open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Centralna Finska

**Centralna Finska** ( ) jedna je od regija Finske. Smještena je u centralnom dijelu države i graniči s Pejenskom Tavastijom na jugu, Pirkanmaaom i Južnom Ostrobotnijom na zapadu, Centralnom Ostrobotnijom na sjeverozapadu, Sjevernom Ostrobotnijom na sjeveru te Sjevernom i Južnom Savonijom na istoku.

Prostire se na teritoriji od 19.950,38&nbsp;km2 i jedna je od većih regija. Prema podacima iz 2017, regiju je naseljavalo 276.031 stanovnika, po čemu je peta u Finskoj.

S prosječnom gustinom od 17 stanovnika po km2 nešto je gušće naseljena regija u odnosu na nacionalni prosjek.
 
Glavni i najveći grad regije jest Jyväskylä.

## Općine 
Regija se sastoji od 23 općine, od kojih šest imaju status grada (označeni podebljano).

Prema podacima iz 2012, u regiji je živjelo 272.300 stanovnika, a broj stanovnika po općinama jest sljedeći:

**Podregija Äänekoski:**
***Äänekoski** (20.282)
*Konnevesi (2.903)
**Podregija Jämsä:**
***Jämsä** (22.392)
*Kuhmoinen (2.458)
**Joutsa sub-region:**
*Joutsa (4.909)
*Luhanka (799)

**Podregija Jyväskylä:**
*Hankasalmi (5.457)
***Jyväskylä** (140.812)
*Laukaa (18.478)
*Muurame (9.447)
*Petäjävesi (4.072)
*Toivakka (2.465)
*Uurainen (3.531)
**Podregija Keuruu:**
***Keuruu** (10.522)
*Multia (1.846)

**Podregija Saarijärvi-Viitasaari:**
*Kannonkoski (1.546)
*Karstula (4.386)
*Kivijärvi (1.301)
*Kyyjärvi (1.475)
***Saarijärvi** (10.373)
*Kinnula (1.766)
*Pihtipudas (4.492)
***Viitasaari** (6.988)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* sajt

Centralna Finska
Kategorija:Centralna Finska
Glavni (Računarska sigurnost)

**Glavni** u kompjuterskoj sigurnosti je entitet koji može biti ovjeren od strane računara ili mreže, te se naziva **glavno obezbjeđenje/sigurnost** u Java i Microsoft literaturi.   Engleska riječ *principal* - glavni, veoma često se mijena sa također engleskom riječju *principle* - princip! 

Glavni mogu biti pojedinačni ljudi, računari, usluge, računarski entiteti kao što su procesi i niti (treads), ili bilo koja grupa takvih stvari.   Potrebno ih je identifikovati i autentifikovati prije nego im se dodijele prava i privilegije nad resursima u mreži.  Glavni tip obično ima pridruženi identifikator (kao što je sigurnosni identifikator) koji dozvoljava da bude referentan za identifikaciju ili dodjeljivanje svojstava i dozvola. 

## Reference 

## Vanjski linkovi 
* RFC 2744 - *Generic Security Service API Version 2*. 
* RFC 5397 - *WebDAV Current Principal Extension*. 
* RFC 4121 - *Interfejs aplikacijskog programskog paketa Kerberos Verzija 5 (GSS-API): Verzija 2*. 

Kategorija:Sigurnost računara
Kategorija:Računarska terminologija
Kategorija:Termini u računarstvu
Industrijalizacija

[thumb|upright=1.4|right|Uticaj industrijalizacije na primjeru povećanja nivoa prihoda tokom 19. vijeka. Grafikon pokazuje kretanje [Bruto domaći proizvod|BDP-a (po paritetu kupovne moći) po glavi stanovnika između 1750. i 1900. u američkim dolarima za razvijene države (Evropa, Sjedinjene Države, Kanada, Japan) i nacije Trećeg svijeta (Azija, Afrika, Latinska Amerika)]]
**Industrijalizacija** predstavlja period društvenih i ekonomskih promjena koje mijenjaju ljudsku grupu iz agrarnog društva u industrijsko društvo, što uključuje opsežnu reorganizaciju privrede u svrhu proizvodnje. 
Kako prihodi industrijskih radnika rastu, tržišta za robe široke potrošnje i usluge svih vrsta teže da se prošire i pruže dodatni podsticaj industrijskim investicijama i ekonomskom rastu.

Tokom industrijalizacije dolazi do povećanja udjela industrije u ukupnom razvoju privrede. U novije doba sve više se govori o postindustrijskom dobu. Proces industrijalizacije obuhvata ulaganja, ne samo u industriju, već također i u infrastrukturu kao promet i informatiku, i ljudski kapital kao obrazovanje i njegu. U odnosu na stepen provedene industrijalizacije može se izvršiti i podjela država svijeta. Prema tome, države u kojima je industrijalizacija tek započela nazivaju se *zemljama u razvoju*, za one države u kojima je industrijalizacija uglavnom provedena nazivaju se *novo industrijaliziranim zemljama*, dok države kod kojih je proces industrijalizacije završen nazivaju se *razvijene zemlje*.

## Također pogledajte 
* Automatizacija
* Podjela rada

## Literatura 
* Chandler Jr., Alfred D. (1993). The Visible Hand: The Management Revolution in American Business. Belknap Press of Harvard University Press. .
* Hewitt, T., Johnson, H. and Wield, D. (Eds) (1992) industrialisation and Development, Oxford University Press: Oxford.
* Kemp, Tom (1993) Historical Patterns of Industrialisation, Longman: London. 
* Landes, David. S. (1969). The Unbound Prometheus: Technological Change and Industrial Development in Western Europe from 1750 to the Present. Cambridge, New York: Press Syndicate of the University of Cambridge. .
* Pomeranz, Ken (2001)The Great Divergence: China, Europe and the Making of the Modern World Economy (Princeton Economic History of the Western World) by (Princeton University Press; New Ed edition, 2001)

## Reference 
Kategorija:Industrija
Kategorija:Ekonomski razvoj
Kategorija:Ekonomska historija
Kategorija:Industrijalizacija
Kategorija:Sekundarne djelatnosti
Jarosław Lindenberg

** Jarosław Lindenberg** (fonetski: Jaroslav Lindenberg) poljski je diplomat i filozof. Od 2018. do 2023. vanredni i opunomoćeni ambasador Poljske u Bosni i Hercegovini.

## Biografija 
Rođen je 9. novembra 1956. u Varšavi. Magistrirao je filozofiju (1980) i postao doktor humanističkih nauka (1985) na Univerzitetu u Varšavi.

Od kraja 1970-ih bio je povezan s demokratskom opozicijom. Zbog toga je bio interniran 1981.

Od oktobra 1990. radi u Ministarstvu vanjskih poslova. Bio je ambasador u Latviji i Estoniji (1991–1996), Bugarskoj (1998–2003) te otpravnik poslova u Crnoj Gori (2007–2011). Od 2012. do 2018. radio je kao zamjenik direktora Diplomatskog protokola (nadzor u području privilegija, imuniteta i diplomatskih nekretnina). Od 2018. ambasador je u Bosni i Hercegovini. Istakao se u uspostavljanju tri diplomatska predstavništva: Ambasade u Rigi (1991), Tallinnu (1991) te Podgorici (2007).

