Dječija epilepsija

Djetinjstvena epilepsija je neurološko stanje ponavljajućih epizoda ničim izazvanih epileptičkih napada. Napad je abnormalna neuronska aktivnost mozga koja može uzrokovati intelektualne, emocijske i društvene posljedice. Epilepsija pogađa djecu i odrasle svih uzrasta i rasa i jedan je od najčešćih neuroloških poremećaja nervnog sistema. Epilepsijski napadi mogu biti različitih tipova ovisno o dijelu mozga koji je zahvaćen, a napadi se klasificiraju u dva glavna tipa parcijalni napad ili generalizirani napad.

Epilepsikski napad kod velike većine pedijatrijskih pacijenata s epilepsijom je kratkotrajan, a simptomi obično nestaju sami od sebe nakon što napad završi, ali neka djeca doživljavaju ono što je poznato kao "klaster epilepsijskih napada", u kojem prvi napad prati druga epizoda otprilike šest sati kasnije. Ove ponavljajuće epizode napada predstavljaju veći rizik od smrti za djecu.

Djecu treba liječiti odgovarajućom i učinkovitom terapijom kako bi se spriječilo nepovratno oštećenje živaca. Mogućnosti liječenja epilepsije uključuju lijekove, dijetu i operaciju. Dijeta i operacija se razmatraju za djecu koja imaju epilepsiju otpornu na lijekove. dok tipovi epilepsije uključuju fokusnu generaliziranu, kombiniranu fokusnu i generaliziranu, te nepoznatu. Tačna klasifikacija epilepsije pomoći će u pružanju odgovarajućeg liječenja i upravljanja terapijom.

## Dijagnoza
Procjenu epilepsije provodi i dijagnosticira neurolog. Međunarodna liga protiv epilepsije (ILAE) predlaže da se prije liječenja epilepsije ona pravilno klasificira i dijagnosticira. Epilepsija se potvrđuje kada je kod pacijenta prisutno barem jedno od sljedećih stanja:

Što se tiče drugog stanja, visokog rizika od recidiva, to je kada pacijent koji je već imao jedan neizazvani napad bude označen kao osoba sa rizikom većim ili jednakim 60% od ponovnog napada u narednih 10 godina. Moraju biti ispunjena dva kriterija da bi se predvidio rizik veći ili jednak 60% od ponovnog napada u narednih 10 godina. Prvi je da snimanje mozga treba da pokaže da postoji potencijal da mozak generira spontane i povratne epilepsijske napade. Što se tiče drugog kriterija, EEG test mora pokazati abnormalne električne obrasce mozga koji ukazuju na visok rizik od ponovnog pojavljivanja drugog napada.
[thumb|[EEG na pacijentu (lateralni pogled).]]
Testovi snimanja mozga bilježe obrasce moždanih valova i otkrivaju sve abnormalnosti. Najčešći test snimanja mozga je elektroencefalogram (EEG). Elektrode se pričvršćuju na vlasište pomoću pastozne tvari i kapice te bilježe električnu aktivnost mozga. Može se koristiti EEG visoke gustoće, gdje se pričvršćuje više elektroda, kako bi se dobio precizniji, lokalizirani rezultat aktivnosti epilepsijskih napada. Ostali testovi snimanja mozga uključuju CT skeniranje, magnetnu rezonancu (MRI skeniranje, PET skeniranje i kompjuterizovanu tomografiju s jednom fotonskom emisijom.

Postoji tendencija pogrešnog dijagnosticiranja epilepsije kod djece, što predstavlja izazov u postavljanju precizne dijagnoze u ovoj životnoj fazi. Ipak, profiliranje miRNK smatra se pouzdanim testom za dijagnosticiranje i prognoziranje epilepsije. Ovaj pristup je efikasan u sprječavanju pogrešne dijagnoze, smanjenju troškova dijagnostike i pružanju brze dijagnoze.

Statističko parametarsko mapiranje (SPM), snimanje električnim izvorom (ESI) i magnetoencefalografija (MEG) su dodatne tehnike analize koje se mogu provesti kako bi se dalje lociralo porijeklo napadaja. Što se tiče generalizirana epilepsijageneraliziranih napada, oni nastaju u jednom području mozga i brzo se šire bilateralno preko obje hemisfere.

Epilepsujski napadi su klasifikovani u dvije kategorije na osnovu regije mozga u kojoj se javljaju: fokusni napadi i generalizirani napadi.

