Amnionska tečnost

[thumb| Cjevčice napunjene amnionskom tekućinom za [amniocentezu]]
**Amnionska tekućina** je zaštitna tekućina koju sadrži amnionska vreća trudnoh Amniota. Ova tekućina služi kao jastuk za rastući fetus, ali također služi za olakšavanje razmjene hranjivih tvari, vode i biohemijskih produkata između majke i fetusa.
Kolokvijalno, amnionska tekućina se obično naziva **voda** ili **vode** (latinski **liquor amnii**).
## Razvoj
Amnionska tekućina je prisutna od formiranja gestacijske vreće. Amnionska tekućina se nalazi u amnionskoj vrećici. Generira se iz majčine plazme i prolazi kroz fetusne membrane osmotskim i hidrostatskim silama. Kada fetusni bubrezi počnu funkcionirati oko 16. sedmice, fetusni urin također doprinosi amnionskoj tekućini. Nakon 22. do 25. sedmice trudnoće, dolazi do keratinizacije kože embriona. Kada se ovaj proces završi oko 25. sedmice,

### Sadržaj
U početku, amnionska tečnost je uglavnom voda sa elektrolitima. Do otprilike 12. –14. sedmice tečnost također sadrži proteine, ugljikohidrate, lipide i fosfolipide, ureu i komponente vanćelijskog matriksa (ECM), uključujući kolagene i glikozaminoglikane,  hijaluronsku kiselinu i hondroitin-sulfat, koji svi pomažu u rastu fetusa.

### Volumen
Volumen amnionske tečnosti se mijenja sa rastom fetusa. Od desete do 20. sedmice, povećava se od približno 25 do 400 ml. Otprilike u 10. i 11. sedmici, disanje i gutanje fetusa neznatno smanjuju količinu tečnosti. Ni mokrenje ni gutanje ne doprinose značajno promjenama količine tečnosti do 25. sedmice, kada je keratinizacija kože završena; tada se odnos između tečnosti i rasta fetusa zaustavlja. Do 28. sedmice gestatijske dobi dostiže plato od 800 ml. Količina tečnosti opada na otprilike 400 ml u 42. sedmici.

### Puknuće vodenjaka
Prednje vodenjake se oslobađaju kada amnion pukne. Ovo se obično naziva "pucanje vodenjaka". Kada se to dogodi tokom trudova u terminu, to se naziva "spontana ruptura vodenjaka". Međutim, ako ruptura prethodi porođaju u terminu, to se naziva "prijevremena ruptura vodenjaka". Spontana ruptura vodenjaka prije termina naziva se "prijevremena ruptura vodenjaka". Većina zadnjih vodenjaka ostaje unutar maternice dok se beba ne rodi. Umjetna ruptura vodenjaka (ARM), ručna ruptura amnionske vreće, također se može izvesti kako bi se oslobodila tekućina ako amnion nije spontano puknuo.

## Funkcija
Progutana amnionska tekućina (u kasnijim fazama razvoja) stvara urin i doprinosi stvaranju mekonija. Amnionska tekućina štiti fetus u razvoju tako što ublažava udarce u majčin trbuh, omogućavajući lakše kretanje fetusa i podstičući mišićno-skeletni razvoj. Amnionska tekućina koju fetus proguta pomaže u formiranju gastrointestinalnog trakta. Također štiti fetus od mehaničkih trzaja i šokova. Fetus, koji se razvija unutar amnionske vrećice ispunjene tekućinom, oslanja se na placentu za izmjenu respiratornih plinova, a ne na pluća. Iako nisu uključeni u fetalnu oksigenaciju, fetusni respiratorni pokreti (FBM) ipak imaju važnu ulogu u rastu pluća i razvoju respiratornih mišića i nervne regulacije.. FBM je u mnogim aspektima regulisan drugačije od postbeonatusnog disanja, što je rezultat jedinstvenog unutarmaterničnog okruženja. Pri rođenju, prelazak na kontinuirano postneonatusno disanje uključuje pad temperature, plinovitu distenziju pluća, aktivaciju Hering-Breuerovog refleksa i funkcionalnu povezanost aktivnosti aferentnih O2 hemoreceptora  sa respiratornim motoneuronima i centrima za uzbuđenje.

