open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Howard Carter

**Howard Carter** (Hauard Karter) (Swaffham, 9. maj 1874. - London, 2. mart 1939.), britanski arheolog

Vršio je mnoga arheološka iskopavanja u Egiptu i otkrio niz kraljevskih grobova (Amenofisa I., Tutmozisa IV., kraljice Hatšepsut), a njegovo najveće otkriće je grobnica faraona Tutankhamona. Objavio je više radova, a najpoznatiji je *"Tutankhamonova grobnica"*- 

## Djetinjstvo  
Rođen kao jedno 11 djece crtača i slikara Samuela Cartera (Semjuela) i njegove žene. Imao je kućnu nastavu i radio u početku u britanskom muzeju.

## Arheologija 
1891. sa 17 godina Carter se počinje baviti s egipatskom arheologijom, gdje je prvenstveno radio crteže. Pod rukovodstvom Percy E. Newberryja (Persi E. Njuberi) Carter je sudjelovao u iskopavanju kod Beni Hasana, gdje je pronađena egipatska princeza iz 2000 p.n.e. U ovom vremenu stekao je već znatno iskustvo čitanja hijeroglifa.

### Pronalazak kraljice Hačepsut 
U 1899. Carter postaje vrhovni inspektor u egipatskoj administraciji za antikvitete. Jedan od njegovih finansijera Gaston Maspero omogućio je da se iskopa sarkofag kraljice Hačepsut. Nedugo nakon ovog dolazi do nesuglasica i Maspero se povlači.

### Tutankamon 
Poslije nekoliko godina upoznaje Lorda Carnarvona (Kernervon), koji je iako amater, bio spreman da finansira sljedeća iskopavanje. Carter nadzire iskopavanja u Tebi i kod ušća Nila. Troškove potrage za Tutankhamonovim grobom je također plaćao lord Carnarvon. Prva iskopavanja su se vršila u vrijeme Prvog svjetskog rata i nisu isprva dale rezultate. 4. novembra 1922 Carter napokon pronalazi Tutankamonov grob. 16 februara 1923 se zvanično grob otvara i nalazi se sarkofag. Najčuvenija je Tutankamonova zlatna maska.

Nakon što je katalogozirao sve svoje pronalaske, Carter se povlači iz arheologije. Bavi se skupljanjem antikviteta. Do danas nisu sve njegove bilješke i kartice proučene, štaviše ni polovina njegovih arheoloških otkrića nije istražena. Carter umire 1939 u 65 godini.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1874.
Kategorija:Umrli 1939.
Kategorija:Britanski arheolozi
Kategorija:Biografije, Swaffham
Senudin Jašarević

**Senudin Jašarević**, rođen 19. februara 1955. u Hrustovu, Sanski Most, je bosanskohercegovački književnik i novinar.

Živi i radi u Bihaću kao izvršni direktor Radija Unsko-sanskog kantona. Generalni je sekretar Udrženje pisaca Unsko-sanskog kantona. Piše poeziju, prozu i dokumentaristiku. Zastupljen u Antologiji krajiške poezije, Antologiji krajiške proze i udžbenicima za 5.i 8. razred osnovne škole autora dr. Rize Džafića.
## Bibliografija 
**Pepelna svanuća*, poezija, Bihać, 1993. 
**Agresija na Bihaćki okrug*, Bihać 1994.
**Monolog o zemlji*, poezija, Bihać 1995.
**Treći rat*, dokumentaristika, 1995.
**Trnina u grlu*, proza, Bihać, 1996.
**Da nema sunca*, poezija, Bihać, 1999.
**Pečat odbrane*. dokumentaristika,1999.
**Izgubljeni*, proza, Bihać, 2001.
**Mašta nije svašta*, poezija, Bihać, 2002.
**Moć naroda*, dokumentaristika, Bihać, 2003.
**Toranj u Pizi*, proza, Bihać 2005.
**Bajkovite pjesme*, poezija, Bihać 2006. 
**Plačenkov posljednji let*, bajke, 2008.
**Rat perom*, dokumentaristka, 2008.
**Moć naroda*, dokumentaristika, II izdanje, 2009.
**kako se pišu pjesme i priče za djecu (*pjesme, priče, bajke), Bihać, 2009.
**Ljubav je njeno ime*/*Love is her name*, poezija, Bihać 2010.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1955.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Sanski Most
Kategorija:Bosanskohercegovački novinari
Kategorija:Bosanskohercegovački pisci
Muhidin Šarić

**Muhidin Šarić**, rođen 15. marta 1944. u Ključu, je bosanskohercegovački pjesnik i dramski pisac.

Živi i radi u Kozarcu (BiH) kao i u  Grazu, Austrija.

## Nagrade 
* 2021 - Nagrada Društva pisaca BiH

## Bibliografija 
*Spava li dan u mraku, poezija, Sarajevo, 1976. 
*Na krilima neba, poezija, Banja Luka, 1981. 
*Kad plava ptica sanja, poezija, Banja Luka, 1983. 
*Kolo kozaračko, poezija, Banja Luka, 1984. 
*Plava ptica, poezija,(na turskom jeziku) Banja Luka, 1985. 
*Cvrkutanka, poezija, Banja Luka, 1988.
*Zaljubljena baka, poezija, Banja Luka, 1989.
*Dvorište sa cvijetom za uvetom, poezija, Banja Luka, 1990. 
*Recept za ludilo, drame, Sarajevo, 1985. 
*Čovječe, ne ljuti se, drama, Sarajevo, 1985. 
*Blago u kovčegu, drame, Banja Luka, 1986. 
*Vuk dobrica, drame, Sarajevo, 1988. 
*Keraterm, sjećanje na srpski logor, proza, Graz, Austrija, 1993.
*Hoću da se igram,poezija,Bosanskohercegovački 1998

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1944.
Kategorija:Biografije, Ključ
Kategorija:Bosanskohercegovački pisci
Kategorija:Dobitnici Nagrade Društva pisaca Bosne i Hercegovine
Kategorija:Živi ljudi
Fuad Kovač

**Fuad Kovač**, bosanskohercegovački književnik i novinar, rođen je 1. februara 1965. godine u Zurovićima kod Gacka. Školovao se u rodnom mjestu, Gacku i Sarajevu.

Poeziju zapisuje od rane mladosti, a prije rata bio je učesnik mnogih književnih manifestacija na području tadašnje Jugoslavije kao prepoznatljivo poetsko ime najmlađe generacije. Zastupljen je u biltenu Književne omladine BiH za 1982. godinu. Prozu, poeziju i književnu kritiku godinama objavljuje u mnogobrojnim bh. književnim listovima i časopisima. Priredio je i recenzirao veliki broj knjiga bh. autora. 
Član je Društva novinara BiH i Društva pisaca BiH. Od 1982. godine bavio se novinarstvom, a pisao je za mnogobrojne listove i časopise. Od januara 1994. do marta 2005. godine radio je u redakciji sedmičnog magazina "Ljiljan". Bio je urednik lista "Slovo", čiji je izdavač Društvo pisaca BiH, zatim glavni i odgovorni urednik dnevnog lista "BH Dnevnik" iz Sarajeva, urednik u časopisu za književnost i kulturu "Život" (najznačajniji i najstariji književni časopis u BiH) čiji je izdavač Društvo pisaca BiH. Član Internacionalnog ekspertnog tima Instituta za istraživanje genocida Kanada.  Živi u Sarajevu.