# **Generalizirani napadi**: Ove vrste epilepsijskih napada se javljaju istovremeno u desnoj i lijevoj moždanoj hemisferi, a zatim se šire na druge moždane neurone. Dalje se klasificira kao:
## **Tonusno-klonusni napadi:** Indicirani su ukočenošću mišića koja je praćena trzanjem mišića. Najčešće se javlja kod djece u poređenju sa odraslima, sa šansom za recidiv čak i nakon liječenja.
## **Apsansni napadi**: Ove epizode su generalizirane i odmah ih prati stalno zurenje ili gledanje u jedno mjesto tokom dužeg vremenskog perioda. Najčešće se javlja kod djece nego kod odraslih.
## **Febrilni napadi:** Ove epizode su generalizirane i mogu se javiti u bilo kojoj regiji mozga, ali traju duže vrijeme, ponekad praćene visokom tjelesnom temperaturom. Ovo se može liječiti rješavanjem osnovnog uzroka groznice, koja može biti uzrokovana infekcijama, bilo kakvim nutritivnim disbalansima poput hipoglikemije, a štaviše, kontrolira se upravljanjem simptomima. Fokusni epilepsijski napadi povezani su s aurama, koje su senzacije koje prethode napadu, kao što su čudan okus ili miris, mljackanje usnama i trljanje ruku.

Uzroci epilepsijskih napada uključuju neravnotežu neurotransmitera (hemikalija u mozgu koje prenose nervnu signalizaciju), tumore mozga, moždani udar i oštećenje mozga od bolesti ili povrede, ili čak kombinaciju nekoliko uzroka. Međutim, za većinu napada uzrok se  ne može utvrditi. Faktori koji mogu doprinijeti epizodi epilepsijskih napada uključuju povrede glave, nedavnu groznicu ili infekciju, istovremena zdravstvena stanja i lijekove.

Postoji mnogo različitih simptoma epilepsije kod djece, koji mogu varirati ovisno o vrsti napada. Uobičajeni znakovi napada uključuju:
* Pokreti: Trzajni pokreti ruku i nogu, ukočenost tijela, ritmično klimanje glavom, brzo treptanje i zurenje, iznenadni pad (obično kao posljedica gubitka svijesti)
|* Gubitak svijesti
* Plavkaste usne
* Gubitak kontrole nad mjehurom ili crijevima
* Nenormalno disanje
* Nereagiranje na buku ili riječi, pojavljivanje u izmaglici

Dijete može izgledati zbunjeno ili spavati nakon epizode napada.

Simptomi epilepsijskog napada mogu biti slični simptomima drugih zdravstvenih stanja. Treba se pobriniti da dijete posjeti svog ljekara radi dijagnoze. Simptomi se također mogu razlikovati ovisno o vrsti napadaja koje osoba ima. Fokalni napadi, koji su napadi koji počinju na jednoj strani mozga, ali se mogu proširiti po cijelom mozgu i potencijalno mogu uzrokovati utrnulost, trnce ili osjećaj da nešto puzi po koži. Generalizirani napadi[] su oni koji se javljaju kada abnormalna električna aktivnost koja uzrokuje napad počne u obje polovine mozga istovremeno, što može dovesti do gubitka svijesti, drhtanja, ukočenosti i grčeva.

## Liječenje
Većina djece koja razviju epilepsiju konvencionalno se liječi antikonvulzivima. U oko 70% slučajeva dječje epilepsije, lijekovi mogu potpuno kontrolirati napade. lijekovi koji se koriste za liječenje djetinjstvene epilepsije uključuju levetiracetam, topiramat, vigabatrin, fenitoin, lamotrigin, rufinamid, stiripentol, karbamazepin, valproat i fenobarbital. Većini dojenčadi s epilepsijom propisani su levetiracetam i farmakološka monoterapija, pri čemu potonja predstavlja 94% djece s početkom prije 34. sedmice. Teški neželjeni efekti su rijetki kod dojenčadi kojoj su propisani levetiracetam, topiramat i lamotrigin do te mjere da se prestane s primjenom. Iako je kanabidiol prijavljen kao siguran i učinkovit u liječenju djece s refraktornom epilepsijom, ključno je uzeti u obzir nepoznate dugoročne nuspojave lijeka, kao i potencijal za ozbiljne interakcije lijekova između kanabidiola i klobazama.
Davanje lijekova djetetu nije uvijek jednostavno. Mnoge tablete su napravljene samo da se progutaju, što može biti teško za dijete. Za neke lijekove postoje verzije za žvakanje.