## Klinički značaj
### Prikupljanje
Amnionska tečnost se uzima iz majke postupkom amniocenteze, gdje se duga igla ubacuje kroz abdomen u amnionsku vreću, koristeći ultrazvučno navođenje tako da fetus ne bude oštećen. Amniocenteza je postupak niskog rizika, s rizikom od gubitka trudnoće između 1 na 1.500 i 1 na 700 postupaka. Amniocenteza se može izvesti radi dobijanja dijagnostičkih genetskih informacija, procjene intrauterine infekcije ili, rijetko, radi procjene zrelosti fetalnih pluća ako je potreban rani porođaj. Ako je opravdano, tečnost se prikuplja između 16. i 42. sedmice fetalnog razvoja. Količina uklonjene tečnosti zavisi od indikacije za postupak i testiranja koje će se izvršiti na tečnosti.

### Analiza
Analiza amnionske tečnosti može otkriti mnoge aspekte genetskog zdravlja bebe, kao i starost i održivost fetusa. To je zato što tečnost sadrži metabolički otpad i spojeve koji se koriste u procjeni fetusne starosti i zrelosti pluća, ali amnionska tečnost također sadrži fetusne ćelije, koje se mogu pregledati na genetičke defekte.

Amnionska tečnost normalno ima pH od 7,0 do 7,5. Budući da je pH u gornjem dijelu vagine normalno kiseo (pH 3,8–4,5), vaginski pH test koji pokazuje pH veći od 4,5 pojačava sumnju na rupturu membrane u slučaju bistrog vaginskok iscjetka u trudnoći. Jedan od glavnih testova koji se provodi na amnionskoj tekućini je test omjera L/S (lecitin/sfingomijelin). Ovaj test se koristi za određivanje zrelosti pluća fetusa. I lecitin i sfingomijelin su plućni surfaktanti koji su prisutni u sve većim količinama u fetusu koji sazrijeva, iako nakon 33. sedmice nivoi sfingomijelina ostaju relativno konstantni. Mjerenje omjera L/S od 2:1 ili više ukazuje na to da se fetus može sigurno poroditi, s funkcionalnim plućima.

### Komplikacije povezane s amnionskom tekućinom
Premalo amnionske tekućine naziva se oligohidramnion. U manjem broju slučajeva, to može biti uzrok problema za majku i bebu. To uključuje kontrakturu udova, klupasta stopala i ruke, a također i stanje opasno po život koje se naziva hipoplastična pluća. Potterov niz odnosi se na skup nalaza povezanih s nedovoljnom količinom amnionske tekućine.

Prilikom svake prenatalne posjete, akušer, ginekolog ili babica trebaju izmjeriti visinu fundusa pacijentice mjernom trakom. Važno je da se visina fundusa izmjeri i pravilno zabilježi, kako bi se pratio pravilan rast fetusa i rastući razvoj amnionske tečnosti. Akušer, ginekolog ili babica trebaju također rutinski pregledati pacijenticu – ovaj postupak će također dati indikaciju pravilnog rasta fetusa i razvoja amnionske tečnosti. Oligohidramnion može biti uzrokovan infekcijom, disfunkcijom bubrega ili malformacijom (budući da veliki dio kasnog volumena amnionske tečnosti čini urin), postupcima kao što su biopsija horionskih resica (CVS) i prijevremena ruptura membrana (PPROM). Oligohidramnion se ponekad može liječiti mirovanjem u krevetu, oralnom i intravenskom nadoknadom tečnosti, hidratacijom, antibioticima, steroidima i amnioinfuzijom. Suprotnost oligohidramnionu je polihidramnion, višak amnionske tečnosti u amnionskoj vrećici.

Embolija amnionske tečnosti je rijetko, ali vrlo često fatusno stanje i za majku i za dijete.

### Medicinska primjena 
Koristi se u nekim operacijama vanjskog dijela oka. Također se proučava za neka ortopedska stanja.

### Istraživanje matičnih ćelija
Nedavne studije pokazuju da amnionska tečnost sadrži značajnu količinu matičnih ćelija. Ove amnionske matične ćelije pluripotentne su i sposobni da se diferenciraju u različita tkiva, što može biti korisno za buduću primjenu kod ljudi. Neki istraživači otkrili su da je amnionska tečnost također obilan izvor neembrionskih matičnih ćelija. Ove ćelije su pokazale sposobnost diferencijacije u mnoge različite tipove ćelija, uključujući mozak,jetru i kosti.

Matične ćelije izdvojene iz amnionske tečnosti moguće je sačuvati u privatnim bankama matičnih ćelija.

## Također pogledajte
* Disanje tekućinom
* Potterov sindrom
* Sindrom blizanačke transfuzije

## Reference
Kategorija:Amnion
Kategorija:Tjelesne tečnosti
Kategorija:Embriologija
Kategorija:Akušerstvo
Kategorija:Babica