open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Spektrometrija

**Spektometrija** se može odnositi na:
* Optička spektrometrija, tehnika za merenje distribucije svjetlosti preko optičkog spektra, od ultraljubičastog spektarskog područja do vidljivog i infracrvenog
* Spektrometrija ionske mobilnosti, analitička tehnika koja se koristi za odvajanje i identifikaciju ionizovanih molekula u plinskoj fazi, na osnovu njihove pokretljivosti iona u pufernom plinu
* Masena spektrometrija, analitička tehnika koja mjeri omjer mase i naboja naeleltrisanih čestica
* Rutherfordova spektrometrija povratnog raspršenja, analitička tehnika koja se koristi za određivanje strukture i sastava materijala, mjerenjem povratnog raspršenja snopa visokoenergetskih iona koji udaraju o uzorak
* Neutronska troosna spektrometrija, tehnika koja se koristi u neelastičnom raspršenju neutrona

## Također pogledajte
* Spektrometar
* Spektrofotometrija
* Spektroskopija

Kategorija:Spektroskopija
Sukoišan

**Sukoišan** ili **Sukojišan**, nekadašnje historijsko predgrađe, a danas dio grada Splita u njegovom sjevernom dijelu između Ličke i Sukoišanske ulice. Na tom se području u srednjem vijeku nalazila crkvica sv. Kasijana (*Sanctus Cassianus*) po kojoj se čitav predjel nazivao "ad sanctum Cassianum", što je zabilježeno u izvorima 1096. godine, a iz čega je izvedeno današnje ime tog predjela. Arheološka istraživanja još nisu ubicirala položaj te crkvice.

Danas se na području Sukoišana nalazi autobusni kolodvor i crkva Svete Obitelji Nazaretske. U sastavu je gradskog kotara Lovret

## Literatura 
* *Novak, Gra, Povijest Splita, knjiga prva, Škuna, Split, 2005.* 

## Reference 
* Ana Kodrić-Ivelić - Toponimi romanskoga porijekla na splitskom poluotoku 

Kategorija:Split
Trgovanje ljudima

**Trgovina ljudima** ili **trgovanje ljudima** uključuje vrbovanje  prevoz, azil  prihvat osoba&nbsp;– putem prijetnji, upotrebe sile; ili drugih oblika prinude (otmica, prevara, zloupotreba moćibespomoćnosti, davanjeprimanje ili plaćanje radi dobijanja pristanka drugog lica a u svrhu eksploatacije). To je danas prepoznato kao rastući problem u borbi protiv međunarodnoga organizovanog kriminala, kroz koji su žene, djeca i muškarci izloženi raznim oblicima zlostavljanja, eksploatacije i suzbijanja svojih osnovnih ljudskih prava. Predstavlja neku vrstu modernoga oblika ropstva.

Prema podacima Državnoga sekretarijata [[Sjedinjene Američke Države|]], u 2017. godini u svijetu je  100409 žrtava trgovine ljudima, pokrenuto je 17880 sudskih procesa u svim oblicima trgovine ljudima, te izrečeno 7045 presuda. Procjenjuje se da u svijetu u svakome trenutku ima oko 20 miliona žrtava trgovine ljudima, pri čemu godišnji profit od ovoga oblika kriminala iznosi oko 150 milijardi dolara.

## Reference
## Vanjski linkovi
*www.ljudskaprava-vladarh.hr  

Kategorija:Organizirani kriminal
Kategorija:Ropstvo
Kategorija:Ljudska prava
Kategorija:Seksualni zločini
Reaktivni intermedijar

U hemiji, **reaktivni intermedijar** ili **intermedijar** je kratkotrajna, visokoenergetska, visoko reaktivna molekula. Kada se generira u hemijskoj reakciji, brzo će se pretvoriti u stabilniju molekulu. Samo u izuzetnim slučajevima ovi spojevi mogu se izolovati i uskladištiti, npr. na niskim temperaturama, izolacija matrice. Kada se ukaže na njihovo postojanje, reaktivni intermedijari mogu pomoći da se objasni kako se odvija hemijska reakcija.

Za većinu hemijskih reakcija potrebno je više od jednog elementarnog koraka da se završi, a reaktivni intermedijar je visokoenergetski, ali stabilan proizvod koji postoji samo u jednom od međukoraka. Niz koraka zajedno čini reakcioni mehanizam. Reaktivni intermedijar se razlikuje od reaktanta ili proizvoda ili jednostavnog reakcionog intermedijara samo po tome što se obično ne može izolovati, već je ponekad vidljiv samo brzim spektroskopskim metodima. Stabilan je u smislu da elementarna reakcija formira reaktivni međuprodukt i da je u sljedećem koraku potrebna elementarna reakcija da se on uništi.

Kada reaktivni intermedijar nije vidljiv, njegovo postojanje se mora zaključiti eksperimentiranjem. Ovo obično uključuje promjenu uvjeta reakcijem, kao što su temperatura ili koncentracija i primjenu tehnika hemijske kinetike, hemijske termodinamike ili spektroskopije. Reaktivni intermedijari na bazi ugljika su radikali, karbeni, karbokationi, karbanioni, arini, i karbini.

## Zajedničke karakteristike
Reaktivni intermedijari imaju nekoliko zajedničkih karakteristika:
* niska koncentracija u odnosu na supstrat reakcije i krajnji proizvod reakcije
* sa izuzetkom karbaniona, ovi međuprodukti ne poštuju Lewisovo pravilo oktetanja, zbog čega im je visoka reaktivnost
* često nastaju hemijskom razgradnjom hemijskog spoja
* postojanje ove vrste često je moguće dokazati spektroskopskim sredstvima
* efekt kaveza se mora uzeti u obzir
* česta je stabilizacija konjugacije ili rezonancija
* često se teško razlikuju od prijelaznog stanja
* postojanje se dokazuje pomoću hemijske zamke

## Ugljikovi

Radical metilo--methyl radical.svg|Radikal
Carbene.svg| Karben
Methyl cation.svg|Karbokation
碳负离子.svg|Karbanion 
Carbyne quartet.svg|Karbin
1,2-Didehydrobenzol.svg|Benzin (arin)

## Ostali reaktivni intermedijari
*Kabenoid
*Ion-neutralni kompleks
*Keto anioni
*Nitreni
*Oksokarbenijski  ioni
*Fosfinideni
*Fosforil-nitrid
*Tetraedarski intermedijer u karbonil reakcijama adicije

## Također pogledajte 
* Aktivirani kompleks
* Prijelazno stanje

## Reference
## Vanjski  linkovi
*


Kategorija:Reakcijski mehanizmi
Bednja (rijeka)

mini|Bednja
**Bednja** je rijeka koja teče cijelom Hrvatskom i desna je pritoka rijeke Drave. Izvire kod Trakošćana u Maceljskom gorju u Hrvatskom zagorju. Protječe kroz gradove Bednju, Lepoglavu, Ivanec, Beletinec, Novi Marof i Varaždinske Toplice, Ludbreg i ulijeva se u Dravu kod Malog Bukovca kod Ludbrega. Ona čini sjevernu prirodnu granicu i odvaja planinu Kalnik od Topličkih planina na zapadu i od Podravine na istoku. Rijeka Bednja ima dva izvora. Jedan je kod Bednica, a drugi je sa Trakošćanskog jezera. Spajaju se u Trakošćanu. Dužina Bednje je 133&nbsp;km.

