Anglikanska zajednica

thumb|250px|Zastava Anglikanske zajednice

**Anglikanska zajednica** (eng. *Anglican Communion*) je kršćansko crkveno zajedništvo koje obuhvata autocefalne nacionalne i regionalne crkve historijski u punom zajedništvu s nadbiskupom Canterburyja u Engleskoj, koji se smatra simboličkim prvakom zajednice kao *primus inter pares* (prvi među jednakima). Sa oko 85 do 110 miliona članova u 47 crkava članica, Anglikanska zajednica spada u treće ili četvrto po veličini kršćansko zajedništvo u svijetu, odmah iza Katoličke crkve i Pravoslavne crkve. Formalno je organizovana na prvoj Lambetskoj konferenciji 1867. u Londonu, pod vodstvom nadbiskupa Charles Longleya. U kolonijama koje su ostale u okviru Carstva, Crkva Engleske počela je postavljati kolonijalne biskupe: 1787. imenovan je biskup Nove Škotske s jurisdikcijom nad britanskom Sjevernom Amerikom, 1814. biskup Calcutte, a 1836. i prvi anglikanski biskup u Australiji.

## Organizacija 
Anglikanska zajednica nema zvaničnog pravnog statusa niti upravljačke strukture koja bi imala autoritet nad crkvama članicama — Ured Anglikanske zajednice u Londonu djeluje isključivo u pratećoj i organizacionoj ulozi. Zajednica se drži zajedno kroz zajedničku historiju, eklesiologiju i etos, te kroz sudjelovanje u četirima međunarodnim savjetodavnim tijelima poznatima kao instrumenti zajedništva.

### Instrumenti zajedništva 
Anglikanska zajednica ujedinjena je kroz četiri instrumenta zajedništva koja nemaju zakonski obvezujuću vlast nad autonomnim pokrajinama, ali imaju koordinirajuću i savjetodavnu ulogu:

* **Nadbiskup Canterburyja** — duhovni vođa zajednice i simbol unutrašnjeg jedinstva; sve crkve historijski potvrđuju svoje članstvo zajedništvom s njim, premda njegova uloga nema zakonskog učinka nad ostalim pokrajinama.
* **Lambetska konferencija** — najstariji oblik okupljanja zajedništva, prvi put održana 1867.; biskupi svih pokrajina raspravljaju o pitanjima od zajedničkog interesa i donose preporuke koje služe kao smjernice crkvama; održava se otprilike svakih deset godina.
* **Anglikansko savjetodavno vijeće** (eng. *Anglican Consultative Council*) — utemeljeno rezolucijom Lambetske konferencije 1968., a prvi put se sastalo 1971.; sastoji se od biskupa, sveštenika i laika iz svih pokrajina; predsjedava mu nadbiskup Canterburyja.
* **Susret primasa** (eng. ''Primates' Meeting*) — najmlađi instrument zajedništva, prvi put održan 1979. na inicijativu nadbiskupa Donalda Coggana, zamišljen kao prostor za zajedničku molitvu, promišljanje i savjetovanje.

### Pokrajine i crkve članice 
Anglikanska zajednica se sastoji od 42 autonomne pokrajine, od kojih svaka ima svog primasa i vlastitu upravu, te od pet izvanpokrajinskih crkava pod metropolitanskom vlašću nadbiskupa Canterburyja. Pokrajine mogu biti oblikovane kao nacionalne crkve (npr. u Kanadi, Ugandi ili Japanu) ili kao višenacionalne zajednice (npr. na Karibima, u centralnoj Africi ili jugoistočnoj Aziji). Prema procjenama Baze svjetskih kršćanskih podataka iz 2021. iz Gordona-Conwella, zajednica je imala oko 97 miliona članova, od čega je gotovo 64 miliona živjelo u Africi.

Deset najvećih crkava članica prema ukupnom broju prijavljenih članova su crkve s bazom u Engleskoj, Nigeriji, Ugandi, Keniji, Australiji, Južnoj Indiji, Južnoj Africi, Južnom Sudanu, Tanzaniji i Episkopalna crkva sa sjedištem u SAD-u.

## Doktrina i teologija 
Anglikanske crkve smatraju se dijelom jedne, svete, katoličke i apostolske Crkve, s liturgijom zasnovanom na *Knjizi zajedničkih molitava*. Tradicijska osnova anglikanske doktrine sažeta je u Trideset devet članaka iz 1571. te *Knjigama homilija*. Anglikanska tradicija obuhvata elemente i katoličke i protestantske teologije — katolički elementi vidljiviji su u liturgiji i razumijevanju sakramenata, dok su protestantski vidljiviji u teologiji i crkvenom uređenju.

Jedan od ključnih dokumenata anglikanske identiteta je Čikaško-lambetski četverokut iz 1888., koji je postavio temelje za ekumenske razgovore s Rimokatoličkom i Pravoslavnom crkvom. Njime su utvrđena četiri principa: Sveto pismo kao vrhovna norma vjere, Apostolsko vjerovanje i Nicejsko vjerovanje, dva sakramenta (Krštenje i Večera Gospodnja) te historijski episkopat kao osnova crkvene strukture. Anglikanska zajednica nikada nije bila usmjeravana magisterijem niti jednim utemeljujućim teologom, nego se oslanjala na *Knjigu zajedničkih molitava* iz 1662. kao vodilja teologije i prakse, čime se utjelovio princip *lex orandi, lex credendi'' (zakon molitve je zakon vjere).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanična stranica Anglikanske zajednice (en)
* Pregled crkava članica Anglikanske zajednice (en)

Kategorija:Kršćanstvo
Kategorija:Protestantizam
Kategorija:Anglikanska zajednica