## Bibliografija 
*"Prozor nad rijekom", zbirka pjesama (2001)
*"Godine opstanka", ratni zapisi (2001)
*"Bijeli konj", pripovijetke (2004)
*"101 intervju", publicistika (2006)
*"Očev zagrljaj", priče - grupa autora (autor i urednik),(2006)
*"Istine i laži generala Đorđa Đukića", publicistika/historiografija - priredio zajedno sa H. Deronjićem, (2007.)
*"SREBRENICA 1993.-1995." - ratni dnevnik r. Hameda Salihovića- Sade (urednik), (2009.)
*"ĐACI-JUNACI" - pjesme za mlade (zajedno sa M. Bećirbašićem), (2010.)
*"IZDAJA I ZLOČIN" - novi dokumenti o ustaškom, četničkom i partizanskom pokretu, (zajedno sa S. Čamparom, 2010.)
*"Daleko od moje vode", zbirka pjesama (2012)
*"Veliki odmor" - knjiga za djecu (M. Bećirbašić, A. Talić, F. Kučuk, M.F. Sullivan, F. Kovač i J. Iličić, 2013.) 
*"Hrvatska Republika Herceg-Bosna - agresija i zločin", publicistika/historiografija, (zajedno sa M. Herom), (2016.) 
## Nagrade 
*Dvije prve nagrade Književne omladine BiH za najbolju pjesmu pisaca do 30 godina starosti (1983. i 1986.), 
*Nagrada "Zija Dizdarević" za najbolju bh. pripovijetku u 2000.
*Nagrada Društva pisaca BiH za najbolju knjigu za djecu i mlade u 2010. godini (knjiga "Đaci - Junaci", zajedno sa Mirsadom Bećirbašićem)
*Nagrada "Međunarodne likovne i književne kolonije Krčedin 2011." (Srbija)za pjesmu "Počitelj od riječi".

Kategorija:Rođeni 1965.
Kategorija:Biografije, Gacko
Kategorija:Bosanskohercegovački pisci
Kategorija:Bosanskohercegovački novinari
Kategorija:Dobitnici Nagrade Društva pisaca Bosne i Hercegovine
Kategorija:Živi ljudi
Mjerenje vremena "A la turca"

**Mjerenje vremena "A la turca"** je metoda mjerenje vremena sa kojim se sati počinju odbrojavati od trenutka zalaska sunca, a ne od ponoći, kao kod savremenog računanja vremena. Mnoge sahat-kule u Bosni i Hercegovini su imale, a neke još uvijek imaju, satne mehanizme koji mjere vrijeme po *a la turca* metodi.

Po ovoj metodi mjerenja vremena 12 sati pada tačno na zalazak sunca, tako da je 1 sat zapravo jedan sat poslije zalaska sunca. Pošto je zalazak sunca u toku godine neujednačen, satovi sa *a la turca* mehanizmima su zahtijevali konstantnu kontrolu i baždarenje. Iz tog razloga, obično uz sahat kulu je postojala muvekithana, prostorija s osnovnim astronomskim instrumentima koji su korišteni za tačno izračunavanje pozicije Sunca. Osoba koja je bila zadužena za tačnost sata se zvala muvekit.
## Reference 
## Vanjski linkovi 
## Literatura 
1989. Pašić, Amir, *Prilog proučavanja islamskog stambenog graditeljstva u Jugoslaviji na primjeru Mostara, Koliko je stara stambena arhitektura Mostara autohtona pojava*, doktorska disertacija, Zagreb, 1989.

Kategorija:Arhitektura
Mustafa Borović

**Mustafa Borović**, bosanskohercegovački književnik i novinar, rođen je 1957. godine u Pauncima kraj Foče.

Osnovnu školu i gimnaziju završava u Foči a Fakultet političkih nauka, smjer žurnalistika u Sarajevu. Novinarstvom se profesionalno bavi od aprila 1981]. godine. Radio je kao novinar u listu Fočanske novine i Radio Foči, a poslije kao novinar, glavni urednik i direktor regionalnog lista Drinske novosti u Goraždu.

U toku rata u BiH bio je pripadnik Armije RBiH i obavljao komandne dužnosti u 182. viteškoj brigadi i Ratnom predsjedništvu općine Foča. Objavljivao je priče o borcima i njihovim sudbinama i stradanju bošnjačkog naroda u Večernjim novinama, Drini i Ljiljanu.

Godine 2001. zajedno sa Fuadom Kovačom, izdaje "Godine opstanka", knjiga o ratnim zbivanjima od 1992-1995. godine, u kojoj se nalazi izbor od 65 tekstova i oko 80 fotografija.

Trenutno obavlja dužnost urednika FENE.

Borović,Mustafa
Borović,Mustafa
Borović,Mustafa
Borović,Mustafa
Henri Becquerel

**Antoine Henri Becquerel** (Pariz, 15. decembar 1852 – Le Croisic, 25. august 1908) bio je francuski fizičar, nobelovac i jedan od otkrivača radioaktivnosti.

Becquerel se rodio u Parizu u porodici, koja je zajedno sa njim i njegovim sinom dala četiri generacije naučnika. Nauku je studirao u *École polytechnique*, a inženjerstvo u *École des Ponts et Chaussées*. Inženjer mostova i autocesta postao je 1894.

Radioaktivnost je slučajno otkrio proučavajući uranijevu so 1896. Proučavajući rad Wilhelma Conrada Röntgena, Becquerel je spakirao flurescentni mineral, *potassium uranyl sulfate*, fotografske zdjelice i crni materijal za eksperiment sa suncem. No, prije odluke za eksperiment otkrio je da su zdjelice potpuno izložene suncu. Nakon nekoliko dana ponovio je eksperiment, i otkrio da na fotografskim zdjelicama ponovo ostaju tragovi, iako nije bio sunčan dan.Nobelovu nagradu koju je dobio 1903. podijelio je sa Pierrom i Marie Curie zbog: "*izvanrednih usluga koje je napravio sa otkrićem radioaktivnosti*". *Académie des Sciences* ga je izabrala za privremenog sekretara 1908, godine njegove smrti. Preminuo je u Le Croisicu u 55. godini života.

Mjerna jedinica za radioaktivnost, bekerel (**Bq**) nazvana je po njemu; a njemu u čast su nazvani i Becquerelovi krateri na Mjesecu i Marsu.

## Reference 
## Vanjski linkovi
* Henri Becquerel – Biografija 
* Becquerel kratka biografija  and the use of his name as a unit of measure in the SI
* Annotated bibliography for Henri Becquerel from the Alsos Digital Library for Nuclear Issues
* Henri Becquerel, SI-izvedena jedinica radioaktivnosti 

Kategorija:Rođeni 1852.
Kategorija:Umrli 1908.
Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za fiziku
Kategorija:Francuski fizičari
Kategorija:Inozemni članovi Kraljevskog društva
Kategorija:Članovi Francuske akademije nauka
Kategorija:Naučnici po kojima su nazvane jedinice SI sistema
Kategorija:Biografije, Pariz
Kategorija:Eksperimentalni fizičari
Kategorija:Nuklearni fizičari
Becquerel
Daniel Gildenlöw

**Daniel Gildenlöw** (rođen 5. juna 1973) švedski je muzičar u progresivnoj metal grupi Pain of Salvation. Poznat je kao multiinstrumentalista i kao vrlo talentovan, osjećajan i raznolik vokalista sa širokim glasovnim mogućnostima. Glavni je kompozitor i prateći gitarista u grupi.

## Kratki vremeplov 
* 1984. Daniel Gildenlöw formira bend Reality u jedanestoj godini.
* 1991. Reality mjenja ime u Pain of Salvation.
* 1997. Pain of Salvation objavljuje prvi album - *Entropia*.
* 2001. Daniel Gildenlöw je dio supergrupe Transatlantic tokom njihove evropske turneje.
* 2002. Daniel Gildenlöw se pojavljuje kao gost grupe The Flower Kings, kao vokal, gitarista, klavijaturista. 
* 2004. Pain Of Salvation učestvuje kao glavno ime na *ProgPower V USA* festivalu.