Bednja ima izvor i ušće u Hrvatskoj i cijelim svojim tokom teče unutar Hrvatske.

## Pritoci 
* Crnoglavec, Trnovčica, Drenovec, Rakovec, Ljuba potok, Korunščak, Bistrica, Marinšek, Voča, Žarovnica.

## Reference 
Kategorija:Rijeke u Hrvatskoj
Kategorija:Porječje Drave
Štatol

]]

**Štatol** je erzjanska ritualna voštana svijeća, smještena u rezbarenom drvenom svijećnjaku.

## Naziv 
Riječ "štatol" u prevodu sa erzjanskog jezika označava svijeću. Svijeće koje se koriste u ritualima, također imaju naziv "Erzjan štatol" ili svijeće predaka. ().

Riječ "štatol" postoji u "Objasnidbenom riječniku živog velikoruskog jezika" Vladimira Dalja.

## Primjena 
Štatol su Erzijanci koristili za zajedničke obiteljske ili plemenske molitve još u pretkršćanska vremena. Goruća svijeća simbolizira život i povezuje se sa Svjetskim drvetom.

## Reference 
Kategorija:Svijeće
Kategorija:Kultni predmeti
Kategorija:Erzjanska tradicionalna religija
Lacković

mini|Grb Lackovića
**Lackovići**, hrvatska plemićka porodica koja je, povremeno, vladala Transilvanijom u 14. stoljeću. Porodica je dala banove Hrvatskoj, Slavoniji, Dalmaciji i Bugarskoj, zadarske knezove, Ugarskoj palatine, kao i napuljskog namjesnika. Osim u hrvatskom obliku prezimena, porodica je na mađarskom bila poznata i kao Lackfi / Laczkovich.

## Povijest 
Osnivač porodice je Ladislav (mađarski: László), zvani Lacko (Laczk), koji je bio sikulski knez u prvoj polovini 14. vijeka. Szekely (mađarski: Székely, ili Székelyföld; latinski: Terra siculorum) je područje u istočnom dijelu Transilvanije, danas u središnjoj Rumuniji, a nekada u sastavu Mađarske, gdje žive Sekelji, većinska mađarska etnička grupa.

Lackovi potomci, Lackovići, proširili su svoje posjede, utjecaj i moć, pa su sredinom 14. vijeka došli u Hrvatsku, postajući dio hrvatskog plemstva, dajući hrvatske, slavonske i dalmatinske banove. Imali su posjede od Međimurja na sjeveru, preko Slavonije, do Zadra na jugu.

Nakon što im je kralj Sigismund nakon Krvavog sabora u Križevacima oduzeo posjede, knezovi Lackovići sklonili su se u kalnički kraj, gdje su se njihovi potomci integrirali s lokalnim plemstvom. Preostala grana, tzv Varaždinska podružnica (Laczkovich de Varasd) imala je posjede u Križevačkoj i Varaždinskoj županiji.

## Vanjske poveznice 
* Lackovići iz plemićkog roda Herman 
* Obitelj Lacković s češko-mađarskom varijantom imena
* Popis knezova Ugarske kraljevine
* Krvavi sabor križevački 
* Popis hrvatskih plemićkih obitelji 
* Popis hrvatskih vladara
* Petar Lacković
* Uzroci i posljedice Krvavog sabora u Križevcima
* [Spomenik Stjepanu II. Lackoviću "Čakovečkom" u Keszthelyju, Mađarska](http://www.szoborlap.hu/szobrok/fotok_30/6080_(3197)_lackfi_istvan_nador_lovas_szobra_keszthely_kalmar_katalin_2000_2.jpg)
* [Pavao Lacković, prisjednik banskoga stola](http://hr.wikisource.org/wiki/Povijest_Hrvatske_I._(R._Horvat)/Ban_Sigismund_Erdedi)
* [Pavao Lacković, plemićki sudac varaždinske županije](http://hr.wikisource.org/wiki/Povijest_Hrvatske_I._(R._Horvat)/Ban_Nikola_Zrinski_mladji)
* http://library.hungaricana.hu/hu/view/CroatianStateArchives_AV_I_13_1911/?pg=286&layout=s&query=SZO%3D(Lackovi%C4%87)

Kategorija:Historija Mađarske
Kategorija:Historija Bugarske
Kategorija:Dinastije
Kategorija:Plemićke porodice u Međimurju

Kategorija:Historija Hrvatske
Odnosi Bosna i Hercegovina–Poljska

mini|Bosna i Hercegovina i Poljska
[mini|Ministri vanjskih poslova [Elmedin Konaković i Radosław Sikorski (2024.)]]
[mini|Zamjenici ministra vanjskih poslova [Josip Brkić i Szymon Szynkowski vel Sęk (2022.)]]
**Bosanskohercegovačko-poljski odnosi** jesu međusobni odnosi Bosne i Hercegovine i Poljske.

Republika Poljska priznala je nezavisnost Bosne i Hercegovine 30. aprila 1992. godine. Diplomatski odnosi između njih uspostavljeni su 22. decembra 1995. godine. U početku je Bosni i Hercegovini bio akreditovan poljski ambasador sa sjedištem u Ljubljani. U proljeće 1999. godine u Sarajevu je osnovan Generalni konzulat Republike Poljske, a ambasada je 23. maja 2001. godine. Ambasada BiH u Varšavi počela je sa radom 18. aprila 2006. godine. Obje zemlje su objavile da će, u okviru pravne sukcesije, među njima obavezivati nekoliko sporazuma koje su zaključile Narodna Republika Poljska i Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija.

Od 1996. godine Poljski vojni kontingent u Bosni i Hercegovini je stacioniran u BiH, prvobitno kao dio snaga NATO-a SFOR, a od 2004. godine kao dio misije EUFOR-a Althea.

Trgovinski promet između Poljske i BiH u 2021. godini iznosio je 400 miliona eura (izvoz iz Poljske 282 miliona eura, uvoz 118 miliona eura). Poljske investicije u BiH na kraju 2019. godine iznosile su 24,6 miliona eura.

Početkom 1990-ih godina na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Sarajevu osnovan je Odsjek za poljski jezik i književnost. Osim domaćih kadrova (uključujući Nenada Vukovića, Orhana Wasilewskog), u njegovom stvaranju učestvovali su i slavisti sa zagrebačkih i beogradskih univerziteta, poput Zdravka Malića, Gordane Jovanović. Zbog izbijanja rata 1992. godine Odsjek je zatvoren. 2020. godine obnovljen je kurs poljskog jezika na Univerzitetu u Sarajevu.

## Polonija i Poljaci u Bosni i Hercegovini 
mini|Svečana parada povodom 10. poljskog festivala *Pirogijada* u Čelinovcu.

Broj poljskih državljana koji žive u BiH procjenjuje se na oko 300 ljudi. Broj Poloniji u BiH također se procjenjuje na 300 ljudi; oni su potomci ljudi raseljenih iz Galicije krajem 19. stoljeća. Oni su koncentrisani u udruženjima poljske zajednice u Banja Luci, Gradišci, Prnjavoru i Sarajevu.