Odlikovan je litvanskim Zapovjedničkim križem reda Tri zvijezde (1996), Ordenom zasluga za poljsku kulturu (2001), redom Stare planine I klase (bugarski, 2004), Križem slobode i solidarnosti (poljski, 2012).

Koautor je romana *Čovjek od krvi i kosti* (1990), te scenarija za film *Čovjek od…* (1992).

Govori engleski, francuski, bugarski, ruski i bosanski / hrvatski / srpski / crnogorski jezik. Oženjen je i otac troje djece.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1956.
Kategorija:Biografije, Varšava
Kategorija:Poljski filozofi
Kategorija:Poljski ambasadori u Bosni i Hercegovini‎
Kategorija:Poljski ambasadori u Bugarskoj‎
Kategorija:Poljski ambasadori u Crnoj Gori
Kategorija:Poljski ambasadori u Latviji‎
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2019 – masovni start (žene)

**Utrka u masovnom startu na 12,5&nbsp;km** na Svjetskom prvenstvu u biatlonu 2019. u ženskoj konkurenciji održala se 17. marta 2019. u švedskom gradu Östersundu. Pravo nastupa imale su 30 biatlonaki, a za razliku od utrka masovnog starta u Svjetskom kupu, startni brojevi su podijeljeni nositeljicama zlatnih, srebrnih a zatim bronzanih medalja u pojedinačnim disciplinama, zatim četrnaestorici po plasmanu u ukupnom plasmanu Svjetskog kupa, a ostalih osam mjesta su podijeljena najuspješnijim takmičarkama na ovom prvenstvu, koji nisu spadali u gornje kriterije.

## Rezultati 
Početak utrke je bio u 13:15.(Sva vremena početka utrka su po lokalnom vremenu (UTC+1))

## Reference
Kategorija:Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2019.
Velika nagrada Bahreina 2019.

**Velika nagrada Bahreina 2019.** (službeno poznata kao **"FORMULA 1 GULF AIR BAHRAIN GRAND PRIX 2019"**) automobilska je trka Formule 1 koja se održala 31. marta 2019. na stazi Bahrain International Circuit u Sakhiru, u Bahreinu. Ovo je bila druga trka u sezoni 2019, i ujedno i 15. trka za Veliku nagradu Bahreina.

Charles Leclerc osvojio je svoj prvu pol poziciju u Formuli 1. Vozač Mercedesa Lewis Hamilton ostvario je prvu pobjedu u sezoni. Drugo mjesto zauzeo je timski kolega Valtterija Bottasa. Charles Leclerc završio je treči i ostvario prvo podij u karijeri.

## Rezultati treninga 
### Prvi trening 
Vrijeme koje su postigli prvih pet vozača na prvom treningu.

### Drugi trening 
Vrijeme koje su postigli prvih pet vozača na drugom treningu.

### Treći trening 
Vrijeme koje su postigli prvih pet vozača na trećem treningu.

## Kvalifikacije (subota) 
: Romain Grosjean - kazna od 3 mjesta - ometanja Norrisa u kvalifikacija.

## Trka (nedjelja) 
## Rangiranje nakon utrke 
;Vozači

;Konstruktori

* Samo je u prvih 5 pozicija uključen plasman za oba seta.

## Zanimljivosti 
### Vozači 
* 74. pobjeda za Lewisa Hamiltona;
* 1. pol pozicija, 1. podij i 1. najbrži krug za Charlesa Leclerca.

### Konstruktori 
* 89. pobjeda za Mercedes.

### Motor 
* 175. pobjeda za Mercedes.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*  formula1.com – Rezultati 1. treninga
*  formula1.com – Rezultati 2. treninga
*  formula1.com – Rezultati 3. treninga
*  formula1.com – Rezultati kvalifikacija
*  formula1.com – Rezultati utrka
*  statsf1.com - detalji utrke

Bahrein
Kategorija:2019. u Bahreinu
2019
Zamlaz

**Zamlaz** je jedna od zvorničkih mahala koja se prostire od zgrade Skupštine općine do izvorske vode "Zamlaz". U doba Kraljevine Jugoslavije, kroz Zamlaz i Čaršiju prolazila je Ulica kralja Petra, dok su tokom socijalističke Jugoslavije veći dio Čaršije od mosta na Drini, Zamlaz i Hrid činili Ulicu Filipa Kljajića Fiće.

Prema predaji, Zamlaz je ime dobio po izvoru kroz koji je voda izvirala u velikom mlazu pa bi ljudi kada bi išli južno od izvora govorili da idu za mlaz (iza mlaza). Vjerovatnije je da je ime dobio po džamiji. U periodu između dva svjetska rata, mahala je imala 40 kuća, od čega 31 bošnjačku, četiri jevrejske, četiri katoličke i jednu srpsku. Na dijelu zamlaškog mejdana nalazilo se nogometno igralište na kojem se okupljala omladina Zamlaza i Hrida. Krajem 1970-ih u Zamlazu su podignute stambene zgrade Z-14 i Z-15, a 1982. Z-16.

Džamija u Zamlazu izgrađena je u 17. vijeku. Vanjske strane su joj 10x10 metara, a verande 10x3. Građena je od lomljenog kamena i pokrivena četverostrešnim krovom pod crijepom. Munara, visoka 25 m, također je izgrađena od kamena. Plac se sastojao od 142 kvadratna metra, a dvorište 377. Uz džamiju je bio i harem koji je znantno smanjen izgradnjom stambenih objekata. Džamija je nakon pada grada u ruke srpskih paravojski i JNA porušena u aprilu 1992. zajedno sa mezarjem. Srpske vlasti su 1998. na mjestu porušene džamije napravile zgradu. Džamija je obnovljena na drugoj lokaciji nedaleko od prvobitne, ali sa identičnim izgledom. Svečano je otvorena 25. oktobra 2014. Najpoznatiji imami ove džamije su Selim ef. Hulusić, koji je prije smrti 1907. bio imam oko 50 godina, i njegov sin Džemal ef. koji je imam bio sa prekidima od 1907. do 1954. Pred Drugi svjetski rat, dužnost mutevelije obavljao je Mustajbeg Adembegović.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Zamlazu su živjele porodice: Adembegovići, Ahmetbegovići, Bararoni, Burekalići, Dautovići, Fidahići, Grbavci (potekli od Alajbegovića), Hadžići, Hadžigrahići, Hajoni, Hulusići, Loznice, Mrahorovići, Mašići, Omerefendići, Pavlovići, Pokorni, Ramići, Saleri, Salomi, Sarajlići, Siručići, Skopljakovići, Smajići, Suljagići, Šehići, Šahinpašići, Tirići, Vasići, Zaimovići i dr.

## Literatura 
*

## Reference 
Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Bair (Zvornik)

**Bair** je zvornička mahala koja je nastala na brdu iznad Čaršije, između Kuljanskog puta i Borića. Jedno je od najstarijih naselja u gradu, a ime je dobilo po turskoj riječi bair (bajir) što znači brijeg. Naselje je nastalo nakon izgradnje džamije u 16. vijeku. Džamija je srušena 1935, a njen posljednji imam bio je Salih ef. Sarajlić (1878. - 1957). Nakon rušenja, mještani su mjesto na kojem se ona nalazila, a na kome su se okupljala djeca, i dalje zvali "džamijom".