## Diskografija 
### Pain Of Salvation - Entropia [1997]
1. ! (Foreword)
2. Welcome To Entropia
3. Winning A War
4. People Passing By
5. Oblivion Ocean
6. Stress
7. Revival
8. Void Of Her
9. To The End
10. Never Learn to Fly
11. Circles
12. Nightmist
13. Plains Of Dawn
14. Leaving Entropia (Epilogue)

### Pain Of Salvation - One Hour By The Concrete Lake [1998]
1. Spirit Of The Land
2. Inside
3. The Big Machine
4. New Year's Eve
5. Handful Of Nothing
6. Water
7. Home
8. Black Hills
9. Pilgrim
10. Shore Serenity
11. Inside Out
12. Beyond The Mirror
13. Timeweaver's Tale

### Pain Of Salvation - The Perfect Element [2000]
1. Used
2. In The Flesh
3. Ashes
4. Morning On Earth
5. Idioglossia
6. Her Voices
7. Dedication
8. King Of Loss
9. Reconciliation
10. Song For The Innocent
11. Falling
12. The Perfect Element

### Pain Of Salvation - Remedy Lane [2002]
1. Of Two Beginnings
2. Ending Theme
3. Fandango
4. Trace Of Blood
5. This Heart Of Mine
6. Undertow
7. Rope Ends
8. Chain Sling
9. Dryad Of The Woods
10. Remedy Lane
11. Waking Every God
12. Second Love
13. Beyond The Pale

### Pain Of Salvation - 12:5 [2004]
1. Brickwork Part I
2. Brickwork Part II
3. Brickwork Part III
4. Brickwork Part IV
5. Brickwork Part V
6. Winning A War
7. Reconciliation
8. Dryad Of The Woods
9. Oblivion Ocean
10. Undertow
11. Chainsling
12. Brickwork Part VI
13. Brickwork Part VII
14. Brickwork Part VIII
15. Brickwork Part IX
16. Brickwork Part X

### The Flower Kings – Adam & Eve [2004]
1. Love Supreme
2. Cosmic Circus
3. Babylon
4. A Vampires View
5. Days Gone By
6. Adam & Eve
7. Starlight Man
8. Timeless
9. Driver’s Seat
10. The Blade of Cain

### Pain Of Salvation - Be [2004]
1. Animae Partus
2. Deus Nova
3. Imago
4. Pluvius Aestivus
5. Lilium Cruentus
6. Nauticus
7. Dea Pecuniae
8. Vocari Dei
9. Diffidentia
10. Nihil Morari
11. Latertius Valette
12. Omni
13. Iter Impius
14. Matius / Nauticus II
15. Animae Partus II

### Pain Of Salvation - Scarsick [2007]
1. Scarsick
2. Spitfall
3. Cribcaged
4. America
5. Disco Queen
6. Kingdom of Loss
7. Mrs. Modern Mother Mary
8. Idiocracy
9. Flame to the Moth
10. Enter Rain

## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt grupe Pain of Salvation 

Kategorija:Rođeni 1973.
Kategorija:Švedski muzičari
Kategorija:Švedski pjevači
Kategorija:Progresivni metal
Kategorija:Gitaristi
Kategorija:Biografije, Eskilstuna
Petar I, car Rusije

**Petar I** (10. juni 1672 – 8. februar 1725), poznat i kao **Petar Veliki**, bio je prvi car Rusije koji se proglasio imperatorom. Kroz niz uspješnih ratova proširio je carstvo koje je postalo glavna evropska sila. On je predvodio kulturnu revoluciju koja je zamijenila tradicionalni srednjovjekovni društveni i politički sistem. Reforme Petra Velikog su ostavile trajan uticaj na Rusiju i mnoge institucije ruske vlade vode porijeklo od njegove vladavine.

## Život 
### Rane godine 
Bio je sin cara Alekseja I i Natalije Nariškine. Od malih nogu, Petrovo obrazovanje (koje je naručio car Aleksej I) bilo je u rukama nekoliko tutora, prije svega Nikite Zotova, Patricka Gordona i Paula Menesiusa. Car Aleksej I umire 29. januara 1676. ostavljajući suverenitet Petrovom starijem polubratu, slabom i bolesnom Fjodoru III. Tokom ovog perioda, vladu je vodio Artamon Matvejev, prijatelj cara Alekseja I, politička glava porodice Nariškin i blizak prijatelj Petra. Sve se promijenilo kada je car Fjorod III umro 1682. godine. Budući da Fjorod nije imao djece, nastao je spor između porodica Nariškin i Miloslavski oko toga ko bi trebao naslijediti ruski tron. Sljedeći na redu za prijestolje bio je Petrov drugi polubrat Ivan V, ali je on bio hronični bolesnik. Zbog toga je Boljarska duma (Vijeće ruskih plemića) izabrala 10-godišnjeg Petra koji je postao car sa svojom majkom kao regentom. Sofija Aleksejevna, jedna od kćeri cara Alekseja I iz prvog braka, predvodila je pobunu od aprila do maja 1682. godine. U kasnijim sukobima, neki od Petrovih rođaka i prijatelja su ubijeni, uključujući Matvejeva, a Petar je svjedočio nekim od ovih djela političkog nasilja.

## Napomene 
## Reference 
Kategorija:Ruski vladari
Kategorija:Romanovi
Kategorija:Članovi Francuske akademije nauka
Kategorija:Biografije, Moskva
Rešad Kadić

**Rešad Kadić** (Sarajevo, 1912 - Sarajevo, 1988), bosanskohercegovački književnik i novinar. Radio u Tešnju. Jedna osnovna škola u Tešnju nosi njegovo ime.

## Biografija 
Rešad Kadić rođen je u Sarajevu 1912. godine, gdje je stekao i svoje obrazovanje. Od 1932-1941. radio je kao novinar u sarajevskom "Jugoslavenskom listu", zatim i kao urednik sarajevskog sedmičnog lista "Naša pravda" (1939-1940). Svoje prve radove - dvije priče - objavio je kao devetnaestogodišnji mladić u sarajevskoj "Literarnoj štampi".

Rešad Kadić spada u red vrlo plodnih pisaca. Najpoznatiji je po svome "Mevlud"-u, za koji je dobio prvu nagradu na natjecaju Vrhovnog islamskog starješinstva 1963 godine , ali i po romanima i pripovijetkama natopljenim islamskim duhom. Uz to, po mišljenju Faruka Dizdarevića, Kadić je napisao i veći broj akcionih i kriminalističkih, pa čak i naučnofantastičnih romana. Devet takvih romana objavio je u Novom Sadu, Beogradu i Sarajevu pod pseudonimom A. Radek.

Umro je u Sarajevu 1988., a po vlastitoj želji, sahranjen u Tešnju, gdje je po njemu imenovana Osnovna škola "Rešad Kadić" . U povodu 20. godišnjice njegove smrti, izdavački centar El-Kalem je 2008. godine štampao izabrana djela Rešada Kadića u četiri sveska.

## Bibliografija 
* Hadži Lojo
* Mevlud
* Ilhamijin put u smrt
* Bašeskijin posljednji zapis
* Pripovijedanje o ljudskim sudbinama i paši Latasu
* Gazi Husrev-beg
* Život i smrt hazreti Fatime
* Žuri Mirza na pouku...

