Mallory–Weissov sindrom

thumb
**Mallory–Weissov sindrom** je stanje u kojem visok intraabdominalni pritisak uzrokuje laceraciju i krvarenje sluznice koje se naziva Mallory-Weissova ruptura. Osim toga, Mallory–Weissov sindrom je jedan od najčešćih uzroka akutnog krvarenja iz gornjeg gastrointestinalnog trakta, koji se javlja u oko 1-15% svih slučajeva kod odraslih i manje od 5% kod djece. Utvrđeno je da su pukotine do 2 do 4 puta češće kod muškaraca nego kod žena. Pukotine mogu uzrokovati krvarenje iz gornjeg gastrointestinalnog trakta i pretežno se javljaju tamo gdje se jednjak spaja sa želucem (gastroezofagealni spoj). Međutim, pukotine se mogu pojaviti bilo gdje od sredine jednjaka do kardije želuca. Mallory–Weissov sindrom često je uzrokovan stalnim povraćanjem i mučninom uzrokovanom alkoholizmom ili bulimijom. Gastroezofagealna refluksna bolest (GERB) je još jedan faktor rizika koji je često povezan s Mallory-Weissovim sindromom. Međutim, neće svaka osoba s Mallory-Weissovim sindromom imati ove faktore rizika. Osobe s Mallory-Weissovim sindromom imat će hematemezu (povraćanje krvi), međutim simptomi mogu varirati. Drugi primjer Mallory-Weissovog sindroma zabilježen je 1879. godine kada je dr. Heinrich Quincke otkrio tri slučaja krvarenja usljed stvaranja čireva u gastroezofagealnoj cijevi; dva od tih slučajeva bila su fatalna zbog povraćanja krvi. Nakon toga uslijedila su dva slučaja koje je prijavio Dieulafoy, a koji su svjedočili smrti od ovog fenomena putem povraćanja krvi, te još 100 slučajeva u kasnijoj literaturi prije otkrića iz 1929. godine.
Mallory–Weissov sindrom je dobio ime po G. Kennethu Malloryju i Soma Weissu koji su 1929. godine precizno okarakterizirali stanje kao laceraciju donjeg ezofageala kod 15 pacijenata oboljelih od alkoholizma koji su se prezentirali sa znacima i simptomima povraćanja i mučnine. Postavljena je hipoteza da će ponovljeno povraćanje dovesti do stvaranja suza ako tijelo nije u stanju koordinirati srčano otvaranje želuca s kontrakcijom trbušnih mišića kako bi izazvalo povraćanje.
Dr. John Decker je također pregledao pacijente oboljele od Mallory-Weissovog sindroma autopsijom kako bi primijetio da mnogi pacijenti nemaju historiju alkoholizma, za razliku od početnih studija koje su proveli ljekari po kojima je sindrom dobio ime; iako je Decker komentirao da pacijenti mogu pregledati gastroskopom, zajedno s dr. Palmerom koji je posebno spomenuo upotrebu endoskopije za dijagnozu Mallory-Weissovog sindroma, tako da kliničari ne bi morali čekati da pacijent umre prije nego što izvrši autopsiju. Međutim, zajednički nalaz kod pacijenata s Deckerovom analizom je pogoršanje lezija uzrokovanih povraćanjem, pri čemu je atrofični gastritis osnovni faktor koji dovodi do tih formacija; iako je atrofični gastritis stanje koje je uobičajeno kod starije populacije, a većina od 11 pacijenata koji su podvrgnuti autopsiji bila je starija od 60 godina. kada je jedini način u prošlosti bio izvršiti autopsiju nakon smrti pacijenta. Sljedeće godine, Hardy je, prema preporukama Palmera i Deckera, uspio postaviti prvu dijagnozu sindroma putem endoskopije, što je dovelo do povećane incidencije Mallory-Weissovog sindroma, što je prikazano s preko 200 slučajeva spomenutih u literaturi od 2000. 1973, ali se može primijetiti i kao stara krv u stolici (melena), a historija povraćanja može biti odsutna. Često je hematemeza praćena bolovima u grudima, leđima ili epigastrijumu. Međutim, endoskopski ili hirurški tretman može biti potreban za ozbiljna krvarenja. U slučajevima težeg krvarenja, tipski simptomi Mallory-Weissovog sindroma su oni tipični za šok, koji može biti opasan po život. Iako postoji više vrsta šoka, hemoragični hipovolemijski šok se najčešće povezuje s gastrointestinalnim krvarenjem. poremećaji u ishrani kao što je bulimijska nervoza, i gastroezofagealna refluksna bolest (GERB. Konkretno, kod čak 75% pacijenata uočena je teška konzumacija alkohola povezana s povraćanjem.