U austro-ugarsko doba, na početku Baira s desne strane idući iz Kanara uz stepenice nalazila se jedina kiraethana (muslimanska čitaonica) u gradu. U bajramskim danima igranke, na kojima je svirao Tamburaški orkestar Muslimanske čitaonice "Sloga", su održavane u avliji porodice Juzbašića. Za vrijeme socijalističke Jugoslavije, kroz Bair su prolazile ulice Gornji put, Oslobođenja i 19. februar.

Od nastanka mahale u njoj su isključivo živjeli Bošnjaci. Predio iznad Baira zove se Garibovina, a brdo iznad nje Kulina. Na Kulini se nalazi proplanak sa kojeg se pruža pogled na grad i širu okolinu. Ispod proplanka i puta nalazi se mjesto sa kojeg se nekad u ramazanskim danima oglašavao top, najavljući akšam-namaz i kraj posta.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Bairu su živjele porodice: Alići, Arnautovići, Avdići, Beharići, Behramovići, Berberovići, Dautovići, Dedići, Edrenići, Ekmečići, Gobeljići, Hadžihasanovići, Hadžiarapovići, Halilovići, Hrustanovići, Ibrišimovići, Jahići, Juzbašići, Krdžalići, Mujkanovići, Muzurovići, Nalići, Nuhanovići, Numanovići, Sarajlići, Selimovići, Smajići, Šljive, Tirići, Uzunalići, Zulejhići i dr.

## Literatura 
*

Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Pat i Mat

**Pat i Mat** () je čehoslovačka stop-motion animirana serija. Serija sadrži 130 epizoda u 10 sezona, 1 special i 16 miniepizoda. Pilot epizoda prikazana je 1976. godine a druga epizoda pod nazivom *Tapeta* 1979. godine. Prvi dio originalne serije nosio je naziv *...A je to!* do 1989. godine.

## Opis 
Glavni likovi u seriji su dva muškarca, majstori, koji su inventivni ali i nespretni te na smiješan način pokušavaju riješiti neke od svojih svakodnevnih problema, što na kraju i urade ali na neobičan i komičan način.

Likovi u seriji su nazvani *Pat* i *Mat* prema češkim i slovačkim nazivima za završne pozicije u šahu (Pat i Mat). Na početku serijala, u prve dvije sezone likovi nisu imali imena.

## Filmovi 
## Miniepizoda 
## Sezona 
## Referenci 
## Linkovi 
* Web stranica Pata i Mata

Kategorija:Čehoslovačke animirane TV-serije
Kategorija:Češke animirane TV-serije
Kategorija:Slovačke animirane TV-serije
Kategorija:Čehoslovačke TV-serije iz 1970-ih
Kategorija:Čehoslovačke TV-serije iz 1980-ih
Kategorija:Čehoslovačke TV-serije iz 1990-ih
Kategorija:Češke TV-serije iz 1990-ih
Kategorija:Češke TV-serije iz 2000-tih
Kategorija:Češke TV-serije iz 2010-ih
Kategorija:Čehoslovačke TV-serije sa početkom prikazivanja 1976.
Kategorija:TV-emisije na češkom jeziku
Namazđah

**Namazđah** je zvornička mahala koja se prostire od Mejdana na istoku do Čaršije na zapadu, odnosno od vojnog logora do željeznog mosta na Drini. Ime je dobila po riječima namaz i đah (nekad, ponekad), što bi značilo da se u Namazđahu molitva obavljala i prije izgradnje džamije. Imam Namazđah džamije je u posljednjim godinama svoga života bio pjesnik i derviški šejh Hasan Kaimija.  Kuće i drugi stambeni objekti pripadali su uglavnom trgovačkim porodicama. Za vrijeme Kraljevine Jugoslavije, kroz Namazđah je prolazila Ulica Avde Karabegovića, a u doba socijalističke Jugoslavije Ulica braće Skopljakovića.

Za vrijeme austro-ugarske vladavine i Kraljevine Jugoslavije, u Namazđahu su se nalazili jedan dio vojnog logora, automehaničarska radnja i garaža, Selmanagića han i Sokolski dom (koji će postati Dom DTV Partizan), a kasnije bioskop "Drina" i Stolarsko preduzeće "Mladost". Izgradnjom građevina kao što su Robna kuća "Zvorničanka", stambeni blok "Namazđah", zabavište, autobuska stanica, stambena zgrada sa tri sprata pokraj stadiona, vremenom je nestala stara mahala, a sa njom i džamija mada nisu postojali razlozi za njeno rušenje jer se nije nalazila unutar područja stambenih objekata. Namazđah džamija podignuta je 1911. godine na mjestu gdje je do prethodne godine stajala stara drvena džamija. Svečano je otvorena 25. augusta 1911. Srušena je 1978. Njen graditelj bio je Andraš Skibar i bila je glavna džamija u gradu. Posljednji imam bio je Hivzija ef. Suljkić.

U Lagerima se, između pošte i autobuske stanice, nalazila baraka koju je za svoje potrebe koristila austro-ugarska vojska. Služila je i kao vjerski objekat katoličkim vojnicima i stanovništvu sve do 1918, ali i u periodu između svjetskih ratova. Narod ju je nazivao katoličkom crkvom iako spolja nije imala vjerskih obilježja. Porušena je nakon Drugog svjetskog rata, a na prostoru između autobuske stanice i glavne gradske ulice podignut je park, koji je u funkciji bio sve do izgradnje zgrade pošte 1958. U ovoj crkvi čuvana je umjetnička slika oficira Klara sa kraja 19. vijeka. Na slici je naslikan Isus kako lebdi nad gradom kao njegov zaštitnik. Sliku je nakon rušenja crkve preuzeo Andraš Skibar, a danas se nalazi u vlasništvu Narodne biblioteke i Muzejske zbirke u Zvorniku.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Namazđahu su živjele porodice: Abinuni, Ćivići, Bararoni, Bazardžanovići, Hajdarevići, Jocići, Kurići, Kamišalići, Pašići, Selmanagići, Tomići, Šakančići, Uzejragići, Vidakovići i dr.

## Literatura 
*

Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Kuljanski put

**Kuljanski put** je zvornička mahala u kojoj je pretežno živjelo muslimansko romsko stanovništvo. Nastala je u 17. ili 18. vijeku ispod brda Kahvenjača, s obje strane potoka koji je proticao kroz nju i Kanare. Nalazi se između Fetije, Baira i Kanara uz put ka Kula Gradu, po čemu je i dobila ime. Sve do kraja Drugog svjetskog rata, ova mahala nazivana je Ciganlukom. Međutim, stanovnici Kuljanskog puta danas se uglavnom iskazuju kao Bošnjaci, a veoma mali broj kao Romi.

Sa zapadne strane Kahvenjače, uz putić što se od Kuljanskog puta odvaja ka Muratovcu, visoko iznad Srpske varoši i Zlatice, formirano je u prvoj polovini 20. vijeka romsko naselje Misir bašča. U podnožju Kahvenjače, iznad Kuljanskog puta, nalazilo se staro pravoslavno groblje sve do izmještanja u Karakaj 1870-ih.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, na Kuljanskom putu živjele su porodice: Ahmetovići, Alići, Batanovići, Beganovići, Beharići, Beširevići, Đelići, Čelibagići, Hambići, Kamerići, Kanići, Kičići, Kudići, Kugubići, Malagići, Motovci, Mujići, Ribići, Spahići, Šabanovići, Zlatići i dr.