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* *Bašeskijin posljednji zapis* u elektronskom formatu (pdf)
* Pripovijetka Rešada Kadića, *Carev imam*
*Osnovna škola "Rešad Kadić"

Kadić,Rešad
Kadić,Rešad
Kadić,Rešad
Kadić,Rešad
Kadić,Rešad
Kadić,Rešad
Berlinski nepoznati prolaznik (roman)

***Berlinski nepoznati prolaznik*** je roman bosanskohercegovačkog pisca  Irfana Horozovića o jednom bosanskom intelektualcu, kojeg je sudbina protjerala iz Banja Luke u grad Berlin, Njemačka.
## Podaci o knjizi 
*
*PG 1419.18 .O744 B47 1998

## Vanjski linkovi 
*http://www.openbook.ba; "ŽUDNJA JE PUTOKAZ I KLOPKA ZA PUTNIKA" Osvrt na knjigu
*http://catalog.hathitrust.org; podaci o knjizi

Kategorija:Bosanskohercegovačka djela
Kategorija:Irfan Horozović
Džafer Obradović

**Džafer Obradović** (Stolac, 1947 - 3. juli 2005), bosanskohercegovački književni kritičar, esejist i publicist, član Izvršnog odbora Bošnjačke zajednice kulture "Preporod". Džafer Obradović rođen je 1947. godine u Borojevicima kod Stoca, gdje završava Osnovnu školu i gimnaziju. Godine 1974. završava Filozofski fakultet u Sarajevu, a na istom fakultetu i magistrira 1989. Nakon toga je radio u Institutu zaštite na radu Sarajevo na poslovima izdavačke djelatnosti.

Bio je pripadnik Armije Republike Bosne i Hercegovine od aprila 1992. do maja 1996, a ostatak rata član Generalštaba. 

Objavio je nekoliko stručnih knjiga i velik broj priloga u časopisima. "Bosna u ogledalu" je njegova prva knjiga eseja, a neki od eseja zastupljenih u knjizi su ranije objavljivani u časopisima Kabes, Blagaj, Afost i dr.

## Djela 
*"Bosna u ogledalu", zbirka eseja, Sarajevo, 2000.
*"Borojevići selo uzvjetar", 2001.
*"Dubravske kukrice – fenomenologija sarkastičnog duha", 2004.

*

Kategorija:Rođeni 1947.
Kategorija:Umrli 2005.
Kategorija:Biografije, Stolac
Kategorija:Bosanskohercegovački pisci
Nijaz Abadžić

**Nijaz Abadžić** (Palanka - Brčko, 15. mart 1935 - Sarajevo, 4. januar 2006), bosanskohercegovački novinar, publicista i urednik Federalne televizije BiH
Profesionalno se bavio novinarstvom od 1960. godine i postao poznat po praćenju ekologije i po znanstveno-popularnoj publicistici. U svojoj 30-godišnjoj karijeri proizveo je preko 350 televizijskih emisija i dokumentarnih filmova, preko 2100 članaka i četiri knjige. Pokretač je i autor prve agrarne televizijske serije u BiH "Zelena panorama" (1973) i autor prve stalne ekološke tv serije u nekadašnjoj JRT mreži "Živjeti s prirodom" (1981).

U okupiranom Sarajevu 1994. osniva ekološku fondaciju "Fondeko", u aprili 1996. pokreće i uređuje prvu stalnu ekološku radijsku emisiju u BiH, a u julu 1997. pokreće popularno-znanstvenu reviju o prirodi, čovjeku i ekologiji "Fondeko svijet", čiji je glavni i odgovorni urednik.

Dobitnik je 13 domaćih i devet međunarodnih nagrada i priznanja, među kojima je i Povelja časti Ujedinjenih naroda "Global 500" 1989. godine, najveće svjetsko priznanje za zasluge u zaštiti životne sredine. Njegova serija o pčeli i apiterapiji "Krilati farmaceuti" (1976) prevedena je na sedam jezika i za nju je dobio zlatnu medalju Međunarodne organizacije "Apimondia".
## Djela 
### Dokumentarne serije 
*Živjeti s prirodom
*U susret budućnosti
*Malo dobrog - malo lijepog
*Prijatelji zdravlja
*Priče s planine
*Njeno veličanstvo: Voda
*Istina o nikotinu
*Zelena panorama
### Knjige 
*Tajne pčelinjeg meda
*Pčele i zdravlje
*Medena apoteka
*Doba ekologije 
## Nagrade 
*Povelja časti Ujedinjenih naroda "Global 500" (1989)
*Zlatna medalja Međunarodne organizacije "Apimondia"
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* www.global500.org
* Članak o Abadžiću  na *bhpcelar.com*
* http://www.yugopapir.com/2014/06/carl-sagan-na-globalnom-forumu-u-moskvi.html

Kategorija:Rođeni 1935.
Kategorija:Umrli 2006.
Kategorija:Biografije, Brčko
Kategorija:Bosanskohercegovački pisci
Kategorija:Bosanskohercegovački novinari
Kategorija:Dobitnici Šestoaprilske nagrade
Ruski jezik

**Ruski jezik** je slavenski jezik s najvećim brojem govornika. Zajedno s ukrajinskim, bjeloruskim i rusinskim čini grupu istočnoslavenskih jezika, a s njima dijeli i velik stepen međusobne razumljivosti. Standardni ruski jezik temelji se na narječju Moskve.

Ruskim kao maternjim jezikom govori oko 180 miliona ljudi, od kojih oko 130 miliona živi u Rusiji. Službeni je jezik u Rusiji, Bjelorusiji (uz bjeloruski), Kazahstanu (uz kazaški), Kirgistanu (uz kirgiški) te ukrajinskoj Autonomnoj Republici Krim (uz ukrajinski). U ovim i ostalim zemljama bivšeg Sovjetskog saveza ruski je maternji jezik dijela stanovništva i u većoj ili manjoj mjeri jezik javnog života. Široko se koristi i u kulturi, nauci i tehnici. Uzimajući u obzir i broj govornika ruskog kao drugog jezika, njime se služi oko 300 miliona ljudi.

## Pismo 
Ruski se piše ćirilicom, izvedenom u 10. vijeku iz grčkog pisma uz dodatak nekih slova glagoljice, za zapisivanje crkvenih tekstova na slavenskim jezicima. Oblici mnogih slova promijenjeni su i približeni latinici reformama koje je započeo Petar I Veliki 1708. Ovo novo, tzv. "građansko pismo", preuzeto je i za sve ostale slavenske jezike koji se pišu ćirilicom - srpski jezik, bugarski jezik, ukrajinski jezik i bjeloruski jezik.

Sljedeća tabela prikazuje 33 slova ruske ćirilice i njihove približne bosanske ekvivalente:

* 1) Tvrdi znak; ne izgovara se, a koristi se za označavanje prethodnog suglasnika kao tvrdog.
* 2) Mehki znak; ne izgovara se, a koristi se za označavanje prethodnog suglasnika kao mehkog.

## Glasovi 
Ruski ima 33 suglasnika i 5 samoglasnika. Većina suglasnika postoji u tvrdoj (nepalataliziranoj) i mehkoj (palataliziranoj) varijanti (u bosanskom postoje samo parovi *n* i *nj*, te *l* i *lj*). Budući da pismo ima samo 21 slovo za suglasnike, mehki i tvrdi parnjak dijele isto slovo, a status palataliziranosti određuje se prema sljedećem samoglasniku (odnosno tvrdom ili mehkom znaku). Zbog toga svaki samoglasnik ima 2 varijante: palatalizirajuću i nepalatalizirajuću:

Kod transliteracije, palataliziranost suglasnika može se označiti apostrofom. Palatalizirani suglasnik izgovara se tako da se gotovo istovremeno s njim izgovori i glas j (slično kao što se u bosanskom *nj* izgovara kao stopljeno *n* i *j*). Tako se, npr, riječi быть (bit' = *biti*) i бить (b'it' = *udarati*) razlikuju samo po prvom suglasniku: u prvoj je tvrd (nepalataliziran), a u drugoj mehak (palataliziran).