Osim toga, krvarenje iz Mallory-Weissovih ruptura često je povezano s osobama koje imaju anamnezu portalne hipertenzije i ezofagealnih varikoziteta. Osim toga, studije provedene na pacijentima s cirozom (ožiljcima/fibrozom jetre) koji su također imali portalnu hipertenziju pokazale su da povećanje portalnog pritiska može uzrokovati povećanje intraabdominalnog pritiska. Ova povećanja intraabdominalnog pritiska povezana su s Mallory-Weissovim sindromom. Ozbiljnija krvarenja iz gornjeg gastrointestinalnog trakta povezana su s istovremenom portalnom hipertenzijom i ezofagealnim variksima. Additionally, esophageal varices can rupture which can be fatal.Hyperemesis gravidarum, teška jutarnja mučnina povezana s povraćanjem i mučninom u trudnoći, također je poznati uzrok Mallory-Weissove rupture.
Bilo je nekoliko komplikacija invazivnih procedura poput transezofagusne ehokardiografije i endoskopije gornjeg gastrointestinalnog trakta koje uzrokuju Mallory-Weissove rupture nazvane jatrogeni Mallory–Weissov sindrom. Pojedinci nisu imali historiju alkoholizma, hijatalne hernije ili gastrointestinalnih bolesti, ali su se probudili povraćajući krv.

## Dijagnoza
Definitivna dijagnoza Mallory-Weissovih ruptura postavlja se endoskopijom gornjeg GI dijela ezofagogastroduodenoskopija jednjaka i želuca. Tipično, ruptura se nalazi blizu vrha male krivine želuca i ispod gastroezofagealnog spoja. Kod većine pacijenata, rupture obično variraju od približno 2 do 4&nbsp;cm u dužini. Nalazi mogu uključivati indikacije da nema krvarenja, da nema aktivnog krvarenja ili da postoji ugrušak preko rupture.
 
Pravilno uzimanje anamneze od strane ljekara kako bi se razlikovala druga stanja koja uzrokuju hematemezu, ali konačna dijagnoza se postavlja ezofagogastroduodenoskopijom, što je postupak koji omogućava vizualizaciju orofarinksa, jednjaka, želuca i proksimalnog dijela duodenuma (početka tankog crijeva).
## Liječenje
Tok liječenja i upravljanja Mallory-Weissovim sindromom ovisi o količini krvarenja ili hematemeza. Iako je transfuzija krvi u konačnici potrebna mnogim pacijentima s Mallory-Weissovim sindromom, 90% Mallory-Weissovih ruptura može spontano zacijeliti. Ako je krvarenje blago i lokalizirano, stanje se može liječiti konzervativnim metodima liječenja kao što su intravenski antacidi, antiemeticii, post i mirovanje u krevetu. Antiemetici su lijekovi koji se koriste za ublažavanje mučnina i |povraćanja. Međutim, ako se endoskopijom uoči stalno krvarenje, endoskopske tehnike hemostaze su neophodne kao prva linija liječenja. Četiri primjera endoskopskih tehnika hemostaze su hemoklipiranje, termokoagulacija toplotnom sondom, injekcijska terapija i ligacija trakom. Iako je postavljanje hemoklipsa praktičan postupak za nefibrotično tkivo, kao što je Mallory–Weissov sindrom, postavljanje hemoklipsa može biti izazovno na tipičnoj lokaciji Mallory-Weissovih pukotina na gastroezofagealnom spoju. Termokoagulacija bipolarnom ili multipolarnom elektrokauterizacijom može se koristiti za kauterizaciju tkiva. Najprikladnija je za male i lokalizirane lezije koje zahtijevaju minimalnu kauterizaciju. Međutim, treba je izbjegavati kod pacijenata s ezofagusnim variksima jer odsustvo seroznog sloja u jednjaku povećava podložnost perforaciji i može pogoršati krvarenje, predstavljajući značajan rizik. Također se napominje da ponovljena koagulacijska terapija može dovesti do rizika od transmuralnog oštećenja. ili kauterizacija Međutim, ova metoda zahtijeva pažljivo praćenje zbog mogućnosti izazivanja ventrikularne tahikardije kada se primjenjuje submukozno. Stoga se injekcije adrenalina ne smiju koristiti kod pacijenata koji imaju postojeća kardiovaskularna stanja. Nadalje, inhibitori protonske pumpe imaju smanjenu stopu ponovljenih krvarenja i ne gube svoju efikasnost kao nuspojavu kada se redovno uzimaju tokom vremena (tahifilaksa) u poređenju sa antagonistima H2 receptora. Preporučuje se da se pojedincima daju inhibitori protonske pumpe unutar 72 sata nakon endoskopije kako bi se spriječila daljnja gastrointestinalna krvarenja. Osim toga, antiemetik poput prometazina daju se za kontrolu mučnine i povraćanja kao dio režima liječenja.
* Gastroezofagealna refluksna bolest (GERB) - Hronični gastrointestinalni poremećaj koji utiče na donji ezofagealni sfinkter i uzrokuje prolazno opuštanje donjeg ezofagealnog sfinktera.
* Hematemeza - Povraćanje krvi
* Hyperemesis gravidarum
* Ménièreova bolest
*Lijekovi
**Inhibitori protonske pumpe
**Antagonisti H2 receptora
**Nesteroidni protuupalni lijekovi
**Antiemetici
 
## Reference 
==Vanjski linkovi=

Kategorija:Bolesti jednjaka, želuca i dvanaesnika
Kategorija:Poremećaji jednjaka
Kategorija:Povraćanje
Kategorija:Sindromi