## Literatura 
*

Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Hrid (Zvornik)

**Hrid**, ranije **Hadži-Durgutova mahala**, je jedna od najstarijih zvorničkih mahala i jedno od prvih naselja koje se razvilo izvan zidina tvrđave. Formirano je u prvoj polovini 16. vijeka na uskom pojasu između Drine na istoku i stjenovitog terena (hridina) na zapadu, po čemu je po legendi i dobilo ime. Prostire se od Donjeg grada do zgrade Skupštine općine. 1955. je u Hridu živjelo 37 porodica u 40 kuća, od čega 39 bošnjačkih i jedna srpska. Tokom perioda socijalističke Jugoslavije, kroz veći dio Čaršije od mosta na Drini, Zamlaz i Hrid prolazila je Ulica Filipa Kljajića Fiće.

Prema predaji, u osmanlijsko je doba ispod prvih kuća u Hridu postojalo pristanište lađa, zbog čega je na ovom dijelu obale cvjetala trgovina. Na Drini, iznad Hukova, naspram sadašnjeg nogometnog igrališta i nove osnovne škole u Malom Zvorniku nalazila se hriđanska vodenica, koja je sa radom prestala 1950. Pedesetak metara niže od vodenice nalazilo se nogometno igralište, a tridesetak metara uzvodno Zelenac, kupalište mladih, na kojem su hriđanska djeca učila plivati. Hukovi su bili naspram čitaonice i zgrade stare osnovne škole u Malom Zvorniku, ali su uništeni eksploatacijom šljunka sa srbijanske strane 1990. i 1991.

U Hridu se nalazila i Hadži-Durgutova džamija, jedna od prvih džamija izvan zidina tvrđave. Po njoj je i naselje nosilo ime Hadži-Durgutova mahala sve do druge polovine 18. vijeka. Sagrađena je od drveta i više puta je popravljana i obnavljana. Srušena je 1948. Unutrašnje dimenzije su bile 9x10x6 metara, a na sva četiri zida nalazila su se po dva prozora. Posljednji mutevelija bio je Avdaga Šehavdić (Idrizović), a posljednji imami Mula Hamdo ef. Šehagić (1870. - 1940) i njegov brat Mula Rašid ef. (1874. - 1945). U Hridu se nalazilo i sjedište zvorničkih kapetana od polovine 16. vijeka do ukidanja kapetanija u Bosanskom ejaletu 1835. Zvornički kapetani bili su iz begovske porodice Fidahića.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Hridu su živjele porodice: Alajbegovići, Atlagići (Hadžiahmetbegovići), Bekteševići, Čelibagići, Dautovići, Džihanovići, Efendići, Fazlići, Fidahići, Gracijani, Hrustanbegovići (ranije Šetići, potekli od Alajbegovića), Hodžići, Hudovići, Idrizovići (Šehavdići), Ibrahimagići, Juzbašići, Kadrići, Kamenice, Kitovnice, Kladići, Klempići, Mahmutovići, Mehinagići, Nalići, Ostojići, Subašići, Šehagići, Šehići, Tupekovići, Vehbići, Zorbići i dr.

## Literatura 
*

Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Čaršija (Zvornik)

**Čaršija** je zvornička mahala koja se prostire od Zamlaza do mosta na Zlatici kod Čauševca. Čaršijom su stanovnici Zvornika i okoline nazivali centar grada. Kroz Čaršiju je prolazila glavna cesta sa zgradama na obje strane koje su se nadovezivale jedna na drugu. S obzirom da je Zvornik vijekovima bio zanatsko-trgovački centar, u Čaršiji su bile koncentrisane zanatske i trgovačke radnje, koje su poslije Drugog svjetskog rata uglavnom pretvorene u stambene objekte. Za vrijeme Kraljevine Jugoslavije kroz Čaršiju i Zamlaz prolazila je Ulica kralja Petra dok se prostor kod Privredne banke i Robne kuće zvao Trg regenta Aleksandra. U vrijeme socijalističke Jugoslavije, na prostoru od Zamlaza do mosta na Drini prostirala se Ulica Filipa Kljajića Fiće, oko pijace Trg bratstva i jedinstva i od Privredne banke do mosta na Zlatici Ulica Đure Pucara Starog.

Osmanlije su za svoje vladavine podigli zgradu beledije (gradske uprave), a Austro-ugari su na njoj podigli još jedan sprat. Za vrijeme Austro-Ugarske i Kraljevine Jugoslavije u prizemlju zgrade nalazilo se sjedište gradske policije, a na spratu gradske uprave. Sve do 1958. u ovoj zgradi nalazilo se sjedište općine. Nakon Drugog svjetskog rata, građevinskim zahvatima na pojedinim zgradama, kao i nepotrebnim rušenjem, Čaršija je znantno izmijenila svoj izgled. Jezgro Čaršije srušeno je prilikom izgradnje Robne kuće "Zvorničanka" 1982. i stambenog objekta "Namazđah".

Požari su bili česta pojava u Čaršiji. Poznati su oni iz 1820, 1856. i 1887. U aprilu 1887. izbila su dva velika požara.  Prvi je izbio u prijepodnevnim satima 3. aprila i brzo se prenio na drugu stranu ulice. U gašenju požara učestvovali su garnizon, žandarmerija, posada riječnog broda "Vag Duna" i općinski službenici. Ugašen je 4. aprila, a izgorilo je 25 kuća i 43 dućana. Drugi požar izbio je 5. aprila u hanu Osmana Fidahića i Saliha Suljagića i proširio se na okolne objekte. Bio je manji od prvog; izgorilo je 12 dućana i dvije kuće. 
 
## Literatura 
*

Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Srpska varoš

**Srpska varoš** zvornička je mahala koja se prostire na području s obje strane Zlatice uzvodno od Čauševca do Tuzlanske malte, oko potoka Lišišnjak i crkve podignute na početku osmanlijske vladavine. S obzirom da su muslimani pretežno bili većina u svim većim gradovima Bosne i Hercegovine u osmanlijsko doba, pravoslavne varoši razvijale su se uglavnom oko crkava i u njima je živjelo isključivo srpsko stanovništvo. Od 19. vijeka ove se varoši nazivaju srpskim umjesto pravoslavnim.

Formirana je u drugoj polovini 15. i prvoj polovini 16. vijeka, kada su se doselili pravoslavni stočari (vlasi) iz Hercegovine, Crne Gore i Srbije koji su služili kao martolozi, čuvari gradske tvrđave. Pravoslavna varoš razvila se na zapadnoj strani katoličke varoši na Fetiji. Na šire područje Zvornika, doseljavanje pravoslavnog življa odvijaće se poslije 1541.