## Reference 
Kategorija:Odnosi Bosna i Hercegovina–Poljska
Marcel Eckardt

**Marcel Eckardt** njemački je snukerski i bilijarski sudija. Potječe iz Töppelna kod Gere.

## Karijera 
Kad je imao 13 godina, zainteresirao se za snuker gledajući ga na Eurosportu. Ne imajući ga gdje igrati blizu rodnog mjesta, počeo se baviti njime tek kasnije u životu te i dalje većinom igra bilijar. Iste godine prijavio se da sudi na novom Players Tour Championshipu (PTC) te stekao iskustvo na evropskim turnirima i u kvalifikacijskim mečevima za glavne turnire. Prvo finale PTC-a sudio je na Paul Hunter Classicu 2012, tj. grupe od 12 sudija s licencom za suđenje u završnim fazama svih rangirnih turnira. Na German Mastersu 2015. postao je najmlađa osoba koja je sudila finale nekog rangirnog turnira. Sudio je i finale European Mastersa 2016. u Bukureštu. Godine 2018. i 2019. sudio je na Svjetskom prvenstvu u Sheffieldu. Godine 2020. prvi je put sudio i finale tog najvećeg turnira.

Dosad je bio sudija u devet mečeva u kojima je postignut maksimalni brejk, od kojih je najpoznatiji rekordni 15. maksimalni brejk Ronnieja O'Sullivana na English Openu 2018.

## Izdvojena finala 
* German Masters 2015.
* Welsh Open 2015.
* Indian Open 2016.
* European Masters 2016.
* Northern Ireland Open 2017.
* UK Championship 2018.
* Scottish Open 2019.
* Svjetsko prvenstvo 2020.

* Championship League 2020 (rangirni)
* Northern Ireland Open 2020.
* German Masters 2022.
* Masters 2023.
* Scottish Open 2023.
* Championship League 2024 (rangirni)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Profil na *World Snookeru*
* Katharina Schneider, Snooker – Marcel Eckardt – in der Weltspitze zu Hause, 18. 2. 2015; pristupljeno; 22. 3. 2014. 

Kategorija:Rođeni 1989.
Kategorija:Biografije, Gera
Kategorija:Bilijarske sudije i zvaničnici
Kategorija:Snukerske sudije i zvaničnici
Kategorija:Njemačke sportske sudije
Patent

[mini| Patent izdat od strane [Ured za patente i žigove Sjedinjenih Država|američkog Ureda za patente i žigove]]
**Patent** je vrsta intelektualne svojine koja svom vlasniku daje zakonsko pravo da isključi druge iz pravljenja, upotrebe ili prodaje pronalaska na ograničeni vremenski period u zamjenu za objavljivanje omogućavanja otkrivanja pronalaska. U većini zemalja patentna prava potpadaju pod privatno pravo i nosilac patenta mora tužiti nekoga ko krši patent kako bi ostvario svoja prava. U nekim industrijama patenti su suštinski oblik konkurentske prednosti; u drugima su nebitni. 

Procedura za dodjelu patenata, zahtjevi koji se postavljaju nosiocu patenta i obim ekskluzivnih prava uveliko variraju između zemalja u skladu sa nacionalnim zakonima i međunarodnim sporazumima. Tipično, međutim, prijava patenta mora uključivati jedan ili više zahtjeva koji definišu obim zaštite koja se traži. Patent može uključivati mnogo zahtjeva, od kojih svaki definiše određeno imovinsko pravo. Ove tvrdnje moraju ispunjavati različite zahtjeve za patentiranje, koji u SAD-u uključuju novost, korisnost i neočiglednost.

Prema TRIPS sporazumu Svjetske trgovinske organizacije (WTO), patenti bi trebali biti dostupni u državama članicama STO za svaki izum, u svim oblastima tehnologije, pod uslovom da su novi, uključuju inventivni nivo i da su sposobni za industrijsku primjenu. Ipak, postoje varijacije o tome šta je predmet patentiranja od zemlje do zemlje, takođe među državama članicama STO. TRIPS takođe predviđa da rok trajanja zaštite treba da bude najmanje dvadeset godina.
[desno|mini|220x220piksel| [Venecijanski patentni statut, koji je izdao Senat Venecije 1474. godine, i jedan je od najranijih zakonskih patentnih sistema u svijetu.]]

## Reference 
Kategorija:Monopol (ekonomija)
Kategorija:Patentno pravo
Kategorija:Nedodirljiva imovina
Josefine Swoboda

**Josefine Swoboda** (29. januara 1861. u Beču – 27. oktobra 1924. u Beču) bila je austrijska slikarka portreta, te jedna od najaktivnijih bečkih portretista.

## Život 
mini|230x230piksel| *Kraljica Viktorija*, Josefine Swoboda (akvarel, 1893.)
[mini|250x250piksel| *[Aleksandra od Danske|Kraljica Aleksandra kada je bila princeza od Velsa*,Josefine Swoboda(akvarel, 1895.)]]
Josefine Swoboda bila je kćerka portretista Eduarda Swobode (1814-1902) i njegove druge žene Josefine (rođene Müller; 1839-1906), te sestra slikara Rudolfa Swobode mlađeg (1859). -1914). Njeni ujaci bili su slikar pejzaža i životinja Rudolf Swoboda (1819-1859) i orijentalist Leopold Carl Müller (1834-1892). Nakon prvih časova slikanja kod oca, studirala je od 1878. do 1886. kao slušateljica na k.k. Kunstgewerbeschule koja je bila blisko povezana s *Österreichisches Museum für Kunst und Industrie* (Carski kraljevski austrijski muzej umjetnosti i industrije) .

Constantin von Wurzbach je u svojoj *Biografskoj enciklopediji Austrijskog carstva* 1880. godine o njoj je napisao: „Njeno izvrsno djelo brzo se prodaje i samo 19-godišnja umjetnica ima pravo na najljepše nade“.

Radovi Josefine Swobode su uglavnom bili akvareli, najčešće portreti, te (manje) žanrovske scene i mrtve prirode. Od 1886. redovno je bila zastupljena u bečkom Künstlerhausu i učestvovala je na izložbama u Hamburgu (1887), Minhenu i Berlinu (1888). Njene slike su također bile izložene na Svjetskoj izložbi u Čikagu 1893. godine . Vjerovatno je po preporuci svog brata i Heinrich von Angelija, koji je radio za britansku kraljevsku kuću kao slikar, dobila titulu dvorskog slikara kraljice Viktorije 1890. godine. Sa prekidima i obično samo tokom ljeta bila je u Engleskoj sve do 1899. godine, prikazujući kraljevsku porodicu i osobe sa dvora kroz brojne akvarele. Njene slike se i danas nalaze u Kraljevskoj kolekciji u zamku Windsor .

Josefine Swoboda je također dobila brojne narudžbe od austrijske carske kuće *Franza Josepha I*   i drugih plemićkih kuća, što ju je učinilo jednom od najaktivnijih bečkih portretista. Od 1902. godine predstavila se u "Salonu Pisko" sa grupom "Gruppe der 8 Künstlerinnen" na njihovim izložbama "Acht Künstlerinnen und ihre Gäste" (Osam umjetnica i njihovi gosti). Neki od njenih radova nalaze se u Bečkom muzeju, kao i u grafičkoj zbirci Albertine u Beču. Od 1886. postala je članica "Künstlerhausa", "Društva austrijskih ( likovnih ) umjetnika".

