open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Elektra

mini|desno|Frederic Leighton, *Elektra na Agamemnonovom grobu*, ulje na platnu, 1869
**Elektra** (grč. **Ήλέκτρα**, *Êléktra*) u grčkoj mitologiji može biti: 
* Elektra - Agamemnonova kći
* Elektra - kći Titana Okeana i njegove žene Tetide. Udala se za boga prirodnih pojava na moru Taumanta. S njim je imala 4 kćeri: tri Harpije i Iridu.
* Elektra - kći Titana Atlanta i okeanide Pleone. Sa Zeusom je imala sina Dardana i Jaziona te kći Harmoniju. Zeus ju je zajedno sa 6 sestara prenio na nebo i pretvorio je u Vlašiće (Plejade). Nakon pada Troje raspustila je kosu i luta nebom kao zvijezda repatica.

## Elektra - Agamemnonova kći 
mini|200p|Elektra i Orest
Elektra je Agamemnonova i Klitemnestrina kći, Orestova i Ifigenijina sestra.

### Život 
Elektra je bila odsutna iz Mikene kad se njen otac, kralj Agamemnon vratio iz Trojanskog rata i ubrzo biva ubijen od Egista, Klitemnestrina ljubavnika i vlastite žene. Egist i Klitemnestra ubili su i Kasandru, trojansku proročicu koju je Agamemnon doveo sa sobom kao ratni plijen.

Osam godina kasnije, Orest dovodi Elektru u Mikenu iz Atene. Prema Eshilu, susreli su se na očevu grobu gdje su se prepoznali i dogovorili osvetu. Osvetili su smrt svoga oca tako da je Orest s prijateljem Piladom ubio i Klitemnestru i Egista. Poslije toga Orest gubi razum jer ga progone Srde (Erinije ili Furije) kojima je bila dužnost krvna osveta. Ipak, Srde nisu progonile Elektru. Orest se sklonio u hram u Delfima. Premda mu je Apolon naložio da osveti oca, bio je bespomoćan što se tiče posljedica tog događaja. Atena ga je dovela na Akropolu gdje su bogovi držali suđenje, a glasovi na posljetku bivaju izjednačeni budući da je Atena dala posljednji glas za Oresta.

Euripid u svom djelu *Ifigenija u Tauridi* priča drugačiju verziju. Oresta su Srde dovele do Tauride na Crnome moru gdje je njegova sestra Ifigenija bila držana (pripremala je žrtve Artemidi). Kad su doveli Oresta i Pilada da budu žrtve, prepoznali su se te su pobjegli u domovinu. Pilad je pomogao Orestu i Elektri da ubiju majku i njenog ljubavnika. Egist i Klitemnestra dali su Elektru u brak jednom seljaku, misleći da se tako neće osvetiti. No, seljak, Piladov imenjak, poštovao je Elektru i nije je htio dirati. Na posljetku su se Pilad, Orestov prijatelj i Elektra zaljubili i vjenčali.

## Elektra - Okeanova kći 
## Elektra - Atlantova kći 
## Također pogledajte 
* Eshil: *Orestija* (Agamemnon, Žrtvonoše, Eumenide), tragedije
* Sofoklo: *Elektra*, tragedija
* Euripid: *Elektra*, *Ifigenija u Tauridi*, tragedije
* Eugene O'Neill: *Elektri pristaje crnina*, drama
* Jean-Paul Sartre: *Muhe*, drama
* Richard Strauss: *Elektra*, opera

## Vanjski linkovi 
* Okeanida Elektra u klasičnoj literaturi i umjetnosti 
* Nimfa Elektra u klasičnoj literaturi i umjetnosti 
* Agamemnonova Elektra u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Mitološki Grci
Kategorija:Plejade
Evropa (čvor)

**Evropa** ili **Europa** mogu se odnositi na:

* Evropa, kontinent
* Evropa (mjesec), Jupiterov satelit
* Europa (mitologija), lik iz grčke mitologije
* Evropa (ostrvo), francusko ostrvo u Indijskom okeanu
* Evropa (himna), himna Kosova
Ganimed (mitologija)

[mini|[Peter Paul Rubens: Otmica Ganimeda, 1611.]]

**Ganimed** (grč. **Γανυμήδης**, *Ganumēdēs*) bio je sin Trosa, ustanovitelja Troje i Kaliroje; najljepši smrtnik u kojeg se i sam Zeus zaljubio.

## Etimologija 
Robert Graves u svome djelu *Grčki mitovi* donosi etimologiju Ganimedova imena: γάνυσθαι + μήδεα = radovanje u muževnosti, zrelosti.

