Anaksagora

mini|desno|250px|Anaksagora
**Anaksagora** je bio grčki filozof, vjerovatno je rođen oko 500. godine p. n. e. (prema Diogenu Laertiju). Bio je jedan od Posrednika i dalje dijeli materiju.

U njegovom rodnom gradu Klazomene u Maloj Aziji, imao je nešto imovine i politički utjecaj, koje je odbacio iz straha da će mu otežati traganje za istinom. Ništa se ne zna o njegovim učiteljima; nema nikakvog razloga da se vjeruje teoriji da je bio učenik Hermocija iz Klazomene.

U ranom djetinjstvu (oko 464–462. p. n. e.) odlazi u Atinu, koja je ubrzano postajala centar grčke kulture. Tamo je ostao trideset godina. Perikle ga je zavolio i cijenio a i pjesnik Euripid je od njega dobio entuzijazam za nauku i humanizam. Neki naučnici tvrde da je čak i Sokrat bio jedan od njegovih učenika. Njegov utjecaj je dolazio većinom iz njegove astronomske i matematičke istaknutosti, ali i radi njegovog asketskog načina života i ljubavi prema prirodi. On je bio taj koji je donio filozofiju i duh naučnog rada iz Jonije u Atinu. Njegova posmatranja nebeskih tijela su ga potakla da stvori nove teorije o uređenju svemira, i dovelo ga je u sukob sa popularnom vjerom. On je pokušao, ne bez uspjeha, da pokaže naučne razloge pomračenja, meteora, duga i Sunca, kojeg je on opisao kao masu plamenog metala, većeg od Peloponeza; nebeska tijela su bila komadi kamenja koje se odvojilo od Zemlje i bilo odbačeno u nebo radi brze rotacije. Politeizam tog vremena nije mogao tolerisati to objašnjenje, pa su neprijatelji Perikla koristili sujevjerje naroda da bi ga napali pred njegovim prijateljem.

Anaksagora je uhapšen i osuđen zbog protivljenja religijskim dogmama (neki kažu da je uhapšen jer je podržavao Perzijance), i bila je potrebna sva elokvencija Perikla da bi bio oslobođen. Čak i tada bio je natjeran da napusti Atinu i da se povuče u Lampsaku (434–433. p. n. e.) gdje je i umro oko 428. p. n. e., i čitav grad mu je odao počast i poštovanje.

Teško je pokazati Anaksagorine kosmološke teorije na razumljiv način. Sve stvari su postojale, na neki način, od početka. U početku su postojali kao jako mali fragmenti njih samih, beskonačnih u broju i razbacanih po svemiru. Sve stvari su imale masu, ali nisu imale razumljiv oblik. Bilo je *sjemena* (spermata) ili minijatura zrna i mesa i zlata u primitivnoj mješavini; ali ovi dijelovi, kao i prirodne cjeline, morale su biti izdvojene iz tog kompleksa mase prije nego što su mogli dobiti ime i narav (Aristotel ih naziva homeomerijama). Nakon toga, te prvobitne prethistorijske vrste su bile umnožavane neprestanim dijeljenjem. Ovo razdvajanje i kasnije sumiranje homeomerija u cjeline je bio posao Uma;*panta chremata en omou eita nous elthon auta diekosmese*. Ova stvar, zvana Um (*Nus*), je bila neograničena i bila je samostalna (*mounos ef eoutou*), divnog sastava. Ono je posjedovalo svo znanje i moć, i vladalo je svim formama života. Njegovo prvo pojavljivanje, i jedina manifestacija koju Anaksagora opisuje, jeste *Kretanje*. Ono je otpočelo rotaciono kretanje u masi (brže od bilo čega što mi poznajemo), dok nije dalo realnost i sastojke svih stvari. Ali i kada se to dogodilo, prvobitna smjesa nije skroz razdvojena. Niti jedna stvar na svijetu nije sasvim razdvojena, kao udarcem sjekire, od ostalih stvari. Prvobitno *sjeme* je nadmoćno. Važno je reći da ga Aristotel optužuje da nije napravio razliku između *nusa* i *fizisa*, dok ga Sokrat (u Platonovom *Fedu*, 98 B) optužuje da je izvršio deus ex machina.

Anaksagora je pokušao objasniti različite razvojne etape. On kaže da je nakon razdvajanja u hladnu maglu i topli eter, sve veća hladnoća je od magle stvorila vodu, zemlju i kamen. *Sjemena života* koja su još lebdjela u vazduhu su počela padati sa kišom i stvorila su vegetaciju. Životinje, uključujući i ljude, su nastali iz tople i vlažne gline. Anaksagora je odbacivao čula.

Anaksagora je označio prekretnicu u historiji filozofije. Sa njih filozofije je prešla sa grčkih kolonija u Atinu. Radi njegovih teorija o malim česticama koje sačinjavaju stvari, i njegovom naglašavanju mehaničkih procesa u formiranju stvari, on je popločao put teoriji atoma. Iako to nije izričito kazao, može se zaključiti iz njegovog učenja da je priroda stvorena prema dizajnu. Koncept razuma u svijetu je sa njega prešao na Aristotela a sa njega je ideja išla dalje.

## Također pogledajte 
* Filozofija
* Antička filozofija
* Posrednici

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Biografije
Kategorija:Predsokratovski filozofi
Kategorija:Rođeni p. n. e.
Kategorija:Umrli p. n. e.