NATO misija u Bosni i Hercegovini

**NATO misija u Bosni i Hercegovini** predstavlja najdužu, najmnogoljudniju i vjerovatno najznačajniju operaciju u historiji Sjevernoatlantskog saveza. Angažman Alijanse, započet 1992, označio je temeljnu transformaciju NATO-a iz pasivnog odbrambenog saveza hladnoratovskog tipa u aktivnog aktera u međunarodnom upravljanju krizama. Kroz različite oblike, od nadzora pomorskog embarga do savjetodavnog prisustva u okviru NATO Štaba Sarajevo (NHQSa), Alijansa je odigrala presudnu ulogu u okončanju rata, implementaciji Dejtonskog sporazuma i stvaranju jedinstvenih Oružanih snaga BiH.
## Početak angažmana i rane operacije (1992–1995) 
Početak NATO-ovog prisustva na Balkanu bio je postupan i duboko uslovljen ograničenjima međunarodne politike ranih devedesetih godina. Prvo zvanično saopštenje Alijanse povodom situacije u BiH izdano je u februaru 1992, pozivajući na raspoređivanje mirovnih snaga UN-a. Međutim, stvarni angažman počeo je na moru i u zraku radi provođenja sankcija i zaštite civila.

### Pomorski i zračni nadzor 
U julu 1992. započela je operacija *Maritime Monitor*, prva NATO misija na Balkanu, s ciljem nadzora embarga na oružje u Jadranskom moru. Ova operacija je ubrzo prerasla u *Maritime Guard* (novembar 1992), koja je dozvoljavala aktivno zaustavljanje i inspekciju brodova. U junu 1993, ovi napori su integrisani sa Zapadnoevropskom unijom (WEU) u operaciju *Sharp Guard*, koja je do svog završetka 1996. rezultirala sa preko 74.000 izazvanih i 6.000 pregledanih plovila, čime je dotok teškog naoružanja sveden na minimum.

Paralelno, NATO je od oktobra 1992. provodio operaciju *Sky Monitor*, nadzirući zonu zabrane leta. Od 12. aprila 1993, mandat je proširen kroz operaciju Deny Flight, kojom je odobrena upotreba sile protiv prekršilaca. Upravo u okviru ove misije, 28. februara 1994, NATO avioni F-16 oborili su četiri aviona VRS kod Banja Luke, što je bila prva borbena akcija u historiji Saveza. Ovaj događaj je jasno signalizirao da međunarodna zajednica, putem NATO-a, više neće tolerisati kršenja UN rezolucija u zračnom prostoru BiH.

## Implementacija mira prema Aneksu 1A (1995–2004) 
Dejtonski mirovni sporazum, a posebno njegov Aneks 1A, dao je NATO-u mandat za uspostavu sigurnog okruženja. Aneks je definisao razdvajanje zaraćenih strana, kontrolu teškog naoružanja i slobodu kretanja. Mandat NATO snaga bio je robustan, dajući komandantima na terenu ovlaštenje da upotrijebe svu potrebnu silu kako bi osigurali poštovanje vojnih aspekata sporazuma.

### IFOR: Operacija Joint Endeavour (1995–1996) 
U decembru 1995, 60.000 vojnika iz 32 države (uključujući 16 ne-NATO članica, poput Rusije) raspoređeno je u okviru operacije *Joint Endeavour* (Snage za implementaciju - IFOR). Bio je to prvi put da NATO djeluje pod mandatom Vijeća sigurnosti UN-a prema Poglavlju VII. IFOR je preuzeo kontrolu od UNPROFOR-a, donoseći sa sobom znatno jaču opremu i jasnija pravila angažovanja.

IFOR je u prvih 30 dana uspješno razdvojio vojske u zonama razdvajanja (širine 4 km), stvarajući fizičku distancu između neprijateljskih snaga.

Do juna 1996. svo teško naoružanje bilo je povučeno u odobrene kantonmane, što je drastično smanjilo rizik od ponovnog izbijanja sukoba širokih razmjera.

