayı (za), itibaren (vremensko od) i başka (osim)
*lokativu , ogovara postpozicija –ile/-la/-le, koja može stajati samostalno ili biti pripojena do riječi, npr.: benimle (sa mnom)

### Prilozi
Turski jezik razlikuje priloge mjesta, vremena, načina, količine, mjere te potvrđivanja i poricanja. 
*Prilozi mjesta su:  bura (ovdje), şura (tu), ora (tamo), aşağı (dole), yukarı (gore), 
yakın (blizu), uzak (daleko), solda (lijevo), sağda (desno), dışarı (vani), geri (pozadi), ileri 
(naprijed) i sl.
*Prilozi vremenasu: şimdi (sada), geç (poslije), sonra (potom), bazan (nekada), erken 
(rano), ozaman (sada), dün (jučer), bugün (danas), yarın (sutra), eskiden (kada god), ara sıra 
(često) itd. 
*Prilozi načina su: güzel (lijepo), fena (ružno), iyi (dobro), ezberden 
(napamet), yavaşça (polako), başbaşa (u četiri oka) i sl.
*Prilozi količine i mjere su: az (malo), çok (puno), oldukça (dosta), biraz (malo), 
fazla (više), iki misli (dvokratno), hayli (dosta) i sl. 
*Prilozi potvrđivanja i poricanja su: evet (da), hay hay (upravo tako), muhakkak (sigurno), 
gene (ponovno), sahi (stvarno), ok (ne) i sl.
### Brojevi
Brojevi u turskom jeziku su promjenjiva vrsta riječi. Glavni brojevi:
*1 bir 
*2 iki
*3 üç 
*4 dört
*5 beş 
*6 altı
*7 yedi 
*8 sekiz 
*9 dokuz 
*10 on
*20 yirmi 
*30 otuz 
*40  kırk 
*50 elli 
*60  altmış 
*70 yetmiş 
*80 seksen 
*90  doksan 
*100  yüz
*200  iki yüz
*300 üç yüz
*400 dört yüz
*500 beş yüz
*600 altı yüz
*700 yedi yüz
*800 sekiz yüz
*900 dokuz yüz
Kod razlomaka se prvo čita broj u nazivniku u formi lokativa, pa onda brojnik u formi nominativa.