## Mitologija 
[mini|200p|lijevo|[Rembrandt: Ganimed, 1635.]]

Ganimed je u Frigiji, na brdu Idi čuvao ovce, učio ili činio druge stvari, ovisno o izvorima. Zapazio ga je Zeus i odmah se zaljubio u nj. Poslao je orla po njega ili je sam uzeo obličje orla, ovisno o verzijama priče, te ga donio na Olimp. Ondje je Ganimed postao vinotoča na Olimpu, zamijenivši Hebu, božicu vječne mladosti. Svi su se bogovi radovali njegovu dolasku osim Here koja ga je prezirala. Neki mitografi tvrde da je to bio razlog zašto je u Trojanskome ratu bila protiv Trojanaca.

Ganimedov je otac tugovao za svojim sinom. Sažalivši se, Zeus je poslao Hermesa s dvama konjima koji su bili toliko brzi da su i po vodi mogli trčati. Hermes je uvjerio Trosa da mu je sin besmrtan i da je vinotoča bogovima te da se ne brine. 

U drugoj verziji priče, titanska božica Eos otela je Ganimeda zbog njegove ljepote.

### Simboli 
Zeus je poslije postavio Ganimeda kao sazviježđe Vodenjak (**Aqu**arius) koje je povezano sa sazviježđem Orla (**Aqu**ila). Ganimed je također postao simbol plodnosti, duh rijeke Nil i simbol homoseksualne ljubavi.

Po njemu je nazvan i Jupiterov prirodni satelit Ganimed.

## Literatura 
* Ovidije: *Metamorfoze*

## Vanjski linkovi 
* Ganimed u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Mitološki Grci
Mrki medvjed

[mini|250px|Mrki medvjed u [Zoološki vrt grada Zagreba|Zoološkom vrtu u Zagrebu]]
**Mrki medvjed** (*Ursus arctos*) je zvijer iz porodice medvjeda. Ova vrsta ima više podvrsta - između ostalih, to su evropski mrki medvjed (*U. a. arctos*), grizli (*U. a. horribilis*) i kodijak (*U. a. middendorffi*) - koje nastanjuju Evroaziju i Sjevernu Ameriku.

## Opis 
Nekad je mrki medvjed obitavao u cijeloj Evroaziji i Sjevernoj Americi osim Islanda i sredozemnih otoka Sardinije, Korzike i Cipra. Danas je praktički istrjebljen u zapadnoj Evropi, a obitava u središnjoj i istočnoj Evropi, te Skandinaviji. Rijetka je i zaštićena vrsta. Po prehrani je svaštojed.Prosječni teritorij svake jedinke iznosi 250&nbsp;km kvadratnih, a ove životinje vode usamljenički život (izuzev doba parenja). Mrki medvjed ima zdepasto tijelo koje završava kratkim repom, šiljatu njušku, zaobljene uši i oštre zube. Može odvući plijen težak 300 kilograma. Spava zimski san.

## Također pogledajte 
*Medvjed

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Retke vrste: Mrki medved, Nacionalni park Tara
* Medveđe carstvo na Tari, B. Pejović, Politika, 17. Decembar 2013
* Posmatranje medveda na Tari
* Prvi komšija - medved, 1. dio, RTS Sasvim prirodno - Zvanični kanal
* Prvi komšija - medved, 2. dio, RTS Sasvim prirodno - Zvanični kanal
* Brown Bear images iz British Columbije, Aljaske i Yellowstonea.
* Brown Bear (Ursus arctos) facts and photography  - Divlje životinje 
* Goliath 

Kategorija:Medvjedi
Kategorija:Holarktička fauna
Kategorija:Arktičke kopnene životinje
Kategorija:Arktički sisari
Kategorija:Evropski sisari
Kategorija:Sjevernoamerički sisari
Kategorija:Azijski sisari
Kategorija:Parafiletičke grupe
Kategorija:Trgovina krznom
Ija (mitologija)

[mini|[Antonio da Correggio: Ija i Zeus]]

**Io** (grč. **Ίώ**, *Iố*) djevojka je u grčkoj mitologiji u koju je bio zaljubljen Zeus.

## Mitologija 
Jednoga dana Zeus je primijetio Iju koju je istog trenutka poželio. Obavio je oblacima da bi je sakrio od svoje ljubomorne žene Here. Hera je svejedno došla provjeriti vara li je njen muž. Zeus je pokušao sakriti svoju prijevaru tako da je sebe pretvorio u bijeli oblak, a Iju u prekrasnu bijelu junicu. Međutim, Hera je prozrela prijevaru i zahtijevala junicu kao dar. Nemoćni Zeus je pristao, a Hera je potom dala Argu da bi je razdvojila od Zeusa. Zeus je potom zapovjedio Hermesu da ubije Arga, a to je on i učinio tako da je uspavao svih njegovih stotinu očiju. Ija je puštena na slobodu.