Cilj liječenja je kontrola, zaustavljanje ili smanjenje učestalosti napada. Liječenje se najčešće provodi lijekovima. Mnogo vrsta lijekova koristi se za liječenje epilepsijskih  napada i epilepsije. Ljekar djeteta morat će identificirati vrstu napada koji ima. Lijekovi se odabiru na osnovu vrste pilepjskog napada, dobi djeteta, nuspojava, cijene i jednostavnosti upotrebe. Lijekovi koji se koriste kod kuće obično se uzimaju oralno u obliku kapsula, tableta, sprejeva ili sirupa. Neki lijekovi se mogu davati u rektum ili u nos. Ako je dijete u bolnici s napadima, lijek se može davati injekcijom ili intravenski putem vena (IV). Pokazalo se da lijekovi poput: stimulansa, antidepresiva i antipsihotika snižavaju prag  epilepsijskih  napada i mogu povećati neurostabilnost.  Tri četvrtine djece koja uzimaju lijekove vide poboljšanje i kontrolirane epilepsijske napade nakon 2–3 godine uzimanja tog lijeka.

U komparativnom pregledu učinkovitosti, levetiracetam je kod neke dojenčadi uzrokovao izostanak epilepsijskih napada, što je potkrijepljeno kontroliranim ispitivanjem. Vjerovatnoća izostanka napada uz levetiracetam bila je 30% kada se uzimao u kombinaciji s valproatom u odnosu na samo 22% kada se valproat uzimao sam.

Kada se započne s uzimanjem lijeka, mogu biti potrebni testovi kako bi se utvrdilo koliko dobro lijek djeluje. Mogući testovi uključuju:
* Analize krvi. Krv se može često testirati kako bi se provjerio nivo lijeka u tijelu. Na osnovu ovog nivoa, zdravstveni radnik može promijeniti dozu lijeka. Analize krvi se također mogu koristiti za provjeru učinaka lijeka na druge organe.
* Analize urina. Mokraća se može testirati kako bi se vidjelo kako tijelo reagira na lijek.
* Elektroencefalogram (EEG). EEG je postupak koji bilježi električnu aktivnost mozga. To se radi pričvršćivanjem elektroda na vlasište. Ovaj test se radi kako bi se vidjelo kako lijek utiče na električne probleme u mozgu.

Lijekovi se možda neće morati uzimati neograničeno. Djeca mogu prestati uzimati lijek ako nemaju napadaje jednu do dvije godine. To će odrediti zdravstveni radnik djeteta. Sistematski pregled proveden 2019. godine zaključio je da je ketogena dijeta teško održiva za porodice jer je teško pridržavati se i može uzrokovati određena kašnjenja u rastu i razvoju. Mučnina, acidoza, bubrežni kamenci i zatvor su neke od drugih mogućih nuspojava. Ketogena dijeta je bila popularan tretman za dječju epilepsiju prije otkrića lijekova protiv epilepsijskih napada.

Modificirana Atkinsonova dijeta (MAD) je dijeta s niskim udjelom ugljikohidrata koja je uzrokovala smanjenje učestalosti i težine napada, iako ne tako učinkovito kao ketogena dijeta. Mogući rizici MAD-a su povraćanje, zatvor, dijareja i disfagija.

Tretman niskim glikemijskim indeksom (LGIT) je još jedan oblik ketogene dijetetske terapije koji se oslanja na preskakanje ugljikohidrata visokog glikemijskog indeksa (GI) u obrocima kako bi se izbjegao nagli porast nivoa glukoze u krvi, a istovremeno omogućio neograničen unos masti i proteina. Istraživanja su pokazala da, u poređenju sa hroničnim bubrežnim oboljenjem (KB), poremećajem metabolizma (MAD) i srednje teškim bubrežnim oboljenjem (MCTKD), LGIT ima manje štetan učinak na kardiovaskularni, gastrointestinalni i genitourinarni sistem kada se koristi dugotrajno i efikasan je u smanjenju učestalosti epilepsijskih napada kod djece. Međutim, u smislu efikasnosti, LGIT je uporediv i sa hroničnom bubrežnom bolešću (KB) i sa makulskim adenokarcinomom (MAD).