Zvornička eparhija osnovana je po formiranju Zvorničkog sandžaka 1480. Sjedište je 1851. prebačeno u Tuzlu i od tada se eparhija naziva Zvorničko-tuzlanskom. Pravoslavna crkva u Srpskoj varoši sagrađena je 1823. na mjestu gdje se nekad nalazila manja crkva koja je porušena kako bi se napravila nova. Osvećenje je 7. jula 1823. obavio mitropolit Gavrilo. U nju je ugrađen ikonostas stare lozničke crkve. U austro-ugarskom i periodu između svjetskih ratova najistaknutiji vjerski službenici u Zvorniku bili su prota Vasilije Ostojić i njegov sin pop Dragomir Ostojić. Od osmanlijskog doba radila je i pravoslavna osnovna škola. Nova školska zgrada sa četiri učionice podignuta je 1880.

Pojedini dijelovi Srpske varoši dobili su posebna imena. Dio naselja u podnožju Vratolomca dobio je ime po potoku Lišišnjak na čijoj se obali nalazi (Majevička ulica). Bukreš je nastao oko crkve (Ulica braće Stefanovića), Ada je prostor oko Ulice braće Obradovića, dok se Goge prostiru od mostića do Tuzlanske malte. U vrijeme Kraljevine Jugoslavije, kroz Srpsku varoš prolazila je Ulica vojvode Mišića, a u doba socijalističke Jugoslavije, pored već nabrojanih, Ulica Sime Perića.

Na ulazu u Varoš idući iz Čauševca s lijeve strane, između Zlatice i puta, u austro-ugarska doba podignut je park koji je zatvoren 1969. kada je na njemu napravljena benzinska pumpa. Danas se tu nalazi objekat Medicinskog centra. Na izlazu iz Varoši ka Snagovu nalazila se sve do Drugog svjetskog rata Tuzlanska malta, koja je bila jedna vrsta carinarnice. U Adi su 1970-ih podignute dvije četverospratne zgrade.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Srpskoj varoši su živjele porodice: Andrići, Antonići, Bilići, Blagojevići, Cvjetinovići, Čičići, Danojlovići, Đokići, Đukići, Đurići, Janjići, Jeftići, Jovanovići, Jovičići, Kalajdžići, Kljajići, Kovačevići, Krstići, Lukići, Markovići, Mijanovići, Mitrovići, Momčilovići, Nikolići, Novakovići, Obradovići, Ostojići, Pantići, Perići, Popovići, Ristići, Sekanići, Simići, Stankovići, Stefanovići, Tanasići, Tomići, Tuševljakovići, Vasići, Vasilići, Živanovići i dr.

## Literatura 
*

Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Galaktički centar

mini| Galaktički centar, kako ga vidi jedan od 2MASS infracrvenih teleskopa, nalazi se u svijetlom gornjem lijevom dijelu slike.
**Galaktički centar**, jeste rotacioni centar Mliječnog puta. On je  daleko od Zemlje u pravcu sazvježđa Strijelac, Zmijonosac i Škorpion, gdje Mliječni put izgleda najsvjetliji. Podudara se sa kompaktnim radio-izvorom Strijelac A *. 

Postoji oko 10 miliona zvijezda unutar jednog parseka Galaktičkog centra, u kojem dominiraju crveni divovi, sa značajnom populacijom masivnih superdžinova i Wolf-Rayet zvijezda sa događajem formiranja zvijezde od prije oko milion godina, i jedna supermasivna crna rupa od 4.100 ± 0,034 miliona solarnih masa u Galaktičkom centru, koji pokreće radio izvor Strijelca A*. 

Immanuel Kant je u *Općoj prirodnoj historiji i teoriji neba* (1755) izjavio da je velika zvijezda bila u središtu galaksije Mliječni put i da je Sirius možda zvijezda. Harlow Shapley je 1918. godine izjavio da se oreol globularnih jata oko Mliječnog puta usredotočio na zvijezde u zviježđu Strijelca, ali tamni molekularni oblaci u području su blokirali pogled za optičku astronomiju.  Početkom četrdesetih godina prošlog stoljeća Walter Baade na opservatoriji Mount Wilson iskoristio je uslove zamračenja u ratu, u obližnjem Los Angelesu kako bi proveo potragu za centrom sa  Hooker teleskopom. Otkrio je da u blizini zvijezde Alnasl (Gamma Sagittarii) postoji praznina od jedan stepen u međuzvjezdanoj prašini, koja pruža relativno jasan pogled na rojeve zvijezda oko jezgre naše galaksije Mliječni put. Taj jaz je od tada poznat kao Baadeov prozor. 
lijevo|mini| Supermasivna crna rupa je u svijetlom bijelom području desno od središta slike. Ova kompozitna fotografija pokriva oko pola stepena.

## Napomene i reference 

Kategorija:Mliječni put
Skela (Zvornik)

**Skela** je zvornička mahala koja se prostire od željeznog mosta na Drini do ušća Zlatice. Formirana je u 16. vijeku. Ime je dobila od riječi skela, koja je označavala mjesto na rijeci gdje se skelom obavljao prevoz robe, putnika i stoke. S obzirom da se na Skeli obavljao i istovar i utovar robe u lađe, ona je predstavljala i riječno pristanište. Mahala je imala džamiju i dva hana, a pred kraj osmanlijske i tokom austro-ugarske vladavine postojala je i carinarnica. U doba socijalističke Jugoslavije, kroz Skelu je prolazila Ulica braće Skopljakovića.

Džamija je u Skeli podignuta još u 16. vijeku. Izgrađena je od hrastovine uz drvenu munaru visoku 26 m. Posljednji imam džamije bio je hafiz Salih ef. Hodžić, od 1936. do rušenja 1946. Nakon rušenja na njenom mjestu podignuta je kafana "Podrinje". Pred džamijom su u osmanlijsko doba telali čitali sultanove fermane iz Istanbula. Osim džamije, u Skeli je postojala i medresa koja se nazivala Podrinjskom. Nova zgrada za medresu podignuta je 1891. U prizemlju su se nalazile učionice, a na spratu spavaonice za polaznike medrese. Kao medresa i ruždija služila je sve do Drugog svjetskog rata. Poslije su u toj zgradi bili smješteni Đački dom i Sreski sud, a danas služi kao stambeni objekat. Posljednji muderisi bili su Šakir ef. Korkut i Abdulah ef. Aganović.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Skeli i Čaršiji živjele su porodice: Bararoni, Blagojevići, Čičići, Čizmari, Čurčići, Dabići, Fišeri, Ginsbergeri, Hadžihamzići, Hajoni, Jelkići, Jankijevići, Jeremići, Jokanovići, Jovčići, Krausi, Kondžići, Koeni, Mustafići, Nove, Popovići, Simići, Šakančići, Tanići, Tuševljakovići, Vasilići i dr.

## Literatura 
*

Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Haltmagijn Batulga

**Battulga Khaltmaa** (mongolski: *Khaltmaagiin Battulga* , [xɑɮtʰ.maː.ɡiːŋ ˈbɑtʰ.tʰʊ.ɮɐɢ] , rođen 3. marta 1963) jest mongolski političar koji je predsjednik Mongolije od 10. jula 2017. godine. Bio je član Državnog Velikog Khurala od 2004. do 2016. i Ministar puteva, saobraćaja, građevine i urbanog razvoja od 2008. do 2012. godine. On je bio kandidat Demokratske stranke na predsjedničkim izborima 2017. godine, a izabran je za predsjednika sa 50,6% u drugom krugu, prvom izboru u drugom krugu u modernoj mongolskoj historiji. Mongoli su oštro podijeljeni oko njegove uloge u mongolskoj ustavnoj krizi 2019. godine .