## Dalje čitanje 
* Zemen, Herbert (2004): *Die Porträtmalerin Josefine Swoboda. 1861–1924. Leben und Werk.* Vienna. (na Njemačkom) 
* 
*  (Direct link to "p. 84" )
*  (Direct link to "p. 84" )
* 
*  978-3-205-79590-2

## Reference 
## Vanjski linkovi
* Neke slike u Kraljevskoj kolekciji : Pretraga u Kraljevskoj kolekciji Trust, preuzeto 20. oktobra 2016.
* Neka djela Josefine Swoboda na Artnet

Kategorija:Umrli 1924.
Kategorija:Rođeni 1861.
Kategorija:Austrijski slikari
Kategorija:Austrijski umjetnici
Ulrich Seidl

mini|desno|Urlich Seidl na Odessa International Film Festivalu
**Ulrich Maria Seidl** (rođen 24. novembra 1952. u Beču) austrijski je filmski režiser, pisac i producent. 2005. bio je član žirija na 27. Moskovskom međunarodnom filmskom festivalu. Za film Models dobio je nagradu publike na Sarajevo Film Festivalu.

Između ostalih nagrada, osvojio je Veliku nagradu žirija u Veneciji 2001. godine.

Njegov film *Paradise: Love* iz 2012. godine takmičio se za Zlatnu palmu na Filmskom festivalu u Cannesu 2012. Nastavak *Paradise: Faith* osvojio je specijalnu nagradu žirija na 69. Međunarodnom filmskom festivalu u Veneciji. Završni dio trilogije, *Paradise: Hope*, premijerno je prikazan u konkurenciji na 63. Berlinskom međunarodnom filmskom festivalu.

Seidl je trebao prisustvovati Jerusalemskom filmskom festivalu 2014, ali je otkazao posjetu zbog političkih tenzija u regionu.

## Biografija 
Seidl je odrastao u rimokatoličkoj porodici. Iako je u jednom trenutku poželio da postane sveštenik, studirao je novinarstvo i dramu na Univerzitetu u Beču. Potom je studirao filmsko snimanje na Bečkoj filmskoj akademiji gdje je producirao svoj prvi kratki film *One-Forty* . Dvije godine kasnije producirao je svoj prvi cjelovečernji film, *The Ball*.

Oženjen je Veronikom Franz, austrijskom filmskom rediteljkom poznatom po svojim psihološkim horor filmovima *Laku noć, mama (2014)* i *The Lodge (2019)*, koje je zajedno režirala i napisala  sa njihovim nećakom Severinom Fialom.

## Stil 
Ulrich sebe ne smatra redateljem dokumentarnih filmova, ali kroz nekoliko njegovih filmova često se prožimaju fikcija i fakcija. Kroz njegove filmove najčešće se provlači snažna kritika savremenog austrijskog društva i kapitalizma.

## Filmografija 
* 1980 *Einsvierzig* (kratki film)
* 1982 '*Der Ball* (kratki film)
* 1990 *Good News: Von Kolporteuren, toten Hunden und anderen Wienern*
* 1992 *Mit Verlust ist zu rechnen*
* 1994 *Die letzten Männer* (TV)
* 1995 *Tierische Liebe*
* 1996 *Bilder einer Ausstellung* (TV)
* 1997 *Der Busenfreund* (TV)
* 1998 *Spass ohne Grenzen* (TV)
* 1999 *Models*
* 2001 *Hundstage*
* 2002 *Zur Lage*
* 2003 *Jesus, Du weisst*
* 2004 *Vater unser* 
* 2006 *Brüder, laßt uns lustig sein* (kratki film)
* 2007 *Import/Export*
* 2012 *Paradies*
** *Paradies: Liebe*
** *Paradies: Glaube*
** *Paradies: Hoffnung*
* 2014 *Im Keller*
* 2016 *Safari*
* 2022 *Rimini*

## Nagrade 
* IDF Amsterdam Special Jury Prize – 1993 *Loss Is to Be Expected*
* Nagrada publike Sarajevo Film Festivala – 1999 *Models*
* Gijón Grand Prix Asturias – 2001 *Dog Days*
* Venice Silver Lion – 2001 *Dog Days*
* Karlovy Vary Best Feature Documentary – 2003 *Jesus, You Know*

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službena web stranica
* 

Kategorija:Austrijski scenaristi
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Rođeni 1952.
Kategorija:Austrijski režiseri
Kategorija:Biografije, Beč
Erzjanski jezik

**Erzjanski jezik** (erz. *эрзянь кель*) jest mordovski jezik, koji se govori u Rusiji, uglavnom u Mordoviji i u susjednim republikama i oblastima Rusije kao i u bivšim zemljama Sovjetskog Saveza, gdje žive pripadnici etničke zajednice Mordvini (*Mordovci*, *Mordva*).

Govori ga oko 300.000 ljudi. Spada u mordovske jezike, zajedno s mokšanskim jezikom. Ta dva jezika su vrlo povezana i slična, ali se ipak razlikuju po fonetici, morfologiji i rječniku.

Erzjanski jezik piše se ćirilicom, bez ikakvih izmjena u odnosu na varijantu ćiriličnog pisma koju koristi ruski jezik. U Mordoviji, erzjanski jezik je zvanični jezik, zajedno s mokšanskim i ruskim jezikom.

## Također pogledajte 
* Erzja
* Mordovija

## Reference 
Kategorija:Erzja
Kategorija:Jezici u Rusiji
Kategorija:Mordovski jezici
Tadeusz Kościuszko

**Andrzej Tadeusz Bonawentura Kościuszko** (fonetski: Andžej Tadeuš Bonaventura Košćiuško; Mieračoŭščyna, Poljsko-Litvanska Unija, 4. februara 1746 – Solothurn, Švicarska, 15. oktobra 1817) bio je poljski vojni inženjer, državnik i vojskovođa koji je postao nacionalni heroj u Poljskoj, Litvaniji, Bjelorusiji i Sjedinjenim Državama. Borio se u borbama Poljsko-Litvanske Unije protiv Rusije i Pruske i na američkoj strani u Američkom ratu za nezavisnost. Kao vrhovni komandant poljskih nacionalnih oružanih snaga, predvodio je ustanak Kościuszko 1794. godine.

## Biografija 
Kościuszko je rođen u februaru 1746. godine, na imanju Mieračoŭščyna u vojvodstvu Brest Litovsk, tada Velikog Vojvodstva Litvanije, u sastavu Poljsko-Litvanske Unije (danas Ivacevski okrug u Bjelorusiji). Sa 20 godina diplomirao je na Kadetskom korpusu u Varšavi, Poljska. Nakon početka građanskog rata 1768. Kościuszko se 1769. preselio u Francusku da studira. Vratio se u Uniju 1774. i bio je učitelj u domaćinstvu Józefa Sylwestera Sosnowskog. Godine 1776. Kościuszko se preselio u Sjevernu Ameriku, gdje je kao pukovnik Kontinentalne armije učestvovao u Američkom ratu za nezavisnost. Kao vrsni vojni arhitekta, dizajnirao je i nadgledao izgradnju najmodernijih utvrđenja, uključujući i one u West Pointu, New York. 1783. godine, kao priznanje za njegove zasluge, Kontinentalni kongres ga je unaprijedio u brigadnog generala.

Po povratku u Poljsku 1784. godine, Kościuszko je 1789. godine dobio dužnost general-majora vojske Poljsko-Litvanske Unije. Nakon što je Poljsko-ruski rat 1792. rezultirao Drugom podjelom Unije, komandovao je ustankom protiv Ruskog carstva u martu 1794. sve dok nije zarobljen u bici kod Maciejowica u oktobru 1794. Poraz ustanka Kościuszko u novembru doveo je do Treće podjele Poljske 1795., kojom je okončana Unija. Godine 1796., nakon smrti carice Katarine II, Kościuszka je pomilovao njen nasljednik, car Pavle I, te je emigrirao u Sjedinjene Države. Bliski prijatelj Thomasa Jeffersona, s kojim je dijelio ideale ljudskih prava, Kościuszko je napisao testament 1798. godine, posvetivši svoju imovinu u SAD-u za obrazovanje i slobodu američkih robovova. Kościuszko se na kraju vratio u Evropu i živio u Švajcarskoj do svoje smrti 1817. Izvršenje njegovog testamenta kasnije se pokazalo teškim, a sredstva nikada nisu upotrijebljena u svrhu koju je Kościuszko namjeravao.