## Operacija 
Ako dijete nije uspješno podvrgnuto najmanje dva različita pokušaja liječenja lijekovima, smatra se da ima perzistentnu, rezistentnu epilepsiju, koja se može liječiti operacijom epilepsije. Hirurške opcije uključuju:

### Resekcija 
Resekcije uključuju uklanjanje dijela mozga iz kojeg potiču napadi. Postoji nekoliko vrsta resekcija. Fokalne resekcije uključuju uklanjanje specifičnog porijekla, poznatog kao "fokus napadaja". Fokusne resekcije su ograničene na porijeklo napadaja koje nije povezano s kritičnim funkcijama, kao što su vid, govor, kretanje i pamćenje. Resekcije koje uklanjaju više od samog fokusa napadaja i koje mogu utjecati na funkcije kontrole mozga su resekcija temporalnog režnja, resekcija frontalnog režnja i resekcija parijetalnog i okcipitalnog režnja.

### Hemisferektomija 
Hemisferektomija je hirurški zahvat u kojem se jedna od moždanih hemisfera djelomično ili potpuno uklanja. Lokacija mozga iz koje potiču napadi, poznata kao epileptogena zona, odvojena je,  kako bi se minimizirala, ili čak zaustavila, pojava napada i njihovih komplikacija. Značajno smanjenje epilepsijskih napada uočeno je kod većine postupaka hemisferektomije ili hemisferotomije, pri čemu više od polovine rezultira ishodom bez epilepsijskih napada. Iako je smrt rijetka kod ovih postupaka,.Stimulacija vagusnog živca može imati nuspojave poput promuklosti, bolova u grlu ili promjene u glasu.

Duboka stimulacija mozga (DBS) ima dva koraka u postupku. Tanka žica koja prenosi električne impulse, poznata kao elektroda, implantira se kroz lobanju i u mozak. Povezani stimulirajući uređaj se postavlja u grudni koš, ispod kože, i radi slično kao pesmejker, kako bi pratio aktivnost mozga i slao električne impulse za suzbijanje napada.
## Društveni uticaj 
### Obrazovanje
Mnoge varijable epilepsije mogu uticati na dječije obrazovanje. To rezultira niskim akademskim postignućima. Ova bolest je povezana s poteškoćama u učenju zbog gubitka pamćenja i smanjene pažnje. Djeca s epilepsijom mogu češće izostajati iz škole nego njihovi vršnjaci. To može biti posljedica rpilepsijskih napada, oporavka i liječničkih pregleda.

Djeca s epilepsijom mogu biti sposobna funkcionirati u normalnom okruženju učionice. Uprkos tome, neka mogu biti smještena u programe specijalnog obrazovanja kako bi se osiguralo da dobijaju obrazovnu podršku koja im je potrebna.

Veći uspjeh je uočen s malom asocijacijom kod djece. Posebno kod one s optimističnim pogledom na dijagnozu, one kojoj je dijagnoza postavljena u kasnijoj dobi i one s podržavajućim roditeljima. Osim toga, nakon početka liječenja primjećuju se poboljšana pažnja i performanse.

### Društveni život
Epilepsija u djetinjstvu ima dubok uticaj i na društveni život i na mentalno zdravlje pogođene djece, kao i na njihove porodice. Djeca s epilepsijom često se suočavaju sa značajnim izazovima mentalnog zdravlja. Nepredvidljivost epilepsijskog napada, u kombinaciji sa svakodnevnim liječenjem stanja, može doprinijeti pojačanom nivou anksioznosti. Ova djeca se također mogu suočiti s osjećajima depresije, koji proizlaze iz emociokskog tereta stresora povezanih s epilepsijom. Stalna svijest o potencijalnim napadima može stvoriti trajno stanje budnosti, što dovodi do hroničnog stresa. Društvena stigma dodaje još jedan sloj složenosti mentalnom zdravlju djece s epilepsijom. Zablude i strahovi koji okružuju epilepsijske napade mogu dovesti do društvene stigmatizacije i isključenosti. Diskriminacija i nedostatak razumijevanja ovog stanja mogu duboko uticati na samopoštovanje i ukupne društvene interakcije, često dovodeći do osjećaja izolacije. Ova izolacija može dodatno pogoršati osjećaje depresije i anksioznosti. Odnosi s vršnjacima također mogu biti pogođeni. Neka djeca mogu osjetiti znatiželju, empatiju ili čak zabrinutost od strane svojih vršnjaka u vezi sa svojim stanjem. Otvorena komunikacija i edukacija o epilepsiji mogu podsticati razumijevanje, smanjiti stigmu i na kraju dovesti do inkluzivnijih i podržavajućih odnosa s vršnjacima.