Kategorija:Rođeni 1963.
Kategorija:Biografije, Ulan Bator
Kategorija:Predsjednici Mongolije
Kategorija:Mongolski umjetnici
Vidakova njiva

**Vidakova njiva** je zvornička mahala koja se prostire na brežuljcima iznad Beksuje i ceste na izlazu iz grada ka Karakaju. Jedna je od mlađih mahala u gradu. Ime je najvjerovatnije dobila po njivi nekog Vidaka na kojoj je nastala. Svi stanovnici bili su Bošnjaci. Bavili su se splavarenjem i lađarenjem ili su radili kao nadničari.

Između dva svjetska rata, na Bukoviku iznad Vidakove njive održavane su zabave koje su priređivali članovi Muslimanskog KPD "Sloga". Zabave za Jurjevo su održavane i nakon Drugog svjetskog rata, sve do formiranja naselja u Bukoviku 1970-ih i 1980-ih. Na širem prostoru oko vodenice na Zlatici koja se nalazi na drugom kilometru puta od Srpske varoši ka Gornjoj Glumini, poznatom kao "Omaha", održavano je 5. aprila istoimeno veselje. Od sredine 1980-ih veselje je održavano na Mejdanu uzvodno od mosta na Drini između priobalnog puta i rijeke.

U doba socijalističke Jugoslavije, kroz Vidakovu njivu prolazile su ulice Vidakova njiva i Podrinjska. Počela su nicati i naselja na nekada praznom prostoru od Vidakove njive do Karakaja. Iznad Jevrejskog groblja, između Meteriza i Vidakove njive, 1960-ih nastalo je naselje vlaseničkih Roma. Sredinom 1980-ih u Meterizama je iznad puta izgrađen novi stambeni blok.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, na Vidakovoj njivi živjele su porodice: Alići, Arapovići, Avdičauševići, Bilalovići, Bukovice, Čiraci, Ćosići, Hambiralovići, Herići, Hodžići, Jusići, Karići, Mahmutovići, Murtezići, Musići, Omerovići, Palići, Peđići i dr.

## Literatura 
*

Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Beksuja

mini|desno|Džamija Beksuja.
**Beksuja** je zvornička mahala koja se nalazi preko rijeke Zlatice i ispod brda Vratolomac. Nastala je u 17. ili 18. vijeku. Prema legendi, mahala je ime dobila po begu Suji koji je navodno ovdje imao kuću i posjed. Vjerovatnije je da je ime dobila od turskih riječi beg i su (voda). U Beksuji je uglavnom živjelo bošnjačko stanovništvo. U periodu između dva svjetska rata i neposredno poslije toga, u Beksuji je bilo samo pet kršćanskih kuća. U doba Kraljevine Jugoslavije kroz Beksuju je prolazila Ulica Koste Todorovića, a u doba socijalističke Jugoslavije Drinska, Sprečanska, Jadarska, Pionirska, Ribarska i Ulica 19. birčanske brigade.

Sve do 1973. u Beksuji se nalazila zvornička stočna pijaca, kao i prvo nogometno igralište. Zgrada državne osnovne škole podignuta je 1888. Osnovna škola je u njoj radila do 1955, a zgrada je srušena 1967. Na njenoj lokaciji iste godine podignut je novi školski objekat u kojem od 1978. radi Srednjoškolski centar. Ispod Vratolomca je u osmanlijsko doba podignuta kula sa prizemljem i dva sprata. Spratovi su nestali do kraja Drugog svjetskog rata, a prizemlje se održalo do 1950-ih.
 
Džamija Beksuja izgrađena je 1776. od lomljivog kamena, a munara od drveta. Vanjske dimenzije bile su 10,5x6,5 metara. Zajedno sa turbetom koje se nalazilo kraj nje, porušena je u aprilu 1992. nakon pada grada u ruke srpskih paravojski i JNA. Prostor na kome se nalazila džamija korišten je za parking, a postavljeni su i kontejneri za smeće. Beksuja je poslije rata obnovljena i jedna je od tri aktivne džamije u gradu. Neki od imama džamije bili su: Mumin ef. Čaklovica, Muradif ef. Karaosmanović, Safet ef. Softić i Mustafa ef. Muharemović.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Beksuji i Rijeci živjele su porodice: Alibašići, Alibegovići, Alijagići, Alirezovići, Arifovići, Avdići, Avdičauševići, Avdispahići, Bazardžanovići, Bičakčići, Borogovci, Bukovice, Čaklovice, Čorbegovići, Ćatići, Dedovići, Dervišbegovići, Derviševići, Duškunovići, Edrenići, Fazlići, Fidahići, Gujići, Hadžigrahići, Hadžinurbegovići, Hadžiomerovići, Hadžiosmanovići, Hambiralovići, Hodžići, Husejnagići, Ibrahimovići, Idrizovići (Šehavdići), Ilići, Imširovići, Jahići, Jelkići, Jenčiragići, Jusići, Kadići, Karaosmanovići, Kasumi, Kitovnice, Klempići, Kamenice, Korkuti, Krdžalići, Krtičići, Lehovci, Limići, Lomigorići, Mahmutovići, Mederi, Mehinagići, Mehmedovići, Mekići, Mujezinovići, Mulabdići, Mustafići, Nožinovići, Numagići, Odbašići, Pedići, Peklići, Popovići, Potokovići, Puškarevići, Sabirovići, Sahanići, Serpuhovitini, Smajići, Softići, Stefanovići, Šahinpašići, Šakančići, Šehići, Uzejrovići, Zejnilagići i dr.

## Literatura 
*

## Reference 
Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Tabaci (Zvornik)

**Tabaci** su malo zvorničko naselje smješteno iznad ceste u podnožju brda Mlađevac, između brane hidroelektrane i Donjeg grada. Nastali su u 16. vijeku. Prostirali su se sa obje strane puta od Donjeg grada sve do prvih kuća na Diviču. U austro-ugarskim popisima iz 1895. i 1910. Tabaci se tretiraju kao sastavni dio grada. Mještani su se bavili štavljenjem kože pa je po tome naselje i dobilo ime. Od friške kože izrađivani su đonovi i kundure.

U vrijeme izgradnje puta Zvornik - Sarajevo krajem 19. vijeka, veći dio naselja premješten je po nalogu vlasti na Divič, jer se veliki broj kuća nalazio na trasi puta. Zbog izumiranja zanata i nepogodne lokacije mjesta, Tabačani su se nastavili iseljavati, posebno tokom izgradnje hidroelektrane (od 1947. do 1955). Posljednji su u Tabacima ostali Smajlovići, Zehići, Tuhčići i Šibljakovići (Sahanići). Osim Šibljakovića, i preostalo stanovništvo se 1950. odselilo na Divič. Kasnije su se doselile po dvije porodice iz Kula Grada i Kamenice i jedna sa Vidakove njive, tako da su u Tabacima živjeli Šibljakovići, Subašići, Jusići, Selimovići i dr.