## Također pogledajte 
* Mount Kosciuszko

## Reference 
## Literatura 
* 

## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Rođeni 1746.
Kategorija:Umrli 1817.
Kategorija:Američki generali
Kategorija:Poljski generali
Peričnik

**Peričnik** je vodopad u Nacionalnom parku Triglav u Sloveniji.

## Geografija 
Jedan je od najpoznatijih vodopada u Sloveniji. Obrušava se iz viseće doline u ledničku dolinu Vrata, gdje se potok Peričnik ulijeva u Triglavsku Bistricu. Zapravo, postoje dva vodopada: Gornji Peričnik (16 m) i Donji (52 m). Potonji se obično naziva samo Peričnik. Pogled na oba vodopada moguć je nakon prelaska preko Triglavske Bistrice i uspona uz siparsku padinu od nekoliko desetaka metara.

## Ime 
Ime *Peričnik* (u lokalnom dijalektu *Perečnik*) potječe od glagola *prati*, koji je prvobitno značio *udarati, tući*. Također se odnosi na vodu koja pada preko strme litice (up. i Peračica). U standardnom slovenskom jeziku taj glagol dobio je i značenje čišćenja odjeće ("udarati odjeću", tj. prati udaranjem).

## Galerija 

Datoteka:SlapPericnik-01.JPG
Datoteka:SlapPericnik-02.JPG
Datoteka:SlapPericnik-04.JPG
Datoteka:SlapPericnik-05.JPG
Datoteka:Peričnik waterfall 2016.jpg

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Peričnik  na *geopedia.si*
* Fotografije okoline, *burger.si*

Kategorija:Kranjska Gora
Kategorija:Nacionalni park Triglav
Kategorija:Sliv Save
Kategorija:Vodopadi u Sloveniji
Galateja (satelit)

**Galatea** , također poznata kao **Neptun&nbsp;VI**, je četvrti najbliži unutrašnji satelit Neptuna . Ime je dobio po Galateji, jednoj od pedeset Nereida iz grčke legende, u koju je Kiklop Polifem bio uzalud zaljubljen.

## Otkriće 
[lijevo|mini|250x250piksel| **Galateja** unutar slabog prstenastog luka u blizini [Neptun|Neptuna]]
Galateja je otkrivena krajem jula 1989. na slikama koje je napravila sonda *Voyager 2* . Dobila je privremenu oznaku **S/1989&nbsp;N&nbsp;4** .  Otkriće je objavljeno (IAUC 4824) 2. augusta 1989. i spominje "10 kadrova snimljenih tokom 5 dana", što implicira da je datum otkrića bio negdje prije 28. jula. Ime je dato 16. septembra 1991 . 

## Fizičke osobine 
Galateja je nepravilnog oblika i ne pokazuje znakove bilo kakve geološke modifikacije. Vjerovatno se radi o hrpi ruševina ponovo nakupljenoj od fragmenata originalnih Neptunovih satelita, koji su razbijeni perturbacijama Tritona ubrzo nakon što je taj mjesec uhvaćen u vrlo ekscentričnu početnu orbitu . 

## Orbita 
Galatejina orbita leži ispod prečnika Neptunove sinhrone orbite, tako da se polako vrti prema unutra zbog plimnog usporavanja i može na kraju uticati na planetu ili se raspasti u novi sistem planetarnih prstenova nakon što prođe svoju Rocheovu granicu zbog plimnih rastezanja.

Čini se da je Galatea mjesec pastir za Adamsov prsten koji je udaljen 1.000 kilometara izvan svoje orbite. Rezonancije sa Galatejom u odnosu 42:43 se također smatraju najvjerovatnijim mehanizmom za ograničavanje jedinstvenih lukova prstena koji postoje u ovom prstenu.  Galatejina masa je procijenjena na osnovu radijalnih perturbacija koje izaziva na prstenu . 

## Bilješke 
Budući da je Galatea nepravilnog oblika, stvarna površinska gravitacija i brzina bijega značajno će varirati između različitih pozicija na površini.

## Izvori 
## Vanjski linkovi 
* Galatea Profil od NASA-inog istraživanja solarnog sistema
* Neptunovi poznati sateliti (autor Scott S. Sheppard )

Kategorija:Astronomski objekti otkriveni 1989.
Kategorija:Neptun
Kategorija:Prirodni sateliti
Trakošćansko jezero

mini|Trakošćansko jezero
**Trakošćansko jezero** je vještačko jezero u Hrvatskoj, u sjeverozapadnom dijelu Zagorja, na spoju Macelja, Ravne gore i Strahinjčice, uz istoimeni dvorac porodice Drašković. Uz jezero je pažljivo osmišljen pejzažni park koji s uređenim livadama, raznovrsnim cvijećem i grmljem čini skladnu hortikulturnu cjelinu. Dugo je otprilike kilometar i po, površine 17 ha i dubine 2,5 m. Voda se ljeti zagrijava do 22 °C. Zimi se površina jezera smrzava i led na njoj ostaje približno tri mjeseca.

Jezero nema samo estetsku ulogu – nekada je imalo ribnjak, zatim mlin i pilanu. I danas je bogato ribom, posebno pastrmkom, pa je omiljeno sastajalište sportskih ribolovaca.

## Literatura 
* Zvonimir Tanocki, Ivana Crljenko, *Jezera Hrvatske*, Zagreb, "Školska knjiga", 2011, str. 228.

Kategorija:Jezera u Hrvatskoj
IXOPAY

**IXOPAY** je austrijska tehnološka kompanija i platforma za orkestraciju plaćanja. IXOPAY je dio IXOLIT grupe.

IXOPAY su osnovali Rene Siegl i Nathalie Siegl 2014. godine u Beču, Austrija.

2016. godine pokrenuta je prva platforma za orkestraciju plaćanja. 2018. IXOPAY je objavio rješenje za bijele etikete.

Kompanija sarađuje sa drugim finansijskim i tehnološkim kompanijama u platnom prometu. Od 2021. godine kompanija je imala 140 integracija sa provajderima plaćanja. U 2018. godini, IXOPAY se udružio s Paysafeom.

Kompanija omogućava poslovnim trgovcima da obrađuju sve transakcije svojih podružnica, brendova, web prodavnica, itd. na IXOPAY platformi.

## Reference 
Kategorija:Ekonomija Beča
Kategorija:Kompanije u Austriji
Kategorija:Kompanije osnovane 2014.
Tupik

mini|Tupik
**Tupik** (lat. *Fratercula arctica*) je morska ptica iz porodice njorki.