Hera je poslala obada da ubode i muči Iju koja je lutala zemljom. Ija je s vremenom prešla preko prolaza koji je po njoj nazvan Bospor ("juničin prolaz"), a tamo se susrela i sa Prometejem. Prometej je bio prikovan za stijenu jer ga je Zeus kaznio zbog toga što je donio vatru smrtnicima. Bez obzira na svoje muke, tješio je Iju i rekao joj da će se vratiti u ljudsko obličje i postati predak najvećeg junaka, Herakla.

Zatim je prošla preko mora koje je po njoj nazvano Jonsko more, a naposljetku je stigla do tadašnjeg "kraja svijeta" Egipta gdje su je Egipćani obožavali kao božicu, a Zeus joj je vratio ljudski oblik. Ovdje je rodila njegovog sina Epafa, a vjenčala se s egipatskim kraljem Telegonom.

## Vanjski linkovi 
* Ija u klasičnoj literaturi i umjetnosti  
* Ija u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Mitološki Grci
Kasandra

[mini|[Gemälde von Evelyn de Morgan: Kasandra]]

**Kasandra** (grč. **Κασσάνδρα**, *Kassándra*) bila je kći trojanskog kralja Prijama i kraljice Hekabe u koju se zaljubio zaljubio Feb Apolon, grčki bog proroštva i liječenja.

## Mitologija 
### Apolon i Kasandra 
Apolon je, zaljubivši se, dao Kasandri dar proricanja budućnosti, a ona je na njegovu ljubav uzvratila hladnoćom zbog čega je prokleo tako da se na njena proročanstva niko ne obazire i da im niko ne vjeruje. Njena proročanstva postala su izvor velike boli i frustracija. Ponekad je to prikazano simboličnim Apolonovim pljuvanjem u njena usta. U Eshilovoj drami *Agamemnon* Kasandrin lik govori da je prekršila obećanje da će mu postati družica.

U drugoj verziji mita, provela je noć u Apolonovu hramu sa svojim bratom blizancem, a hramske zmije su joj polizale uši tako da je mogla osluškivati budućnost. Ovo je česta tematika u grčkoj mitologiji, premda češće donosi dar razumijevanja životinjskog govora, a ne budućnosti.

### Uništenje Troje 
Kasandra je predvidjela uništenje Troje, ali nije ih mogla spriječiti. Upozorila je Trojance o trojanskom konju i Agamemnonovoj smrti, ali je njena porodica mislila da je poludjela. U nekim verzijama donosi se da su je zbog toga i držali zatvorenom. Koreb i Otron pomogli su Trojancima jer su voljeli Kasandru. Ona je ujedno bila i prva koja je vidjela mrtvo tijelo svog brata Hektora nakon što je doneseno u grad. 

Nakon razrušenja Troje, potražila je utočište u Ateninu hramu gdje je silovao Ajant mlađi.

Kasandru je potom kao konkubinu uzeo kralj Agamemnon. Kao što donosi i Eshil u *Agamemnonu*, Klitemnestra, Agamemnonova žena bila je ljubomorna na nju. Dok je još Agamemnon bio u ratu, Klitemnestra je ljubovala s Egistom i odlučila ubiti svog muža, ponajprije zato što je žrtvovao njihovu kći Ifigeniju. Kasandra je upozorila Agamemnona na njegovu smrt. Kad su se oboje vratili u Mikenu, Klitemnestra ih je ubila. Neki izvori govore da je Egist ubio i Agamemnonove i Kasandrine blizance - Teledama i Pelopsa.

## Također pogledajte 
* Apolon

## Literatura 
* Eshil: *Agamemnon*
* Euripid: *Trojanke*
* Homer: *Ilijada*

## Vanjski linkovi 
* Kasandra u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Mitološki Grci
Kasiopeja (mitologija)

mini|Kralj Etiopije *Kefej* i kraljica *Cassiopeia* zahvaljuju *Perzeju* na oslobađanju njihove kćerke *Andromede*, slikaː ''La Délivrance d'Andromède* (1679) autorː Pierre Mignard, galerija Louvre

**Kasiopeja** (grč. **Κασσιε/οπεια**, *Kassie/opeia'' = ona čije riječi nadmašuju) bila je Andromedina majka i Kefejeva žena.