Ruski jezik označen je književnom redukcijom. U nenaglašenim slogovima samoglasnici prestaju odgovarati etimologiji. Ova se promjena, srećom, vrši po živim fonetskim pravilima i (za razliku od prakse u bjeloruskom), ne označava se u pismu.

## Vanjski linkovi 
* *Institut Ruskog jezika* 

Kategorija:Rusija
Kategorija:Slavenski jezici
Spisak jezika

Ovo je spisak članaka o prirodnim jezicima i narječima.

*Vidi i*: Jezik, Spisak programskih jezika, Slavenski jezici

## A 
* Albanski jezik
* Asturleonski jezik
* Aramejski jezik
* Armenski jezik

## B 
* Baskijski jezik (Euskara)
* Bengalski jezik
* Bjeloruski jezik
* Bosanski jezik
* Bretonski jezik
* Bugarski jezik
* Bura

## C 
* Crkvenoslavenski jezik
* Crnogorski jezik

## Č 
* Češki jezik
* Čulimski jezik

## Ć 
## D 
* Danski jezik
* Dolnolužički jezik
* Donjenjemački jezik
* Donjosaski jezik

## DŽ 
## Đ 
## E 
* Elzaški jezik
* Engleski jezik
* Esperanto
* Estonski jezik

## F 
* Farski jezik
* Flamanski jezik
* Finski jezik
* Francuski jezik
* Frizijski jezik

## G 
* Galicijski jezik
* Gornjolužički jezik
* Gornjenjemački jezik
* Grčki jezik, *vidi i:* Starogrčki jezik

## H 
* Hindski jezik
* Holandski jezik
* Hrvatski jezik

## I 
* Ido
* Interlingua
* Irski jezik
* Islandski jezik
* Italijanski jezik

## J 
* Japanski jezik

## K 
* Kašubski jezik
* Katalanski jezik
* Kazaški jezik
* Kineski jezik
* Kirgiški jezik
* Koptski jezik (staroegipatski)
* Kornvolski jezik
* Korzički jezik

## L 
* Laponski jezik
* Latinski jezik
* Latvijski jezik
* Litvanski jezik
* Luksemburški jezik
* Lužičkosrpski jezik, *vidi i:* Dolnolužički jezik, Gornjolužički jezik

## LJ 
## M 
* Mađarski jezik
* Makedonski jezik
* Malajski jezik
* Malteški jezik
* Moldavski jezik

## N 
* Nizozemski jezik
* Norveški jezik

## NJ 
* Njemački jezik

## O 
* Okcitanski jezik

## P 
* Perzijski jezik - Farsi
* Polabski jezik
* Poljski jezik
* Portugalski jezik, *vidi i:* Brazilski portugalski jezik

## Q 
## R 
* Retoromanski jezik
* Romski jezik
* Rumunski jezik
* Rusinski jezik
* Ruski jezik

## S 
* Sanskrit
* Slavenosrpski jezik
* Slovački jezik
* Slovenski jezik
* Slovio
* Srpski jezik
* Srpskohrvatski jezik
* Starocrkvenoslavenski jezik
* Starogrčki jezik
* Suržik
* Svahili

## Š 
* Škotski galski jezik
* Škotski jezik
* Španski jezik
* Štokavski jezik
* Švedski jezik

## T 
* Tadžički jezik
* Tamilski jezik
* Trasjanka
* Turkmenski jezik
* Turski jezik
* Tuvanski jezik

## U 
* Ukrajinski jezik
* Ulsterski škotski
* Urdu
* Uzbečki jezik

## V 
* Velški jezik
* Volapük

## W 
## X 
## Y 
## Z 
* Zazaki

## Ž 
## Također pogledajte 
* Jezik
* Spisak programskih jezika
Bettina von Arnim

**Bettina von Arnim** bila je njemačka književnica.

Kao supruga I. A. Arnima i sestra Clementa Brentana, dolazila je u dodir s najistaknutijim imenima njemačke romantike, a posebno su značajne njene veze s krugom oko Goethea. Bila je pobornica pokreta za emancipaciju žena. Roman u obliku pisma ili knjige uspomena, u kojem do izražaja dolazi njena strasna i maštovita narav, te dodir s istaknutim savremenicima najbolji je dio njenog rada.

Portert Bettine von Arnim prikazan je na novčanici od 5 njemačkih maraka iz treće serije.

## Djela 
* *Goetheovo dopisivanje s jednim djetetom*
* *Ova knjiga je kraljeva*
* *Proljetni vijenac Clementa Brentana*

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1785.
Kategorija:Umrli 1859.
Kategorija:Njemački pisci
Comte de Lautréamont

**Comte de Lautréamont** (pravo ime *Isidore Lucien Ducasse*), bio je francuski pjesnik.

U njegovom jedinom djelu "*Maldororov pjev*" anticipirao je nadrealističku poeziju podsvijesti, a ovo djelo je lirska epopeja u prozi, frenetički monolog mladića koji se buni protiv boga, društva i samog života. U njemu ima autentične peozije, ali i morbidnih i sadističkih vizija. Jedan je od rijetkih pjesnika iz prošlosti koje nadrealisti smatraju svojima.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Rođeni 1846.
Kategorija:Umrli 1870.
Kategorija:Francuski pisci
Kategorija:Biografije, Montevideo
Spencer Tracy

**Spencer Bonaventure Tracy** (Milwaukee, 5. april 1900. – Beverly Hills, 10. juni 1967.), američki filmski glumac.

Jedan je od velikana holivudske "tvornice snova". Sin je trgovca kamionima irskog porijekla. Polazio je isusovačku srednju školu i namjeravao postati svećenik. Ipak, 1917. napušta školu i do kraja Prvog svjetskog rata služi u mornarici. Godine 1922. upisuje Akademiju dramskih umjetnosti u New Yorku.

Zvijezda postaje ulogama žrtve mase u *"Zakonu linča"* i svećenika u *"San Franciscu"* 1936. Dvije godine za redom dobio je Oscara: 1937. za ulogu u filmu *"Kapetan hrabrost"*, a 1938. za *"Grad dječaka"*. Premda oženjen, 1942. započeo je privatnu i profesionalnu vezu s Katherine Hepburn, a zajedno su snimili 9 filmova. Od njegovih kasnijih filmova posebno se ističu *"Sedmi križ", "Prohujalo s vihorom", "Starac i more"*, te film *"Pogodi ko dolazi na večeru"* snimljen 1967.

## Također pogledajte
*Film
*Spisak glumaca i glumica

## Reference
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1900.
Kategorija:Umrli 1967.
Kategorija:Biografije, Milwaukee
Kategorija:Američki glumci
Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Irske
Bogdan Tanjević

**Bogdan Tanjević** (rođen 13. februara 1947) nekadašnji je košarkaški trener KK Bosna.

## Trofeji 
### Reprezentacija 
* Zlatna medalja – Italija EP 1999.
* Srebrna medalja – Jugoslavija EP 1981.

### Klubovi 
* Prvak Evrope – Bosna 1979.
* Prvenstvo Jugoslavije – Bosna 1978.
* Prvenstvo Jugoslavije – Bosna 1980.
* Prvenstvo Jugoslavije – Budućnost 2001.
* Kup Jugoslavije – Budućnost 2001.
* Prvenstvo Italije – Stefanel Milano 1996.
* Kup Italije – Stefanel Milano 1996.
* Prvenstvo Francuske 2002.