Uprkos nedostatku dokaza koji povezuju vrstu napadaja s mentalnim zdravljem, pacijenti s frontalnom epilepsijom postižu niže rezultate na skalama depresije u odnosu na one s temporalnom epilepsijom. Agresija, konfuzija i hiperaktivnost kod djece s epilepsijom su znaci preiktalnih psihijatrijskih simptoma koji se smatraju povezanim s poremećajima limbnog sistema, posebno u amigdali. Osim toga, neki antiepilepsijski lijekovi izazivaju anksioznost i depresiju. Naprimjer, fenobarbital je povezan s anksioznošću i suicidalnim mislima, dok je levetiracetam povezan s povećanom anksioznošću i agresijom kod djece. Na osnovu navedenog, neophodno je da zdravstveni radnici uzmu u obzir psihološko stanje djece s epilepsijom pažljivim odabirom najbolje opcije lijeka koja ima manji uticaj na njihovo mentalno zdravlje i veću efikasnost liječenja, kao i pružanjem dodatne podrške za poboljšanje njihovog mentalnog blagostanja. Razvijene su intervencije u mentalnom zdravlju za podršku djeci s epilepsijom.

### Jezik 
U slučajevima hronične pedijatrijske epilepsije često postoji povezanost sa smanjenim jezičkim vještinama. Mozak ima dva glavna jezička područja koja se nazivaju Brocino područje i Wernickeovo područje. Međutim, jezik je mnogo složeniji od samo ova dva područja. Postoje mnogi drugi dijelovi mozga, poput nekoliko kortdeksnih područja, uključenih u jezik.

Mnoga djeca s epilepsijom imaju problema s jezikom. To se može dogoditi kada neko ima napad i može dovesti do raznih problema s govorom, od neobičnih govornih obrazaca do potpunog gubitka sposobnosti govora. Nažalost, nema mnogo dostupnih podataka koji objašnjavaju kako obrasci paljenja epilepsijskih napada mogu dovesti do jezičkih problema. Korelacija epilepsijske aktivnosti i jezičkog deficita je nesumnjivo prisutna, što se ne poboljšava u potpunosti čak i ako su epilepsijski napadi dobro kontrolirani, ali mehanizmi koji su uključeni još nisu razjašnjeni.

U mozgu u razvoju, epilepsija može uzrokovati strukturne promjene jezičnih područja što dovodi do razvojnih poteškoća. Zauzvrat, dijete može imati problema s usvajanjem komunikacijskih vještina normalnim tempom.

U slučaju epilepsije temporalnog režnja (TLE), studije su pokazale da postoji strukturno oštećenje vlaknastih puteva povezanih s pamćenjem i jezikom, što pruža određeno objašnjenje za oštećenja kod pacijenata s epilepsijom.

Jezičke sposobnosti kod pedijatrijskih slučajeva epilepsije procjenjuju se korištenjem mapiranja jezika električnom korteksnom stimulacijom (ECS), elektrokortikografije (ECoG), fMRI, Wada testiranja i magnetoencefalografije (MEG).

Važno je identificirati jezičke regije uključene u epilepsiju, posebno epilepsiju temporalnog režnja, prije hirurške resekcije kako bi se smanjio rizik od postoperativnih jezičkih deficita. Trenutno je mapiranje ECS-a standard njege u lokalizaciji područja uključenih u nastanak fokusnih epičepsijskih napada i predoperativno planiranje.

Mnogi pedijatrijski i odrasli pacijenti s epilepsijom razvijaju atipičnu jezičku lateralizaciju zbog reorganizacije veza u epilepsijsiom mozgu, jer pokazuju različite obrasce veza u mnogim područjima kao što su jezik, obrasci spavanja i ponašanje. Postoje dokumentirani slučajevi interhemisferne i intrahemisferne reorganizacije jezičkih područja.

"Tabela 1: Varijable povezane s interhemisferičnom i intrahemisferičnom reorganizacijom pronađene u fMRI i ECS studijama " Zatim su istražili da li je epilepsijska aktivnost uzrok jezičkog deficita ili su u to bili uključeni drugi faktori. Najveća oštećenja jezika otkrili su kod djece sa zastojem u paljenju na lijevoj strani mozga, strani koja kontroliše jezičke sposobnosti. Ovo vjerovatno ukazuje na to da epilepsijska aktivnost dovodi do jezičkih poteškoća i sugeriše da bi kod djece sa jezičkim oštećenjima nepoznate etiologije trebalo razmotriti procjene za epilepsiju.

## Također  pogledajte
* Neonatusni napad
*Generalizirana epilepsija
## Reference 
## Dopunska literatura
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Kategorija:Epilepsija
Kategorija:Neurološki poremećaji kod djece