Ropstvo u Palestini

thumb|Sluge čekaju da posluže zdjele riže i pečenu janjetinu gostima na vjenčanju arapskog farmera u Negevu. מנות אוכל של אורז ובשר מוכן להגשה לא
thumb|Muški članovi porodica mladog para jedu ostatke obroka posluženog na vjenčanju dva beduina u Negevu בדואים אורחי החתן
Otvoreno **ropstvo u Palestini**, u pokretnoj imovini postojalo je sve do 20. stoljeća. Trgovina robljem u osmanskoj Palestini službeno je prestala 1870-ih, kada je, prema popisu stanovništva iz 1905. godine, stigao posljednji brod s robljem, nakon čega se činilo da je ropstvo postepeno smanjeno na marginalnu pojavu. Međutim, bivši robovi i njihova djeca i dalje su nastavili raditi za svoje bivše robovlasnike i, prema izvještajima, još uvijek su živjeli u stanju *de facto* ropstva 1930-ih. Mnogi pripadnici manjine Crni Palestinci su potomci bivših robova.

## Osmanska Palestina (1516–1917)
### Pozadina
Palestina je historijski bila dio većih država, a institucija ropstva u tom području je posljedično predstavljena institucijom ropstva u Rašidunskom kalifatu (632–661), ropstva u Omejadskom kalifatu (661–750), ropstva u Abasidskom kalifatu, ropstva u Abasidskom kalifatu (750–1099), ropstva u Mamelučkom sultanatu (1187–1516), i konačno ropstva u Osmanskom carstvu između 1516. i 1917. godine, a sva ta carstva su bila dio područja Palestine.

### Trgovina robljem
Palestina je bila blizu trgovine robljem na Crvenom moru, odakle su afrički robovi bili trgovani hodočasnicima koji su se vraćali s hadža, a također i lukama za roblje na Sredozemnom moru, odakle su afrički robovi iz transsaharske trgovine robljem uvozeni preko Libije i Egipta. Evropski robovi su uvozeni iz regije Crnog mora na sjeveroistoku, prvo iz krimske trgovine robljem, a kasnije iz čerkeske trgovine robljem.

Osmansko carstvo je izdalo uredbe o ograničavanju i postepenom ukidanju trgovine robljem između 1830. i 1909. godine, ali ovi zakoni nisu strogo primjenjivani u osmanskim provincijama, kao što su Palestina i Arapsko poluostrvo.

U 1880. Osmansko Carstvo je priznalo Britaniji pravo da pretraži i zaplijeni bilo koji brod koji plovi na osmanskim teritorijama za koji se sumnja da prevozi robove, prema Anglo-osmanskoj konvenciji iz 1880..
Britanska okupacija Egipta 1882.  ozbiljno je poremetila uvoz robova u mediteranske provincije Osmanskog carstva, budući da je veliki dio uvoza robova dolazio preko Egipta.
Formalno, Osmansko Carstvo je proglasilo crne robove oslobođenim 1889. godine.
Kraj otvorene trgovine robljem izgleda da je rezultirao i postepenim nestankom samog ropstva. U popisu stanovništva Palestine iz 1905. godine, samo osam pojedinaca je zvanično registrovano kao robovi.
Kao što je uobičajeno u drugim dijelovima muslimanskog svijeta, robovi su bili preferirani u odnosu na slobodne zaposlene ljude kao kućne sluge, budući da su bili ovisni o svom poslodavcu i nisu bili lojalni svom klanu i vlastitim porodicama.

Female slaves were used as domestic servants in private households as well as concubines (sex slaves), while male slaves were used in a number of different tasks such as laborers, bodyguards, servants and attendants. 
Robinje su živjele teškim životom, a reprodukcija među robinjama bila je niska; primijećeno je da je smrtnost dojenčadi među robinjama bila visoka, da su robinje često bile silovane u djetinjstvu i rijetko su doživjele četrdesete godine, te da su ih siromašniji robovlasnici često prostituirali.