## Vanjski linkovi 
* Intervju s Bogdanom Tanjevićem , *vreme.com*
* Intervju s Bogdanom Tanjevićem, serijal "Oni pobjeđuju", Al Jazeera Balkans, 4. 12. 2017.
* Intervju s Bogdanom Tanjevićem, serijal "Oni pobjeđuju", Al Jazeera Balkans, 11. 4. 2023.

Kategorija:Rođeni 1947.
Kategorija:Biografije, Pljevlja
Kategorija:Jugoslavenski košarkaški treneri
Kategorija:Crnogorski košarkaški treneri
Kategorija:Živi ljudi
Hadrijan

**Hadrijan** (Publije Aelije Hadrijan August; 24. januar 76. - 10. juli 138.) bio je rimski car od 117. do 138. godine. Poznat je po izgradnji Hadrijanovog zida, hrama Venere i Rome, serapeuma u Aleksandriji te obnovi Rimskog panteona. Zbog velike humanosti i izgradnje smatra se trećim od pet dobrih careva.

Rođen je u Italiki kod Santiponca (u današnjoj Španiji) u hispano-rimskoj porodici. Rođak njegovog oca i njegov prethodnik Trajan ga je prije svoje smrti zvanično proglasio svojim nasljednikom. Tokom vladavine, Hadrijan je otputovao u skoro svaku pokrajinu carstva. Kao vatreni obožavalac antičke Grčke, on je izgradnjom mnogobrojnih hramova od Atine stvorio kulturnu prijestolnicu carstva. Koristio je svoj odnos sa grčkim ljubavnikom Antinojem kako bi podvukao svoj filhelenizam, što je dovelo do uspostavljanja jednog od najpopularnijih kultova antičkih vremena. Provodio je puno vremena među vojskom; nosio je vojnu odjeću, jeo i spavao sa vojnicima.

Nakon dolaska na prijestolje, Hadrijan je povukao vojsku iz Mezopotamije, Asirije i Armenije, a čak je razmišljao o povlačenju iz Dakije. Nakon potiskivanja Bar Kohbinog ustanka u Judeji, preimenovao je ovu pokrajinu u Sirijsku Palestinu. Hadrijan je 138. godine usvojio Antonina Pia pod uslovom da usvoji Marka Aurelija i Lucija Vera za nasljednike. Umro je iste godine u Baii.

Kategorija:Rimski carevi
Saul Bellow

**Saul Bellow** ( Lachine, Québec, Kanada, 10. juni 1915. - Brookline, Massachusetts, SAD, 5. april 2005.), američki književnik, dobitnik je Nobelove nagrade za književnost iz 1976.

## Biografija 
Saul Bellow rođen je 1915. kao **Solomon Bellows** u Lachineu, predgrađu Montréala. Njegovi roditelji bili su jevrejski doseljenici iz ruskog grada Sankt Petersburga. Odrastao je u Chicagu, kamo se njegova obitelj preselila kad mu je bilo 9 godina, u zajednici koja je usred dinamike modernog velegrada sačuvala tradicionalne etničke osobine. Odjeci takve mladosti djeluju na junake njegovih romana. On je pripovjedač s jakim smislom za smiješno čiji likovi nastoje svoju nesigurnost i potištenost prevladati smionim naporom da se otvore prema životnim mogućnostima. Bellow je dvije godine studirao na univerzitetu University of Chicago, a nakon toga je prešao na Northwestern University, gdje je diplomirao antropologiju. Predavao je na univerzitetima University of Minnesota, New York University, Princeton University, University of Chicago, Bard College i Boston University. 1993. je iz Chicaga preselio u Brookline u Massachusettsu, gdje je 2005. umro u dobi od 89 godina. Pokopan je na jevrejskom groblju u Brattleborou u Vermontu.

## Djela 
U romanima o sinovima židovskih doseljenika u Ameriku *Čovjek u iščekivanju* (*Dangling Man,* 1944), *Žrtva* (*The Victim,* 1947), *Ne propusti dan* (*Seize the Day,* 1956) daje sliku potištena otuđenika u velegradu, a ta slika prerasta u bujnu, afirmativnu viziju čovjeka koji svoje odnose prema drugim ljudima gradi izvan konvencija ekonomske i karijerističke discipline u romanu *Doživljaji Augiea Marcha* (*The Adventures of Augie March,* 1953).

Filozofija, traganje i spoznaje iz moderne antropologije tvore bitan sadržaj burlesknog romana *Henderson, kralj kiše* (*Henderson the Rain King,* 1959), a simbolika u romanu *Herzog* (1964) seže do razine izvornog mita o suvremenom američkom intelektualcu. Među zadnjim romanima o kompleksnom odnosu između društva i pojedinca ističu se *Humboldtov dar* (*Humboldt’s Gift,* 1975), *Dekanov prosinac* (*The Dean’s December,* 1982) i *Ravelstein* (2000).

## Nagrade 
* Pulitzerova nagrada za književno djelo (''Humboldt's Gift''; 1976)
* Nobelova nagrada za književnost (1976)

## Reference 
## Također pogledajte 
* Wilhelm Reich

Kategorija:Rođeni 1915.
Kategorija:Umrli 2005.
Kategorija:Američki pisci
Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za književnost
Kategorija:Biografije, Lachine
Kategorija:Dobitnici Pulitzerove nagrade za književno djelo
Dino Fahrudin Avdibegović

**Dino Fahrudin Avdibegović**, bosanskohercegovački pjesnik i pisac, rođen je 1. jula 1976. u Bosanskom Šamcu.

Od 1999. objavljivao pripovjetke i članke u BH Novinama, listu bosanske dijaspore.

Poeziju piše od sredine devedesetih, a 2006. objavljuje prvu zbirku pjesama pod nazivom "Pathétique - Laetific & Miserabilis", koja je dosad objavljena na bosanskom i danskom jeziku.

Objavljivao pjesme, pripovijetke i eseje za danske literarne časopise "Kornblomst" i "Valmuer".

Živi u Vejleu, Danska.

## Bibliografija 
* "Pathétique", zbirka pjesama, *Frother*, 2006.   
* "Priče", zbirka pripovijetki bh. pisaca u inostranstvu, *Gratiartis*, 2010..   
* "Sjene izgubljenog vremena", zbirka priča, *KNS*, 2011.

### Publikacije (izbor)
* Pripovijetka "Posljednji dah", BH Novine, decembar 1999.
* Pripovijetka "Bašta zaboravljenih mana", BH Novine, februar 2000.
* Pripovijetka "Miris Bajrama", BH Novine, mart 2000.
* Pripovjetka "Aronova muzika", BH Novine, maj 2000.
* Pripovijetka "Žudnja", BH Novine, august 2000.
* Pripovijetka "Tragovi", BH Novine, januar 2001.
* Pripovijetka "Hladno ljeto", BH Novine, februar 2001.
* Pripovijetka "Nomad", BH Novine, april 2001.
* Pripovijetka "Prije zalaska sunca", BH Novine, maj 2001.
* Pripovijetka "Razgovor u tamnoj sobi", BH Novine, august 2001.
* Pripovijetka "Na mjesečini", BH Novine, septembar 2001.
* Pripovijetka "Čekajući buru", BH Novine, maj 2002.
* Poeme "In Passing" (U prolazu) i "In Momentum", Valmuer, 2. izdanje, oktobar 2004.
* Poema "Krystalvindue" (Kristalni prozor), Valmuer, 3. izdanje, juni 2005.
* Pripovijetka "Den perfekte grav" (Perfektni grob), Kornblomst, april 2006.