### Glagoli
Većinom su pravilni (izuzetak je *biti*), konjugiraju se po istim pravilima, s uvažavanjem glasovne harmonije. Glagolsku osnovu, čijim modificiranjem nastaju ostali glagolski oblici, predstavlja oblik imperativ drugog lica jednine. Infinitiv se tvori dodavanjem nastavaka -mek tj. -mak pri glasovnoj harmonizaciji. Infinitiv može poprimiti sve nastavke kao imenica, tj. ifinitiv se deklinira. 
*Aorist se u turskom jeziku izražava u više oblika, u zavisnosti da li je postojanost neke radnje sporna ili nije. Glagol piti u aoristu, ako radnja nije osporena sa "možda", "izgleda" i slično, ima sljedeći oblik:
**1. lice jednine **iç**erim
**2. lice jednine **iç**ersin	
**3. lice jednine **iç**er
**1. lice množine **iç**eriz
**2. lice množine **iç**ersiniz
**3. lice množine **iç**erler
Ukoliko je radnja osporena, na gore navedene oblike se dodaje nastavak -şim.
*Prezent, kojim se u turskom izražava radnja koja se dešava trenutno ili u bliskoj budućnosti također se javlja u nekoliko oblika. Glagol piti u prezentu, ako radnja nije osporena s "možda", "izgleda" i slično, ima sljedeći oblik:
**1. lice jednine **iç**iyorum
**2. lice jednine **iç**iyorsun
**3. lice jednine **iç**iyor
**1. lice množine **iç**iyoruz
**2. lice množine **iç**iyorsunuz
**3. lice množine **iç**içiyorlar
Ukoliko je radnja osporena ili neizvjesna, prezent glagola piti izgleda ovako:
**1. lice jednine **iç**iyormuşum
**2. lice jednine **iç**iyormuşsun
**3. lice jednine **iç**iyormuş
**1. lice množine **iç**iyormuşuz
**2. lice množine **iç**iyormuşsunuz
**3. lice množine **iç**içyormuşlar
*Pluskvamperfekt je glagolski oblik koji također našao mjesto u turskom jeziku, ukoliko radnja nije osporena ili upitna pluskvamperfekt glagola piti izgleda ovako:
**1. lice jednine **iç**miştim
**2. lice jednine **iç**miştin
**3. lice jednine **iç**mişti
**1. lice množine **iç**miştik
**2. lice množine **iç**miştiniz
**3. lice množine **iç**miştiler
Ukoliko radnja jeste upitna tj. osporena sa možda, mislim i sl. tada pluskvamperfekt glagola piti izgleda ovako:
**1. lice jednine **iç**mişmişim
**2. lice jednine **iç**mişmişsin
**3. lice jednine **iç**mişmiş
**1. lice množine **iç**mişmişiz
**2. lice množine **iç**mişmişsiniz
**3. lice množine **iç**mişmişler
*Preterit, u turskom jeziku opisuje radnju koja se već desila u ovom trenutku, glagol piti u turskom jeziku ima oblik:
**1. lice jednine **iç**tim
**2. lice jednine **iç**tin
**3. lice jednine **iç**ti
**1. lice množine **iç**tik
**2. lice množine **iç**tiniz
**3. lice množine **iç**tiler
Svojom funkcijom preteritu, je i sličan glagolski oblik imperfekt. Imperfekt glagola piti, ukoliko radnja nije osporena, niti upitna ima sljedeći oblik:
**1. lice jednine **iç**iyordum
**2. lice jednine **iç**iyordun
**3. lice jednine **iç**iyordu
**1. lice množine **iç**iyorduk
**2. lice množine **iç**iyordunuz
**3. lice množine **iç**iyordular
*Futur u prošlosti, je glagolski oblik u turskom jeziku. Futur u prošlosti od nekog glagola, preciznije bi se mogao prevesti na engleski jezik nego na bosanski jezik, npr. futur u prošlosti glagola piti za prvo lice jednine u turskom je *içmiş olacağım*, u prijevodu na engleski jezik:* I will have drank*. Ukoliko radnja nije osporena ili upitna, futur u prošlosti glagola piti izgleda ovako:
**1. lice jednine **iç**miş olacağım
**2. lice jednine **iç**miş olacaksın
**3. lice jednine **iç**miş olacak
**1. lice množine **iç**miş olacağız
**2. lice množine **iç**miş olacaksınız
**3. lice množine **iç**miş olacaklar
*Futur kondicionalni je glagolski oblik u turskom jeziku, za glagol piti ima sljedeći oblik:
**1. lice jednine **iç**eceksem
**2. lice jednine **iç**eceksen
**3. lice jednine **iç**ecekse
**1. lice množine **iç**eceksek
**2. lice množine **iç**ecekseniz
**3. lice množine **iç**ecekseler
* Turski jezik obiluje glagolskim načinima, pored imperativa, kondicionala aoristnog, prezentskog, futuritivnog i perfektivnog, turski jezik još posjeduje glagolski način opativ aoristni, perfektivni, prezentni i futuritivni. Necesitativ je glagolski način specifičan za turski i armenski jezik. Necesitativom se najčešće izražavaju inzistiranje, molbe, želje, naredbe i sl. 
Imperativ u turskom jeziku se tvori na sljedeći način (pažnja na harmonizaciju glasova kod drugih primjera) - primjer glagol piti:
**1. lice jednine **iç**eyim (približan prijevod: *neka pijem*)
**2. lice jednine **iç** (ujedno i glagolska osnova)
**3. lice jednine **iç**sin
**1. lice množine **iç**elim
**2. lice množine **iç**in(iz)
**3. lice množine **iç**sinler

### Red riječi u rečenici
Tipična turska rečenica počinje subjektom a završava predikatom, taj poredak može da bude narušen naprimjer u poeziji ili prozi.

## Glasovna harmonija
Specifičnost turskog jezika je tzv. glasovna harmonija.  
Samoglasnici u riječi se podređuju tipu samoglasnika u prvom slogu. Ako je prvi samoglasnik npr.
zadnji/ prednji/ onda su i svi ostali samoglasnici zadnji/ prednji. Velarna/palatalna harmonija je nadređena labilnoj harmoniji.

## Tvorba novih riječi 
Turski jezik obimno koristi aglutinaciju za formiranje novih riječi od imenica i glagola, tj. njihovih korijena.

Primjer riječi izvedene od imenskog korjena:

Primjer tvorbe riječi na glagolskoj osnovi:

Nove riječi mogu nastati također spajanjem više postojećih riječi:

## Reference 
### Izvori 
* 
* 
* 
* 
* 
**On-line izvori**
* 
* 
* 
* 
*  
* 

## Dodatna literatura 
* International Phonetic Association (1999) *Handbook of the International Phonetic Association* 
* 
* 
* 
*Rezvani, B. "Türkçe Mi: Türkçe’deki İrani (Farsca, Dimilce, Kurmançca) Orijinli kelimeler Sözlüğü.[Turkish title (roughly translated): Is this Turkish? An etymological dictionary of originally Iranic (Persian, Zazaki, and Kurmanji Kurdish) words]." (2006).

## Vanjski linkovi 
* Online tursko-bosanski dvosmjerni rječnik
* Poreklo turskog jezika

## Također pogledajte 
* Turska književnost

Kategorija:Turski jezik
Kategorija:Turkijski jezici
Kategorija:Jezici u Turskoj
Kategorija:Jezici na Kipru
Kategorija:Jezici u Njemačkoj
Kategorija:Aglutinativni jezici