Muški robovi su također bili poznati kao pjesnici beduinskim plemenskim vođama tokom 19. i 20. stoljeća.
William Hepworth Dixon zapazio je robove na raznim poslovima u Jerusalemu 1860-ih, kao što je njegov prikaz Jaffa kapije, kada je spomenuo "Yon negro koji drijema blizu svoje mazge je rob iz Gornjeg Nila i pripada arapskom begu koji ga iznajmljuje", a sluge u kafanama: "Uđite u ovu kafanu, gdje stari šeik puši blizu vrata; pozovite cafigeha, konobara, obično crnog roba; naredite šolju crnog pića, nargile [lulu za vodu] i zalogaj živog uglja", i "Saïd je Nubijac, crnac i rob; i kao mazga i konji, vlasništvo je arapskog gospodina, koji nije previše ponosan da dozvoli svom narodu i svojim životinjama da zarađuju novac trgovinom."
Randal William MacGavock iz Tennesseeja posjetio je Ramlu 1850-ih, opisao običaj u vezi s djecom palestinskih robova i uporedio ga s ropstvom u Sjedinjenim Državama:Tokom naše posjete, tema ropstva je bila aludirana pojavom vjerovatno crnog dječaka koji je nosio kafu i lule, što je rezultiralo time da dobijem neke informacije koje inače ne bih imao. Kada se dva roba vjenčaju s ljudima koji pripadaju različitim gospodarima, vlasnik muškarca traži muško potomstvo, a vlasnik žene žensko; dok kod nas vlasnik žene ima pravo na oboje. Između gospodara i roba postoji prilično jaka veza i nije rijedak slučaj da se vjenčaju i žive sretno zajedno. Bilo je uobičajeno oslobađati robove. Međutim, oslobađanje je rijetko imalo pravo praktično značenje, jer su oslobođenici obično jednostavno nastavili živjeti u istom ropstvu kao i prije. Američki konzul u Jerusalemu, Selah Merrill, primijetio je 1885. godine običaj da oslobođeni robovi u stvari nastavljaju biti robovi u praksi:Što se tiče kućnih slugu, treba imati na umu da ovdje postoji znatna klasa onih koji su držani kao robovi. To su crnci iz Nubije, koji su odgojeni kao robovi i ne poznaju drugačiji život, pa u mnogim slučajevima ostaju sa svojim starim gospodarima. Praktično, neki od njih su i dalje robovi, iako se ne kupuju i ne prodaju; takve osobe ne dobijaju ništa osim odjeće, skloništa i hrane.

## Ukidanje ropstva
Godine 1920, Osmanska Palestina je formalno transformirana u Britansku Obaveznu Palestinu (1920–1948).
Britansko Carstvo, nakon što je potpisalo Konvenciju o ropstvu iz 1926. kao članica Lige naroda, bilo je obavezno istraživati, prijavljivati i boriti se protiv ropstva i trgovine robljem na svim zemljama pod direktnom ili indirektnom kontrolom Britanskog Carstva. Britanska politika je stoga bila abolicionistička, međutim u stvarnosti su se nerado miješali u kulturna pitanja ako su se bojali da bi njihovo miješanje moglo izazvati nemire.
U britanskom izvještaju Privremenoj komisiji za ropstvo Lige naroda za 1924. godinu, izvijestili su da je ropstvo postojalo u Transjordanu, ali da je u Palestini prestalo početkom 20. stoljeća nakon što je prestao uvoz robova.  
Britanci su željeli zabraniti ovu praksu, ali budući da su Abid i njihove kćerke izgleda prihvatili situaciju kakva jeste i nisu bili zainteresirani za protestovanje ili promjenu prakse, Britanci su radije odabrali da se ne miješaju u stvar. Britanci su se ograničili na uvođenje Uredbe o zapošljavanju djevojčica iz 1933. godine, kojom su svi ugovori koji predviđaju više od jedne godine radnog staža automatski postali ilegalni.

Mnogi članovi manjine Crni Palestinci su potomci bivših robova.

Afrički Palestinci koji sada žive u dva naselja u blizini džamije Al-Aksa nazivaju to područje svojim domom od 1930. Iskusili su predrasude, kod nekih palestinskih Arapa  nazivajući ih "robovima" (*abeed*) a njihovo susjedstvo "zatvorom za robove" (*habs al-abeed*).

## Također pogledajte
* Rasizam u Državi Palestini
* Trgovina ljudima u Palestini
* Historija ropstva u muslimanskom svijetu
* Historija konkubinata u muslimanskom svijetu
* Trgovina ljudima na Bliskom istoku
* Afro-Palestinci
* Stavi srednjovjekovnih Arapa prema crncima
* Ksenofobija i rasizam na Bliskom istoku
* Rasizam u arapskom svijetu
* Rasizam u muslimanskim zajednicama
* Ropstvo u džihadizmu 21. stoljeća
* Fawzia Amin Sido

## Reference
Kategorija:Afrička dijaspora na Bliskom istoku
Kategorija:Anticrnački rasizam u Aziji
Kategorija:Historija Palestine (regija)
Kategorija:Kršenje ljudskih prava u Palestini
Kategorija:Islam i ropstvo
Kategorija:Palestinci afričkog porijekla
Kategorija:Rasizam u Palestini
Palestina
Palestina
Palestina