## Reference 
Kategorija:Bosanskohercegovački pisci
Kategorija:Rođeni 1976.
Kategorija:Biografije, Šamac
Kategorija:Autobiografije na Wikipediji
Kategorija:Bosanskohercegovački pjesnici
Kategorija:Živi ljudi
Frederick Albert Cook

**Frederick Albert Cook** bio je američki istraživač i pisac.

Njegova tvrdnja da je 1908. prvi stigao do Sjevernog pola učinila ga je jednom od najkontroverznijih osoba 20. vijeka.

Diplomirao je medicinu na Univerzitetu New York 1890. Kao ljekar učestvuje u ekspediciji na Arktiku 1891-1892, koju je predvodio Robert Edwin Peary.

Od 1897. do 1899. učestvuje kao ljekar u belgijskoj ekspediciji na Antarktik. Godine 1903. Cook je izveo prvi od nekoliko pokušaja da se popne na Denali, najviši vrh Sjeverne Amerike. Njegove tvrdnje da je 1906. dospio na vrh osporavali su (na temelju slika koje je Cook snimao tokom uspona) mnogi. Danas se uspjeh prvog uspona na Denali pripisuje istraživaču Hudsonu Stucku (1913).

Godine 1907. krenuo je na osvajanje Sjevernog pola. U septembru 1909. objavio je da je stigao na Sjeverni pol 21. aprila 1908. u pratnji dva Eskima, dakle, prije Pearyja, koji je odmah osporio njegove tvrdnje. Iako se danas općenito smatra da je Peary prvi dospio do Sjevernog pola, pravu istinu nemoguće je otkriti. Postoji i mišljenje da nijedan od njih dvojice zbog tadašnjih mjernih instrumenata nije došao tačno na Sjeverni pol.

Godine 1925. Cook je osuđen na zatvor zbog kršenja poštanskog zakona. Pomilovan je 1930, a 1940. predsjednik Franklin Delano Roosevelt dodijelio mu je predsjednički oprost.

## Također pogledajte 
* Roald Amundsen

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Frederick Cook Society (Društvo Fredericka Cooka) 

Kategorija:Američki istraživači
Kategorija:Rođeni 1865.
Kategorija:Umrli 1940.
Ploter

mini|desno|250px|Ploter

**Ploter** je izlazna naprava namjenjena izradi crteža i nacrta, osobito većih dimenzija i odličnog kvaliteta. Ploter iscrtava sliku pokretanjem pera preko površine papira na proizvoljan način. U tehnologiji plotera s ravnom pločom (*flatbed plotter*) papir se pričvršćuje na ploču elektrostatskim nabojem, vakuumom ili nekim drugim načinom. Pero se postavlja na početnu tačku crte i spušta na površinu papira. Pero se pokreće po površini papira do krajnje tačke i tada se podiže. Ovaj uređaj analogan je vektorskoj tehnologiji crtanja. U tehnologiji rotacijskih plotera (*drum plotter*) papir se rotira pomoću bubnja koji rotira, a pero se pokreće duž linijske putanje uzduž bubnja u oba smjera.

Kategorija:Računarski štampači
Ada Lovelace

**Augusta Ada King** (10. decembar 1815 - 29. novembar 1852) je čuvena britanska matematičarka i općeprihvaćena kao prvi programer.

## Biografija 
Rođena u Londonu 10. decembra 1815. godine kao lady Augusta Ada Byron. Kćerka je poznatog britanskog pjesnika, Georgea Gordona Byrona, 6. barona Byrona, i njegove supruge, Anne Isabella Milbanke, 11. baronice Wentworth. Pošto je Ada umrla prije majke, baronstvo Wentworth su naslijedila Adina djeca. Zahvaljujući braku s William Kingom, 1. grofom od Lovelacea, nosila je titulu grofice od Lovelacea. S njim je imala troje djece:
* Byron King-Noel, 12. baron Wentworth
* Anne Blunt, 15. baronica Wentworth
* Ralph King-Milbanke, 2. grof od Lovelacea, 13. baron Wentworth

Dok je je bila studentica poznatog matematičara Augustusa De Morgana upoznaje se sa radom Charles Babbagea na diferencijalnoj i analitičkoj mašini. U toku svog kontakta sa Babbageom opisuje način na koji se analitička mašina može *programirati* da izračuna određene brojeve. To je ušlo u historiju kao prvi računarski program i danas je Ada King Lovelace poznata kao prva žena programer, tj. prvi programer.

Programski jezik Ada je dobio ime po njoj.
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Kategorija:Britanski matematičari
Lovelace, Ada King
Kategorija:Rođeni 1815.
Kategorija:Umrli 1852.
Kategorija:Biografije, London
Cotopaxi

**Cotopaxi** je stratovulkan u Ekvadoru, 45&nbsp;km jugoistočno od Quita, glavnog grada te države. Drugi je vrh po visini u Ekvadoru i jedan od najviših aktivnih vulkana na svijetu (tvrdnje da je najviši aktivni vulkan nisu tačne).

Od 1738. erumpirao je više od 50 puta, što je rezultiralo formiranjem brojnih dolina oko vulkana usljed lahara.

Krajem februara 2023. Ekvadorski geofizički institut objavio je da je Cotopaxi uzrokovao približno 8000 zemljotresa od 21. oktobra 2022, odnosno 1600 mjesečno.

## Galerija 

Datoteka:PanoCratère2.jpg|Panoramski pogled na krater
Datoteka:Cotopaxi and ruminahui.jpg|Cotopaxi viđen s Corazóna
Datoteka:Cotopaxi_Illinizza.jpg|Cotopaxi viđen s Illinize
Datoteka:2008-06-27_Cotopaxi.jpg|Planinsko utočište "José Ribas" leži u podnožju jednog od nekoliko ekvatorskih lednika na svijetu

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Cotopaxi na stranici Globalnog vulkanističkog programa 

Kategorija:Planine u Ekvadoru
Kategorija:Vulkani u Ekvadoru
Chimborazo

**Chimborazo** (španski izgovor: tʃimboˈɾaso]) jest trenutno neaktivni stratovulkan u Ekvadoru. Smješten je u Zapadnim Kordiljerima, ogranku Anda. Vjeruje se da se njegova posljednja poznata erupcija dogodila negdje oko 550. godine.

S visinom 6.268 m Chimborazo je najviši planinski vrh u Ekvadoru, ali i blizini ekvatora. Iako nije najviša planina po nadmorskoj visini, činjenica da je na ekvatorijalnom ispupčenju čini njegov vrh najudaljenijom tačkom na površini Zemlje od njenog centra.

## Geografija 
Lociran je 150&nbsp;km jugozapadno od Quita, glavnog grada Ekvadora. U njegovom susjedstvu, na udaljenosti 9,3&nbsp;km, jest vrh Carihuairazo (5.018 m). Vrh Chimboraza izdiže se 2.500 m iznad okolnog gorja (visine ~3.500 do 4.000 m), a njegova baza široka je 20&nbsp;km.

Za vedrog vremena ovaj vrh može se vidjeti iz Guayaquila, koji je na pacifičkoj obali, udaljen 140&nbsp;km. Najbliži su gradovi Riobamba (~30&nbsp;km jugoistočno), Ambato (~30&nbsp;km sjeveroistočno) i Guaranda (~25&nbsp;km jugozapadno). Chimborazo okružuje *Reserva de Produccion Faunistica Chimborazo*, koja formira zaštićeni ekosistem s ciljem očuvanja staništa autohtonih životinja iz porodice deva: vikunje, ljame i alpake.

Chimborazo je u glavnom dijelu Ekvadorskog vulkanskog luka i tzv. Aveniji vulkana, zapadno od planinskog lanca Sanancajas, a ostali vrhovi u njegovoj blizini jesu Tungurahua, Tulabug i El Altar. U okolini Chimboraza postoji više mikroklimatskih područja, koja variraju od pustinje u Arenalu do vlažnih planina oko doline Abraspungo.