## Opis 
Tupik se uglavnom hrani manjom ribom koju lovi tokom ronjenja. Ima crno perje na leđima i glavi, sive mrlje na obrazima i bijelo perje na donjem dijelu tijela. Njegov veliki kljun je crveno-crnih tonova, a noge narandžaste. Tokom zime mitari se na otvorenom moru i tom prilikom pojedini dijelovi kljuna gube svijetlu boju. Ženka i mužjak su slični po izgledu, ali je mužjak obično nešto veći. Mladunci imaju slično perje, ali nešto drugačije boje kljuna i tamnije noge.
mini|Fratercula arctica arctica
Tupik jesen i zimu provodi na pučini hladnih sjevernih mora, a na obalu se vraća s početkom sezone parenja u kasno proljeće. Gnijezdi se u kolonijama na vrhovima litica i polaže jedno jaje u jazbinu. Ptica se hrani ribom i potpuno sazrije nakon otprilike šest sedmica. Obalu napušta kupajući se i ne vraća se na nju nekoliko godina.

## Rasprostranjenost 
Fratercula arctica je jedina vrsta tupice koja živi u Atlantskom okeanu i jedna od tri vrste roda Fratercula. Preostale dvije vrste Tupika žive u sjeveroistočnom Pacifiku.

Tupici tokom sezone parenja borave na Islandu, Grenlandu i Norveškoj, kao i na područjima mnogih manjih ostrva u sjevernom Atlantiku. Rasprostranjeni su i u kanadskoj regiji Newfoundland, a mogu letjeti i u južna područja poput američke države Maine i Britanskih ostrva

## Ugroženost i zaštita 
Iako su jedini poznati populacijski trendovi europski, podaci u posljednje tri generacije (65 godina) pokazuju dovoljno velik pad da se vrsta može klasificirati kao osjetljiva. Na primjer, najveća kolonija u Norveškoj, koja je brojala 1,5 miliona parova 1979. godine, pala je na samo 289.000 u 2015. godini, a mladih gotovo da nije bilo u posljednjih 9 godina. Pad je zabilježen i u drugim manjim kolonijama, ali kako se sve kolonije ne promatraju tako pomno, moguće je da će se, nakon što se prikupi više podataka, status promijeniti na bolje ili na gore. Pretpostavlja se da su uzroci smanjenja broja invazivnih grabežljivih vrsta, zagađenja, nedostatka hrane zbog prekomjernog izlova i uginuća odraslih ćorsokaka u ribarskim mrežama..

## Reference 
Kategorija:Njorke
Kategorija:Osjetljive vrste
John Komlos

**John Komlos** (rođen 28. decembra 1944) jest američki ekonomski historičar mađarskog porijekla i bivši šef katedre za ekonomsku historiju na Univerzitetu u Münchenu. Tokom 1980-ih bio je ključan u nastanku antropometrijske historije, studije o utjecaju ekonomskog razvoja na ljudske biološke ishode kao što je fizički rast.

## Karijera
Doktorat iz historije stekao je 1978. a drugi doktorat, iz ekonomije, 1990. na Univerzitetu u Chicagu, gdje je pod utjecajem ekonomskog historičara Roberta Fogela istraživao ekonomsku historiju ljudskog fizičkog rasta. Komlos je ovu novu disciplinu 1989. nazvao "antropometrijska historija". Bio je saradnik u Populacijskom centru "Carolina" na Univerzitetu Sjeverne Karoline u Chapel Hillu od 1984. do 1986.

Također je predavao na Univerzitetu Harvard, Univerzitetu Duke, Univerzitetu Sjeverne Karoline u Chapel Hillu, Univerzitetu u Beču i Ekonomskom univerzitetu u Beču. Do odlaska u penziju 18 godina radio je kao profesor ekonomije i ekonomske historije na Univerzitetu u Münchenu. Također je bio osnivač i urednik časopisa *Ekonomija i ljudska biologija* 2003. Kroz taj istraživački program postao je humanistički ekonomist shvatajući da konvencionalna ekonomija ne prikazuje adekvatno kako realna ekonomija funkcionira. Od finansijske krize 2008. piše o aktuelnim ekonomskim temama iz humanističke perspektive. U knjizi *Osnove realne ekonomije: šta svaki student ekonomije treba znati* zalaže se za "kapitalizam s ljudskim licem". Knjiga je prevedena na pet jezika. Komlos je 2013. izabran za člana kliometrijskog društva. Pisao je i blogove za PBS o aktuelnim ekonomskim pitanjima.

## Reference
Kategorija:Rođeni 1944.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Budimpešta
Kategorija:Ekonomski historičari
Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Mađarske
Necmettin Erbakan

**Necmettin Erbakan** (29. oktobar 1926 – 27. februar 2011) bio je turski političar, inženjer i akademik koji je bio premijer Turske od 1996. do 1997. Na njega je vršen pritisak da podnese ostavku na mjesto premijera, a zbog navodnog kršenja ustava, Ustavni sud Turske mu je zabranio bavljenje politikom.

Politička ideologija i pokret, koji je osnovao Erbakan, Millî Görüş, zastupala je interese Turske, tvrdeći da se ona može razvijati svojom vlastitom moći štiteći svoje vjerske vrijednosti i napredujući bržim koracima takmičeći se sa zapadnim zemljama u korist bližih odnosa s muslimanskim zemljama. Sa ideologijom Millî Görüşa, Erbakan je bio osnivač i vođa nekoliko islamskih političkih stranaka u Turskoj od 1960-ih do 2010-ih, odnosno Stranka nacionalnog poretka, Stranka nacionalnog spasa, Stranka blagostanja, Stranka vrline.

## Rani život i obrazovanje 
Erbakan je rođen u Sinopu, na obali Crnog mora u sjevernoj Turskoj. Njegov otac je bio Mehmet Sabri, sudija iz porodice Kozanoğlu iz Cilicije. Majka Kamer mu je porijeklom bila Čerkezkinja, iz porodice u Sinopu.

Završio je Istanbulsku gimnaziju, a akademski studij nastavio na mašinskom fakultetu na Tehničkom univerzitetu u Istanbulu 1948, a doktorirao mašinstvo na Univerzitetu RWTH Aachen.

U predmetu Izgubljeni trilion, sudilo mu se i osuđen je na dvije godine i četiri mjeseca zatvora zbog korištenja falsifikovanih dokumenata kako bi se spriječilo vraćanje donacija Trezora u iznosu od oko trilion lira, odnosno starih turskih lira, nakon zabrane stranke 1997.

Uprkos tome što je često bio pod političkom zabranom, Erbakan je ipak djelovao kao mentor i neformalni savjetnik bivšim članovima Refaha koji su osnovali Stranku vrline 1997, među kojima je i sadašnji predsjednik Republike Turske, Recep Tayyip Erdoğan. Stranka vrline proglašena je neustavnom 2001. i zabranjena je.

## Smrt 
Erbakan je preminuo 27. februara 2011. u 11:40 po lokalnom vremenu od zatajenja srca u bolnici Güven u Çankaya, Ankara.

Njegovo tijelo je prebačeno u Istanbul, a nakon vjerske sahrane u Fatih džamiji, okupljena masa je ispratila njegov lijes do mezarja Merkezefendi, gdje je položen pored svoje supruge Nermin. Njegovoj sahrani prisustvovali najviši državni i vladini zvaničnici.

Prema *The Economist* -u, nakon svoje smrti Erbakan je bio priznat kao moderirajuća snaga turskih islamista, a Tursku je učinio mogućim modelom i za arapski svijet.

