Gradska džamija (Derventa)

**Gradska džamija u Derventi**, poznata i kao **Ali-agina džamija**, nalazi se u centru Dervente, Bosna i Hercegovina. Mjesto i ostaci Gradske džamije proglašeni su za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. 
## Historija 
U kasabi koja se nazivala Gornja Ukrina, Ali-agi, dizdar grada Dobora, prije 1570. godine izgradio je najstariju džamiju. Originalni tarih, kao ni vakufnama osnivača džamije nisu sačuvani. Na osnovi podataka iz popisa iz vremena osmanlijske vladavine, dizdar Ali-aga, uvakufio je 33.000 akči na ime plaća za imama, hatiba, mujezina, mu'arrifa i mutevelije džamije.

Ne zna se tačno kada je naziv mjesta Gornja Ukrina promijenjen u Derbent (opasni prolaz), ali se prvi put u periodu između dva tursko-austrijska rata (1718-1739), u austrijskim izvorima, mjesto spominje pod nazivom Derbent.

U haremu džamije bilo je mezarje u kome su bili ukopani samo pripadnici uleme Dervente. U haremu je bio ukopan prvi kapetan Salih-beg iz porodice Begović. Uz džamiju je bilo izgrađeno turbe u kome su bili mezarovi Šejh-Omera koji je bio je gradski čuvar pečata (muhura), smatran za "Dobrog".

Gradska džamija je temeljito obnovljena 1895. godine, sredstvima donacija. Svoj prilog obnovi džamije u iznosu od 500 forinti, darovao je i austrijski car Franjo Josip I. Ovaj oblik džamija je imala sve do 31. maja 1992. godine kada je srušena.

Proglašena je za nacionalni spomenik, kao i mjesto gdje se nalazi džamija. Komisija je donijela odluku 7. maja 2003. u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović,  Ljiljana Ševo i Tina Wik.

Objekat džamije koji je izgrađen na mjestu Gradske džamije porušene 1992. godine ne uživa režim zaštite jer nije izveden u skladu sa stanjem objekta prije njegovog rušenja i nije rehabilitiran u skladu sa Zakonom o provedbi odluka Komisije za zaštitu nacionalnih spomenika ustanovljene u skladu sa Aneksom 8. Općeg okvirnog sporazuma za mir u Bosni i Hercegovini (“Službeni glasnik Republike Srpske”, broj 9/02) i drugim važećim propisima, standardima i principima zaštite, pa ne ispunjava Kriterije za proglašenje dobara nacionalnim spomenicima («Službeni glasnik BiH», br. 33/02 i 15/03).
## Literatura 
* Hamdija Kreševljaković, Prilozi povijesti bosanskih gradova pod turskom upravom, 1951.
* Mustafa Imamović, Historija Bošnjaka, izdanje Bošnjačka zajednica kulture, Izdavačko preduzeće «Preporod», Sarajevo, 1997, str. 330.
* Mehmed Mujezinović, Islamska epigrafika Bosne i Hercegovine, Knjiga II, 3. izdanje, Biblioteka Kulturno naslijeđe, Sarajevo Publishing, 1998, str. 164.
* Mehmed Mujezinović, "Kulturno naslijeđe", Sarajevo – Publishing, 3. Izdanje strana 300, 1998. - Islamska epigrafika Bosne i Hercegovine, knjiga 3
* Madžida Bećirbegović, Džamije sa drvenom munarom u Bosni i Hercegovini, Sarajevo Publishing, 1999, str. 39, 52.
* Nedžmudin Alagić, Derventa između dva svjetska rata, Ured za rješavanje statusnih pitanja raseljenih osoba-prognanika i izbjeglica općine Derventa-Odjeljenje ureda na području Sarajeva, Sarajevo, (korištene usluge biblioteke Bošnjačkog instituta, fondacija Adila Zulfikarpašića-Sarajevo), 2001. godine
* Adem Handžić, Postanak i razvitak Dervente u XVI stoljeću, Prilog istoriji naselja u Bosni (Separat), Prilozi, Institut za istoriju Sarajevo, godina X/II, Sarajevo, (korištene usluge biblioteke Bošnjačkog instituta, fondacija Adila Zulfikarpašića-Sarajevo),   1974. godina

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*  Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini
*  komisije nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine

Kategorija:Džamije u Derventi
Kategorija:Nacionalni spomenici u Derventi