U Tabacima se nalazi Bijela voda, izvorište pitke vode. Rezervoar je podignut prije Drugog svjetskog rata, a od njega vodovod na koji su priključene javne česme u Donjem gradu i Hridu, a potom i u Zamlazu. U blizini Bijele vode nalazilo se jedno od najstarijih turbeta u ovom kraju. Nije imalo oblik građevinskog objekta, bio je to samo mezar sa velikim nišanima ograđen drvenom ogradom. Nestalo je početkom 1960-ih prilikom podizanja radionice i parkirališta za kamione. Legenda o podizanju turbeta i prvim hadžijama iz ovog kraja sačuvala se u narodu, posebno među Divičanima koji bi pri prolasku uglavnom zastali kraj turbeta da prouče Fatihu.

Tabačani su održavali tijesne veze sa Divičanima, Hriđanima, Kuljanima i Malozvorničanima. Do početka Drugog svjetskog rata, ispod puta kod Bijele vode nalazio se han Jove Kalajdžića. Odmah do hana bila je malta, neka vrsta carinarnice, gdje se plaćao ulaz u grad na stoku, zaprežna vozila i robu. Posljednji maltadžija bio je Suljaga Kitovnica iz Hrida. U Tabacima se nalazila i džamija još od formiranja naselja. Ne zna se gdje se nalazila niti kada je srušena. Ispod puta Zvornik - Divič nalazilo se groblje čiji tragovi nisu sačuvani.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Tabacima i na Diviču živjele su porodice: Aliefendići, Alihodžići, Alimanovići, Atlići, Begovići, Bikići, Bojići, Čormehići, Ćerimovići, Delagići, Derviševići, Đajići, Đihići, Efendići, Fejzići, Hadžiefendići (Hadžiavdići), Halilovići, Jahijagići, Jamakovići, Kapidžići, Kavazbašići, Kavazovići, Kuljanovići (Kuljanini), Kuroševići (Rašidovići), Kuršumovići, Mahmutovići, Muratovići, Musići, Mustafići, Numanovići, Okanovići, Pašići, Pezerovići, Sahanići, Salihovići, Smajlovići, Softići, Suljagići, Topčići, Tuhčići, Uzunići, Vilići, Zahirovići, Zehići i dr.

## Literatura 
*

Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Rijeka (Zvornik)

**Rijeka** je zvornička mahala koja se prostire na lijevoj obali rijeke Zlatice, po kojoj je i dobila ime, od Čauševca do njenog ušća u Drinu. Pošto se često izlijevala iz korita i pravila štetu okolnim objektima, 1929. korito Zlatice je regulisano podizanjem kamenih zidova na njenim obalama, a kasnije su preko nje podignuti i mostovi. U doba socijalističke Jugoslavije, kroz Rijeku je prolazila Jadarska ulica.

Stara Riječanska džamija, poznata i kao Hadži-Mahmudova, sagrađena je 1858. i nalazila se u centru grada na desnoj obali Zlatice. Ime Hadži-Mahmudova dobila je po predaji o nekom Mahmudu koji je prije selidbe iz Zvornika u Meku u gradu zakopao veću količinu dukata. Kada su zvorničke hadžije došle u Meku, on je jednom od njih otkrio gdje se nalazi blago kako bi u gradu bila podignuta džamija koja će nositi njegovo ime. Bila je pravougaonog oblika, dimenzija 13x10 metara sa kamenom munarom visokom 35 m. Posljednja dva imama bili su Ahmet ef. Zejnilagić do 1942. i Nezir ef. Imširović od 1942. do 1979. Porušena je 19. maja 1980, kako bi se napravila nova džamija. Nova džamija svečano je otvorena 1986. Nakon pada grada u ruke JNA i srpskih paravojski u aprilu 1992, džamija je porušena. Prostor na kojem se nalazila džamija korišten je kao pijaca i parking. Džamija je poslije rata obnovljena, a otvorena je 12. januara 2012.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Rijeci i Beksuji živjele su porodice: Alibašići, Alibegovići, Alijagići, Alirezovići, Arifovići, Avdići, Avdičauševići, Avdispahići, Bazardžanovići, Bičakčići, Borogovci, Bukovice, Čaklovice, Čorbegovići, Ćatići, Dedovići, Dervišbegovići, Derviševići, Duškunovići, Edrenići, Fazlići, Fidahići, Gujići, Hadžigrahići, Hadžinurbegovići, Hadžiomerovići, Hadžiosmanovići, Hambiralovići, Hodžići, Husejnagići, Ibrahimovići, Idrizovići (Šehavdići), Ilići, Imširovići, Jahići, Jelkići, Jenčiragići, Jusići, Kadići, Karaosmanovići, Kasumi, Kitovnice, Klempići, Kamenice, Korkuti, Krdžalići, Krtičići, Lehovci, Limići, Lomigorići, Mahmutovići, Mederi, Mehinagići, Mehmedovići, Mekići, Mujezinovići, Mulabdići, Mustafići, Nožinovići, Numagići, Odbašići, Pedići, Peklići, Popovići, Potokovići, Puškarevići, Sabirovići, Sahanići, Serpuhovitini, Smajići, Softići, Stefanovići, Šahinpašići, Šakančići, Šehići, Uzejrovići, Zejnilagići i dr.

## Literatura 
*

## Reference 
Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Ili si neko ili si lud

***Ili si neko ili si lud*** je prvi studijski album sarajevske punk rock grupe Das ist Walter, objavljen 26. aprila 2016. godine. Na albumu se nalazi 10 pjesama, a tekstovi su na bosanskom jeziku. Članovi grupe Das ist Walter u svojim pjesmama govore o socijalnim temama uz čvrstu i agresivnu vrstu punk rock muzike, koja se u Bosni i Hercegovini naročito svirala tokom 1990-ih godina. Album je dobio ime po trenutnom stanju u Bosni i Hercegovini, a uvodna pjesma "Balkan", govori o tome. Članovi grupe su: Adel Džananović (pjevanje/gitara), Nedim Baltić - bubnjevi, Armin Subašić (bas gitara/prateće pjevanje).

## Spisak pjesama 
## Vanjski linkovi 
* Ist Walter objavio album prvijenac "Ili si neko ili si lud", na activezenica.com
* Ist Walter objavio album prvijenac "Ili si neko ili si lud", na source.ba
* ist Walter - "Ili si neko ili si lud".

Kategorija:Albumi iz 2016.
Das ist Walter (grupa)

**Das ist Walter** bosanskohercegovačka je rock grupa iz Sarajeva.

## Historija 
Osnovana je 2013. godine. Iste sezone objavljuju prvi singl “Kao svi”. U toku 2014. godine bend objavljuje singlove “Ovdje nema zakona” i “Balkan”. Sredinom 2015. godine nastavljaju sa radom i počinju snimanje prvog albuma, a u sepembru iste godine nastupaju na Antifa festivalu u Mostaru gdje prestavljaju pjesme koje će se naći na pomenutom albumu. Tokom 2016. objavljuju album naziva “Ili si neko ili si lud”, gdje preko vlastitog autorskog materijala maksimalno proširuju idejno i izvođački punk kao formu, dodajući rock, garage, alter rock, progressive metal i slične elemente. Tekstovi pjesama su na bosanskom jeziku, a teme koje obrađuju odnose se na njihovu realnu i surovu svakodnevnicu. Na prvom albumu se nalazi devet pjesama, a prate ga spotovi za numere “Ovo je mrak” i “Ne želim stati”. 2017. objavljuju singl "Kao svi".