### SFOR: Stabilizacija i hvatanje optuženika (1996–2004) 
IFOR je u decembru 1996. zamijenjen Snagama za stabilizaciju (SFOR), koje su inicijalno brojale 32.000 vojnika, a tokom godina su smanjivane na 7.000. Fokus SFOR-a se pomjerio sa razdvajanja vojski na stabilizaciju civilnog okruženja i podršku međunarodnim organizacijama u rekonstrukciji zemlje.

SFOR je bio ključan za:
* Hapšenje osoba optuženih za ratne zločine pred Međunarodnim tribunalom u Hagu (npr. operacije hapšenja pripadnika VRS i HVO-a). Ove akcije su bile od suštinske važnosti za uspostavu vladavine prava i proces pomirenja.
* Uspostavljanje Multinacionalne specijalizovane jedinice (MSU) za kontrolu nereda i civilnu sigurnost, čime je popunjen jaz između vojne i policijske uloge.
* Uništenje hiljada tona viškova municije i aktivno učešće u programima deminiranja, čime je direktno poboljšana sigurnost građana.

## Reforma odbrane i stvaranje OS BiH (2003–2005) 
Jedno od najkompleksnijih i najuspješnijih postignuća bila je reforma odbrambenog sektora. Pod vođstvom visokog predstavnika Paddyja Ashdowna i uz snažnu podršku NATO-a, formirana je Komisija za reformu odbrane (DRC) 2003. 

Ključni dokumenti poput *Bijele knjige o odbrani BiH* (2005) definisali su put ka jedinstvenoj, profesionalnoj vojsci prilagođenoj modernim standardima. Reforma je rezultirala:
* Ukidanjem entitetskih ministarstava odbrane i prenošenjem svih nadležnosti na državno Ministarstvo odbrane (2005).
* Formiranjem jedinstvenih OS BiH 1. januara 2006, sastavljenih od pripadnika svih naroda u BiH.
* Uspostavljanjem pune demokratske kontrole i parlamentarnog nadzora nad vojskom, čime je eliminisana mogućnost nove zloupotrebe vojnih snaga u unutrašnje svrhe.

## Tranzicija na EUFOR i NATO Štab Sarajevo (2004–danas) 
U decembru 2004, u skladu s Rezolucijom 1575 VS UN-a, NATO je predao odgovornost za održavanje sigurnosti Evropskoj uniji (EUFOR Althea). Ova tranzicija je bila pažljivo planirana kako bi se osigurao kontinuitet stabilnosti uz smanjeno vojno prisustvo.

Danas NATO u BiH djeluje kroz NATO Štab Sarajevo (NHQSa). Njihova misija nije borbena već savjetodavna i tehnička, fokusirana na dugoročnu održivost reformi:
* Pružanje ekspertne pomoći u rješavanju pitanja vojne imovine, što je ključan uslov za integraciju.
* Podrška operacijama EUFOR-a kroz sporazum "Berlin Plus", koji omogućava EU pristup NATO logističkim i obavještajnim resursima.
* Koordinacija i obuka pripadnika OS BiH za učešće u međunarodnim mirovnim operacijama širom svijeta (npr. Afganistan, Irak, Kongo).

## Put ka euroatlantskim integracijama 
Bosna i Hercegovina je zvanično ušla u program Partnerstvo za mir (PfP) u decembru 2006, što je bio prvi korak ka institucionalnom partnerstvu. Od tada su odnosi evoluirali kroz nekoliko ključnih faza:

MAP (2010): Akcioni plan za članstvo dobijen na samitu u Tallinnu, čime je BiH prešla u fazu kandidata za članstvo, iako uz unutrašnje političke izazove.

Program reformi (2019): Dokument koji je omogućio nastavak tehničke saradnje i reformskih procesa, zaobilazeći trenutne političke zastoje oko konačnog statusa članstva.

ITPP (2025): Individualno prilagođeni program partnerstva koji precizno definiše ciljeve saradnje, jačanje sajber odbrane i otpornost institucija.

## Reference 
## Također pogledajte 
*Oružane snage Bosne i Hercegovine
*EUFOR
*Paddy Ashdown
*Dejtonski mirovni sporazum

Kategorija:NATO
Kategorija:Vojna historija Bosne i Hercegovine