## Pregledi 
Njegova vanjska politika imala je dva glavna stuba: panislamizam i borbu protiv cionizma . On je stvorio "D-8" ili Osmoricu u razvoju, kako bi postigao ekonomsko i političko jedinstvo među muslimanskim zemljama. Ima osam članica, uključujući Tursku, Iran, Maleziju, Indoneziju, Egipat, Bangladeš, Pakistan i Nigeriju.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* Biografija Necmeddina ERBAKANA
* Službena web stranica premijera Republike Turske (in Turkish)
* Web stranica Felicity Party (in Turkish)
* Erbakan umro (in Turkish)

Kategorija:CS1 Turkish-language sources (tr)
Kategorija:Rođeni 1926.
Kategorija:Umrli 2011.
Kategorija:Biografije, Sinop (Turska)
Kategorija:Turski političari
Kategorija:Turski premijeri
Brooke Scullion

**Brooke Scullion** (rođena 31. marta 1999), poznata i mononimno kao **Brooke**, irska je pjevačica. Bila je trećeplasirana takmičarka na kraju devete sezone muzičkog programa *The Voice*. Bila je predstavnica Irske na Eurosongu 2022. – pjesmom "That's Rich".

## Biografija 
### Rani život 
Rođena je 31. marta 1999. u Bellaghyju. Bila je uključena u izvođačke umjetnosti i sport od rane dobi. U višoj školi, nastupila je u nekoliko mjuzikala (*Fame*, *Mamma Mia!*, *Sister Act*).

Bila je studentica dramskog odsjeka na Univerzitetu Ulster/Magee.

### Karijera 
#### 2020: The Voice UK 
Godine 2020. bila je na audiciji za devetu sezonu muzičkog TV programa *The Voice UK*; dobila je pozitivan odgovor od svih četvero sudaca i izabrala Meghan Trainor za mentorstvo. Nakon finalnog nastupa na takmičenju, bila je trećeplasirana.

#### 2022: Eurosong 
U januaru 2022. Brooke je izabrana za jednog od šest finalista među takmičarima nacionalnog finalnog izbora Irske da se odredi predstavnik ove zemlje na Eurosongu 2022. Njena pjesma, "That's Rich", pobijedila je na uz osvojenih 28 poena. Bila je bolja za četiri poena u odnosu na izvedbu "Ashes of Yesterday" Janet Grogan i "Yeah, We're Gonna Get Out of It" Milesa Grahama. Tako je bila predstavnica Irske na Eurosongu 2022. u Torinu, Italija (deseti po redu nastup u drugoj polufinalnoj noći 12. maja); nije prošla u finale.

## Privatni život 
Osim pjevanja, Brooke radi i kao lična asistentica agenta za nekretnine u Toomeu, okrug Antrim.

## Diskografija 
### Singlovi 
* "Attention" (2020)
* "That's Rich" (2022)

## Također pogledajte 
* Alternativni pop

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*
*

Kategorija:Rođeni 1999.
Kategorija:Biografije, Bellaghy
Kategorija:Pop-muzičari
Kategorija:Predstavnici na Eurosongu
Širok sokak

**Širok sokak** (poznat i kao Bitoljski korzo) najprometnija je i najpoznatija ulica u centru Bitolja, s brojnim trgovačkim radnjama i lokalima. Danas je strogo pješačka ulica, a nekada je bila otvorena za saobraćaj. 

U Širokom sokaku su najveće prodavnice, restorani, pozorišta i opere, galerije, kao i brojni kafići i klubovi. U ovoj ulici mogu se vidjeti najstarija arhitektonska djela i građevine na Balkanu, koji su ukras grada još od vremena Osmanlija. Tipične osmanlijske kuće nisu rijetkost u ovom dijelu grada.

Na samom kraju ulice je sportska sala "Mladost" i ulaz u prostrani cvjetni park, pun drvoreda, koji vode do stadiona "Tumbe Kafe", Zoološkog vrta i antičkog nalazišta Heraclea Lyncestis.

Pioniri fotografije i kinematografije, braća Manaki, kupili su 1904. parcelu u Širokom sokaku, gdje su 1905. izgradili svoj fotografski atelje.

## Ime ulice 
Zvanično ime u doba Osmanlijskog Carstva bilo je "Sultanije" ili "Hamidije". 

Kada je grad prešao u ruke Srbije, u toku rata 1913, ime ulice promijenjeno je u "Kralja Petra". 

Za vrijeme Jugoslavije ulica je nosila ime "Maršala Tita".

## Galerija 

Datoteka:Bitola center MK.jpg|Širok sokak pokriven snijegom
Datoteka:BitolaCity.jpg|Tipična arhitektura
Datoteka:Catolic church bitola.jpg|Katolička crkva
Datoteka:Bitola-Sirok sokak.JPG|
Datoteka:BitolaŠSokak.JPG|Širok sokak (Korzo)
Datoteka:Bitola pedastrian street.jpg|
Datoteka:Bitola Širok Sokak.JPG|Širok sokak (Korzo)
Datoteka:Bitola 1914.jpg|Širok sokak 1914.

## Reference 
Kategorija:Bitolj
Kategorija:Pješačke ulice
Donuzlav

mini|Jezero Donuzlav
mini|Donuzlav jezero na karti
Jezero **Donuzlav** () koje se naziva i **Donuzlavski zaliv** je najdublje jezero na Krimu (27 m) i najveće u Černomorskom okrugu (47&nbsp;km²). To je zaštićeni pejzaž i rekreativni park Autonomne Republike Krim.

U praksi to više nije jezero već zaliv od 1961. godine, kada je kanalom širine 200 metara iskopana pješčana ravan (širine 200–400 m) koja ga je odvajala od Crnog mora. Jezero je slano kao i more blizu ušća, ali izvori na dnu čine vodu mnogo slađom.

## Pregled 
Donuzlav je poznat po strogo tajnoj pomorskoj bazi koja je ovdje osnovana 1960-ih kao sovjetska krimska pomorska baza. Baza je bila posebno istaknuta po smještaju desantnih brodova na zračnom jastuku (klasa Zubr). Nakon raspada Sovjetskog Saveza, baza je prepuštena Oružanim snagama Ukrajine i bila je jedna od tri glavne pomorske baze kao Južna pomorska baza (Ukrajina). Nakon ruske aneksije Krima 2014. godine, bazu je zauzela ruska vojska koja joj je vratila prethodni naziv.

Donuzlav se nalazi u okruzima Črrnomorske i Saki na poluostrvu Tarkankut kao i u općini Jevpatorija. Donuzlav je jedno od nekoliko jezera smještenih oko poluotoka. Od Crnog mora dijeli ga 12&nbsp;km dug pješčani sprud širine 300 m do 1.000 m. Donuzlav je brodskim kanalom povezan s morem .

Dužina Donuzlava je 30&nbsp;km, širina je do 8,5&nbsp;km, na površini od 42&nbsp;km  i dubina je do 27 m. Ima nekoliko malih uvala. Obale su visoke, strme i krivudave. Na pojedinim dijelovima jezera česta je močvarna vegetacija (obična trska, rogoz).

U gornjem dijelu jezera nalaze se dvije brane za uzgoj ribe, u srednjem dijelu je pomorska baza. Na obalama se nalazi vjetroelektrana sa 53 vjetroturbine.

Do jezera vodi nekoliko jaruga (djelimično isušenih potoka) među kojima su Stari Donuzlav, Donuzlav, Černuška i Burnuk.