## Galerija 

Datoteka:Vicuña - Chimborazo, Ecuador.jpg|Vikunja, jedna od dvije južnoameričke životinje iz porodice deva
Datoteka:Chimborazofromwest.JPG|Pogled na Chimborazo sa zapada
Datoteka:Volcán Chimborazo desde Guayaquil, Ecuador.jpg|Chimborazo viđen iz Guayaquila
Datoteka:Chimborazo shadow.jpg |Sjena Chimboraza viđena s njegovog vrha pri izlasku Sunca
Datoteka:ChimborazoTungurahua ETM 20010916.jpg|Satelitska slika Chimboraza u lažnim bojama (svijetloplava mrlja lijevo) i njegovog susjeda Tungurahue (desno od centra, s tragovima pepela)
Datoteka:Humboldt-Bonpland Chimborazo.jpg|Alexander von Humboldt i Aimé Bonpland u podnožju Chimboraza

## Također pogledajte 
* Spisak vulkana u Ekvadoru

## Bilješke 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* 

Kategorija:Najviši vrhovi država
Kategorija:Planine u Ekvadoru
Kategorija:Vulkani u Ekvadoru
Kategorija:Stratovulkani
Kategorija:Krajnje tačke na Zemlji
Albrecht Dürer

**Albrecht Dürer** (21. maj 1471 – 6. april 1528) bio je njemački slikar, grafičar i teoretičar njemačke renesanse. Rođen je u Nurnbergu. Dürer je postao ugledan i utjecajan majstor u Evropi u svojim dvadesetim godinama zbog svog visokokvalitetnog drvoreza. Bio je u kontaktu sa glavnim italijanskim umjetnicima svog vremena, među kojima su bili Raffaello Santi, Giovanni Bellini i Leonardo da Vinci, a od 1512. je bio pod pokroviteljstvom cara Maksimilijana I.

Njegov ogroman opus obuhvata gravure, oltarne slike, portrete, autoportrete, akvarele i knjige. Drvorezi su rađeni gotičkim stilom. Njegove poznate gravure obuhvataju vitezove, smrt i đavola. Njegovi akvareli ga smještaju kao jednog od prvih evropskih pejzažnih umjetnika, dok njegovi ambiciozni drvorezi spadaju u najkvalitetnije radove tog vremena.

Uvođenjem klasičnih motiva u sjevernoevropsku umjetnost, osigurao je ugled kao jedna od najvažnijih figura sjevernoevropske renesanse. Ovo je pojačano njegovom teorijskom raspravom, koja je obuhvatala principe matematike, perspektive i idealne proporcije.

## Rani život (1471–1490) 
Dürer je rođen 21. maja 1471. kao treće dijete i drugi sin svojih roditelja koji su imali osamnaestoro djece. Njegov otac Albrecht Dürer Stariji je bio uspješan zlatar koji se 1455. preselio u Nürnberg iz Ajtosa u blizini Gyula u Mađarskoj. Njemački naziv Dürer je prijevod sa mađarskog Ajtos. Albrecht Dürer je zajedno sa svojim ocem promijenio prezime u Dürer kako bi se prilagodili lokalnom nürnberškom dijalektu. Albrecht Dürer Stariji se oženio Barbarom Holper, kćerkom svog majstora, kada je postao majstor 1467.

Dürerov kum je bio Anton Koberger, koji je napustio zlatarstvo kako bi postao štampar i izdavač u godini rođenja Albrechta Dürera, i ubrzo je postao najuspješniji izdavač u Njemačkoj. Na kraju svog života je posjedovao dvadeset četiri štamparije i mnoge urede u Njemačkoj i inostranstvu. Najpoznatija publikacija Kobergera je bila Nürnberška hronika objavljena 1493. na njemačkom i latinskom jeziku. Ona sadrži 1.809 drvoreza koje su napravljene u radionici Wolgemut. Dürer ih je izgradio dok je radio zajedno sa Wolgemutom.

## Vanjski linkovi 
* http://www.conncoll.edu/visual/prints/Index_Pages/durer_index.html (en)

Kategorija:Rođeni 1471.
Kategorija:Umrli 1528.
Kategorija:Njemački slikari
Kategorija:Njemački kipari
Kategorija:Biografije, Nürnberg
Kategorija:Renesansna umjetnost
Igor Stravinski

**Igor Fjodorovič Stravinski** (rus. **И́горь Фёдорович Страви́нский**, Oranienbaum, danas Lomonosov, 17. juni 1882 – New York, 6. april 1971) bio je ruski kompozitor i jedan od najznačajnijih kompozitora 20. stoljeća, koji je svojim bogatim opusom promijenio tok muzičke historije.

## Biografija 
Stravinski je u ranoj mladosti bio u doticaju sa umjetničkom muzikom obzirom da mu je otac bio poznati bariton u operi. Pohađao je časove klavira i muzičke teorije, ali se u početku odlučio za studij prava. Na nagovor Nikolaja Rimskog-Korsakova, jednog od najistaknutijih ruskih kompozitora tog vremena, odustao je od upisa na Konzervatorij u Sankt Peterburgu te je 1905. godine započeo privatni studij kompozicije upravo kod Rimskog-Korsakova, čiji je uticaj snažno obilježio njegovu ranu stvaralačku fazu. Od 1910. živio je izvan domovine, u Švicarskoj, Francuskoj i SAD-u.

Jedan je od četvorice začetnika i glavinih pobornika tzv. *nove muzike 20. vijeka*, a njegovo stvaranje javlja se kao rezultat spajanja dviju ruskih škola 19. st.: "Petorice" i "zapadnjačke" škole Čajkovskog. Svoje prve značajnije uspjehe Stravinski je ostvario u Parizu, gdje je sarađivao sa Sergejem Djagiljevim, direktorom Ruskog baleta (*Ballets Russes*), koji je tada djelovao u tom gradu. Godine 1909. Djagiljev je čuo njegovo djelo "*Vatromet"* i angažirao ga da komponira balet, što je rezultiralo nastankom "*Žar ptice"*. Na njegovu kasniju narudžbu Stravinski je napisao još dva izuzetno važna baleta za *Ballets Russes*: "*Petrušku"* i "*Posvećenje proljeća"*.

Kao mladi kompozitor, Stravinski je u početku bio pod snažnim uticajem Rimskog-Korsakova i ostalih članova ruske „petorice” (Musorgskog, Borodina, Kjuija i Balakirjeva). Ipak, veći trag na njegovo stvaralaštvo ostavio je Debisi, što je posebno izraženo u operi "*Slavuj"*, u kojoj se prepoznaju karakteristike Debisijevog harmonijskog izraza.

U neoklasičnom razdoblju preuzima muzičku građu ili elemente različitih stilova te ih "parodira", tj. preobražava u vlastiti muzički izraz. Sadašnji motivi su antički i religiozni. Svoje estetsko stajalište izložio je u autobiografiji "*Hronika mog života*".

U razdoblju od 1910. do 1920. godine Stravinski je živio i stvarao u Švicarskoj, a potom se preselio u Pariz, gdje je djelovao kao kompozitor, pijanist i dirigent. Drugi svjetski rat zatekao ga je u Sjedinjenim Američkim Državama, pa je ondje primivši američko državljanstvo ostao do smrti. U Americi su nastala posljednja umjetnikova neoklasična djela.

Umro je u New Yorku, 6. aprila 1971. godine.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Rođeni 1882.
Kategorija:Umrli 1971.
Kategorija:Biografije, Lomonosov
Kategorija:Ruski kompozitori
Kategorija:Ruski operski kompozitori
Kategorija:Klasični kompozitori