Početkom 2019. godine ulaze u saradnju sa diskografskom kućom RNR Records i trenutno snimaju svoj drugi album.

## Članovi 
* Adel Džananović – vokali
* Armin Subašić – bas-gitara, prateći vokali
* Nedim Baltić – bubnjevi

## Diskografija 
### Studijski albumi 
* *Ili si neko ili si lud* (2016.)

## Vanjski linkovi
*Das Ist Walter - YouTube

Kategorija:Bosanskohercegovačke muzičke grupe
Kategorija:Muzičke grupe iz Sarajeva
Kategorija:Muzičke grupe osnovane 2013.
Fetija

**Fetija** je zvornička mahala koja se prostire na visoravni između Kuljanskog puta, Čaršije i Srpske varoši. Nastala je prije dolaska Osmanlija i uz Čaršiju predstavlja najstariji dio grada. Ime je dobila po džamiji Fethiji, a ova opet po turskoj riječi feth što znači osvajanje. Nepoznato je gdje se Fethija nalazila niti kada je srušena.

Na Fetiji su oko 1423. sagrađeni franjevački samostan i Crkva sv. Marije. Nakon što je muslimansko stanovništvo postalo većina u gradu i nakon poraza Mađara u Mohačkoj bici, katoličko stanovništvo povuklo se ka sjeveru, a franjevci su 1539. prešli u Gornju Tuzlu čime su crkva i samostan prestali sa radom. Crkva je potom pretvorena u džamiju, a u osmanlijskim izvorima iz 1600. naziva se "džamijom od crkve". Zvono crkve je preneseno u Tuzlu gdje je nakon udara groma 1857. palo i napuklo, zbog čega je premješteno u Kraljevu Sutjesku. Iz samostana je 1539. u Gornju Tuzlu odnijeta i Gospina slika, koju će kasnije franjevci prenijeti u Bač u Vojvodini.

Na izlazu iz Fetije ka Kula Gradu, sa desne strane puta nalazio se kamen mejtaš. Sve do kraja 19. vijeka na ovom kamenu obavljane su dženaze zbog čega se pretpostavlja da se ovdje nalazila džamija Fethija. Fethija se najprije po svom osnivaču zvala Sultan Sulejmanova džamija, oko koje je formirana mahala Sulejmanija koja je 1600. imala 54 poreska obveznika. Na Fetiji se nalazilo i otvoreno turbe, "neznani grob". I mejtaš i turbe nestali su tokom 20. vijeka. Sve do 1950-ih Fetija je bila pretežno bošnjačko naselje. Kršćanskih kuća bilo je samo četiri.

Prvu bolnicu u gradu podigla je na Fetiji Austro-Ugarska za vojne potrebe, mada je služila i civilnom stanovništvu sve do kraja Prvog svjetskog rata. Na Terezijama je 1940. podignuta bolnica koja je služila i kao ambulanta sve do 1957. kada je pretvorena u stambeni objekat.

Terezije su ime dobile po tome što su na tom području nekad bile radionice za izradu vaga (terezija), kantarova i mlinova za kahvu. Dio Fetije oko bivše vojne bolnice (kasnije Đački dom) nazivan je Špitaljom. Svi putevi koji su vodili preko Fetije bili su kaldrmisani kao i njeni sokaci, pa su se neki održali i do danas. U doba socijalističke Jugoslavije, kroz Fetiju su prolazile ulice: Bolnička, Prvomajska, Braće Stefanovića, Partizanska i Kamenička.

U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, na Fetiji i Kanarama živjele su porodice: Abazovići, Ajanovići, Baroni, Begići, Blagojevići, Čauševići, Čekići, Čumavići, Derviševići, Edrenići, Ekmečići, Ferhatovići, Hadžigrahići, Hadžiomerovići, Hadžiosmanovići, Karaosmanovići, Jukići, Kavazbašići, Kavazovići (ranije Straševići), Kurići, Levi, Loze, Manojlovići, Mekići, Mešanovići, Mustafići, Navalići, Obradovići, Ostojići, Paševići, Prpe, Prcelji, Raketići, Sarajlići, Skibari, Spreme, Stefanovići, Stočevići, Sultanovići, Šahbegovići, Tirići, Topčići i dr.

## Literatura 
*

Kategorija:Naseljena mjesta u Zvorniku
Ambasada Bosne i Hercegovine u Pragu

mini|desno|200px|Ambasada Bosne i Hercegovine u Češkoj Republici
**Ambasada Bosne i Hercegovine u Pragu** je diplomatsko predstavništvo Bosne i Hercegovine u Češkoj. Ambasada se nalazi u dijelu Praga zvanom Nové Město, odnosno gradskom distriktu Prag 1.

Češka je priznala nezavisnost Bosne i Hercegovine 8. februara 1993. godine a ambasada Bosne i Hercegovine u Pragu je otvorena u oktobru 2005. godine.
Kako Bosna i Hercegovina nema ambasadu u susjednoj Slovačkoj, praška ambasada nerezitentno pokriva i Slovačku.

## Članovi misije 
### Ambasador 
Trenutni ambasador Bosne i Hercegovine u Češkoj Republici je Martina Mlinarević.

Raniji ambasadori su bili:
* Ivan Orlić (9/2005. – 1/2009)
* Nediljko Bilić (4/2010. – 8/2013)
* Danka Savić (10/2013. – 11/2016)

### Članovi misije 
* Adisa Josipović, otpravnik poslova,  I sekretar
* Dubravka Šarenac, konzularni radnik
* Saša Lepir – vozač
* Ivan Prestaš, tehnički sekretar

## Misija 
Diplomatska misija Bosne i Hercegovine u Češkoj se ogleda kroz nekoliko zadataka:
* Konzularnu pomoć 
* Izdavanje pasoša i putnih isprava 
* Izdavanje viza
* Ekonomska saradnja

## Također pogledati 
* Diplomatska predstavništva Bosne i Hercegovine u svijetu

## Reference
## Vanjski linkovi
* Ministarstvo vanjskih poslova Bosne i Hercegovine
* Ambasada Bosne i Hercegovine u Pragu

Prag
Kategorija:Prag
Laakapu

**Laʻakapu** je bila havajska plemkinja i poglavarica Velikog ostrva. Njeni roditelji bili su Huanuikeʻekeʻehilani i Keomahuʻilani, koji su imali još dvoje djece. Slavni historičar Samuel Kamakau pomenuo je da je Laʻakapu bila potomak plemića zvanog Kila.

Jedan od muževa gospe Laʻakapu bio je vrhovni poglavica Kahoukapu te je njihov sin bio poglavica Kauholanuimahu. Prema drevnoj legendi, Laʻakapu isprva nije mogla začeti, pa je zatražila pomoć sveštenika, koji je prinio žrtvu te je Laʻakapu rodila sina, koji je naslijedio Kahoukapua.

Drugi muževi Laʻakapu bili su Kanalukapu i Lanakukahahauula. 
## Reference 
Kategorija:Havajske kraljice