### Naseljena mjesta 
* Novoozerne, općina Jevpatorija
* Mjirnji, općina Jevpatorija
* Ozerivka, Hornomorski okrug
* Krasnojarske, Černomorski okrug

## Krimska kriza 
Dana 5. marta 2014. godine, tokom krimske krize 2014. godine, ruski mornari su potopili dva broda ruske Crnomorske flote, protivpodmornički brod *Ohakov* i spasilački tegljač *Šahter*, na ulazu u zaliv Donuzlav kako bi spriječili brodove ukrajinske mornarice da pristupe Crnom moru .

## Dodatna literatura 
* Yegiazarov, V. At Donuzlav. Bilješke podvodnog lovca (Na Donuzlave. Zametki podvodnogo ohotnika). "Berega Tavridy", 2001.

## Reference 
Kategorija:Jezera u Ukrajini
Kategorija:Koordinate na Wikipodacima
Kategorija:Tatari
Edo Bogeljić

**Eduard "Edo" Bogeljić** je nekadašnji gitarista u sarajevskim rok grupama Kodeksi i Podium. Još kao srednjoškolac osnovao je rok grupu Plavi dijamanti, a nešto kasnije i rok grupu Kodeksi 1965. godine. U samom početku, vikendom su u prostorijama Jevrejske opštine svirali muziku, koja se uglavnom sastojala od pjesama zapadnih beat i rok grupa, koje su se u to vrijeme mogle čuti na Radio Luxembourgu, magnetofonima kao i LP i singl pločama. Organizator tih ranih sarajevskih muzičkih druženja bio je Želimir Altarac Čičak. Eduard Bogeljić značajan je po tome što su u njegovoj grupi Kodeksi pjevali i svirali Željko Bebek, Goran Bregović i Zoran Redžić, koji će kasnije osnovati grupu Bijelo dugme. Zahvaljujući njegovoj pjesmi pod nazivom *"Lutalica"*, grupa Kodeksi bili su prvi koji su 1969. godine objavili svoju autorsku pjesmu na Radio Sarajevu. Svirao je električnu gitaru sa progresivnom rok grupom Podium, (koju je predvodio Željko Bebek) tokom snimanja studijskog albuma pod nazivom *"Skoro da smo isti"*, koji je objavljen 28. jula 1978. godine. Također, Eduard "Edo" Bogeljić je značajan i po tome što su rok grupe koje je on osnovao predstavljale (zajedno uz Indexe) neke od pionira sarajevske škole pop rok muzike.

## Izvori 
Kategorija:Bosanskohercegovački muzičari
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Gitaristi
Kategorija:Jugoslavenski muzičari
Kategorija:Živi ljudi
Barotul

**Barotul** je naseljeno mjesto u sastavu općine Pašman, na ostrvu Pašmanu, Zadarska županija, Republika Hrvatska.

## Historija 
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Biograd na Moru. Kao samostalno naseljeno mjesto, Barotul postoji od popisa 2021. godine. Nastalo je izdvajanjem dijela iz naselja Pašman.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Barotul je imao 82 stanovnika. Za narodnosni sastav 1991. godine pogledati pod Pašman.

**Napomena**: *Na popisu 2021. nastalo izdvajanjem dijela iz naselja Pašman. Podaci od 1857. do 2011. sadržani su u naselju Pašman.*

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Naselja u Hrvatskoj
Kategorija:Naselja u Zadarskoj županiji
Varšavska sirena

mini|Grb Varšave
**Varšavska sirena** () jest sirena, pola žena pola riba, grb i jedan od simbola Varšave.

## Porijeklo 
Sirena je bila grb Stare Varšave. Najstarija postojeća slika grba Varšave sa sirenom pojavljuje se na pečatima dokumenata gradskog vijeća Varšave od 7. aprila 1400. godine. Međutim, dugo vremena je sirena imala potpuno drugačiji oblik od današnjeg. Gornja polovina je bila ljudska, ženska, na nekim starijim pečatima vjerovatno muška, donja polovina sa razvijenim krilima (ponekad bez), repom i dvije šape.

Sirena u obliku pola žene, pola ribe u zvaničnoj gradskoj simbolici, odnosno na pečatima, javlja se tek od sredine 18. stoljeća. Međutim, od druge polovine 17. stoljeća nalazi se u ilustracijama za književna djela. Pretpostavlja se da je motiv sirene mogao biti preuzet od Physiologusa i bestijarija popularnih u srednjem stoljeću.

Popularnost motiva sirene značila je da se Varšava ponekad nazivala „dvorac sirena“, a njeni stanovnici „sirenjanima”.

Prema Arturu Oppmanu, sirenu su uhvatili ribari, svezali je i doveli u selo. Međutim, svojim prekrasnim pjevanjem nagovorila je čuvara da je pusti.

Datoteka:AGAD Herb Warszawy 1652.png|Grb Stare Varšave
Datoteka:Syrenka Warszawska.jpg|Sirena u Starom gradu Varšave
Datoteka:Syrenka warszawska0205.jpg|Sirena na obali Visle
Datoteka:Wiadukt Markiewicza Warszawa 008.jpg|Sirena na vijaduktu Stanisława Markiewicza
Datoteka:Pablo Picasso ul. Obrońców 28-30 w Warszawie.jpg|Sirena Pabla Picassa rekreirana na zidu zgrade u ul. Obrońców 28/30
Datoteka:AGAD Herb Warszawy 1599.png|Sirena postavljena na naslovnoj strani knjige računa Stare Varšave iz 1599.
Datoteka:Syrenka in the Sejm Plenary Hall.JPG|Sirena u sali za sastanke Sejma

## Također pogledajte 
* Picassova sirena

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Grbovi gradova
Kategorija:Spomenici u Varšavi
Sevid (čvor)

**Hrvatska**:

* Sevid, naselje u općini Marina, Splitsko-dalmatinska županija
* Sevid na Moru, naselje u općini Marina, Splitsko-dalmatinska županija
Sakristija

desno|mini|Sakristija
**Sakristija** (*lat.* sacer - "svet", slat. sacristia - "nusprostorija uz crkvu")  je sporedna crkvena prostorija, u kojoj se čuva sve što je potrebno za svetu misu, kao što su liturgijsko ruho i sakralni predmeti (liturgijske posude, posvećene posude (vasa sacra) i vasa non sacra: kalež, pričest, tanjiri, svijećnjaci, svijeće, liturgijske knjige itd. .). Sakristija posebno služi kao mjesto za klerike; sveštenici, đakoni i ministri mijenjaju se prije i poslije bogosluženja. O sakristiji se uglavnom brine laik koji pomaže u crkvi i drugim poslovima, poput zvonjenja. Ponekad se u katoličkim crkvama može naći još jedna sakristija, namijenjena sveštenicima.

Sakristija je opremljena ormarima u kojima se čuva liturgijsko ruho i druga oprema. Svodovi u kojima se čuvaju vrijedni liturgijski pribor, lavaboi i stolovi također su uobičajeni dio opreme sakristije. Ponekad se na sakristiji drži magacin u kojem se čuvaju rijetko korišteni rekviziti, a u većim crkvama to može biti posebna prostorija.

Razvio se u 10. veku u Zapadnu crkvu od pastoforizma. Sakristija je nastala spajanjem ove dvije prostorije proteze i đakona..

## Reference 
Kategorija:Crkvena arhitektura
Kategorija:Prostorije
Bregi Zabočki (višeznačna odrednica)

**Hrvatska**:

* Bregi Zabočki, bivše naselje grada Zaboka, Krapinsko-zagorska županija
* Bregi Zabočki Donji, naselje grada Zaboka, Krapinsko-zagorska županija