## Mitologija 
### Posejdonov bijes 
Kasiopeja je bila prekrasna, ali arogantna i tašta. Često je prikazivana na tronu kako se igra svojom kosom. Hvalila se da su i ona i njena kćerka Andromeda ljepše od Nereida, prekrasnih morskih nimfi, kćerki morskog boga Nereja. Ovo je rasrdilo Posejdona koji je odlučio uništiti njenu zemlju Etiopiju. Druga verzija mita donosi da je Posejdon poslao morsko čudovište Keta da uništi zemlju ili ju je sam Posejdon poplavio.

Pokušavši izbjeći takvu sudbinu, Kefej i Kasiopeja savjetovali su se s mudrom amonskom proročicom koja im je rekla da je jedini način izbjegavanja katastrofe žrtvovanje njihove kćerke Andromede. Privezali su je za stijenu na obali, a Perzej je, pošto je odsjekao Gorgoninu glavu, rekao da će je spasiti ako je potom dobije za ženu. Roditelji su pristali, a on je tom čudovištu također odsjekao glavu i oženio je.

### Andromeda i Perzej 
Perzej je oženio Andromedu usprkos Fineju kojem je bila obećana. Na vjenčanju je među njima došlo do svađe među dvojicom, a Finej je sa svojim ljudima napao Perzeja koji je prijateljima ubrzo rekao da skrenu pogled. Izvadio je Gorgoninu glavu, a Finej se, nakon što je vidio glavu, pretvorio u kamen, zajedno sa svojim ljudima.

Druga verzija mita govori da je Kasiopeja potakla Agenora da se bori za Andromedu, ali ga je Perzej pobijedio.

### Sazviježđe 
Nakon svoje smrti, Kefej, Perzej, Andromeda i Kasiopeja smješteni su na nebo. Posejdon je smatrao da Kasiopeja još ne može pobjeći svojoj kazni te ju je smjestio kao sazviježđe na nebu u blizini Sjevernog pola gdje kruži naglavačke polovinu vremena (cirkumpolarno sazviježđe).

## Reference 
Kategorija:Mitološki Grci
Admet

[mini|[Charles Mills Gayley: Admet mora umrijeti, 19. vijek]]

**Admet** (grč. **Ἄδμητος**, *Ádmêtos*) bio je kralj Fere u Tesaliji, Ferin i Klimenin (ili Periklimenin) sin, poznat po svojoj pravednosti i gostoljubivosti.

## Mitologija 
Zeus je odlučio da godinu dana kod njega služi Apolon da bi se iskupio za ubistvo Kiklopa. Apolon je bio zadivljen Admetovim gostoprimstvom te je učinio da mu sve krave donose blizance.

Apolon je također pomogao Admetu da osvoji ruku princeze Alkestide, Pelijeve kćeri. Alkestida je imala previše prosaca te je Pelije tražio gotovo nemoguć zahtjev - prosci su morali staviti u jaram lava i vepra. Apolon je upregnuo te dvije životinje, a Admet se dovezao do Pelija i oženio Alkestidu. Admet ipak nije prinio žrtvu Artemidi. Uvrijeđena je božica ispunila bračnu ložnicu zmijama, a Apolon je savjetovao Admetu da prinese žrtvu, što je on i učinio, te su zmije nestale. S Alkestidom je imao djecu, a najpoznatiji mu je sin Eumel.

[mini|400p|lijevo|Admet i [Alkestida, reljef, 2. vijek]]

Apolon je uvjeravao Mojre da poštede Admeta od smrti. Na posljetku ih je napio te su one izrekle da Admet ne mora umrijeti ako umjesto njega neko drugi dobrovoljno ode. Kad mu je došlo vrijeme za smrt, niko nije htio umrijeti za njega, čak i njegovi roditelji za koje je vjerovao da hoće, osim njegove žene Alkestide. A ona je bila jedino biće od kojega nije htio prihvatiti tu žrtvu.

Baš kad je Alkestida umrla, Admetu je u posjet došao Heraklo. Admet je pred njime skrio svoju bol, ali Heraklo je ipak doznao i odlučio vratiti Alkestidu. Svladao je Tanatosa i prisilio ga da vrati Alkestidinu dušu. Kad je Tanatos drugi put došao po njih, zajedno su otišli u Had.

## Također pogledajte 
* Euripid: **Alkestida**, tragedija

Djelo govori o Admetovu životu s Apolonom, Alkestidinoj žrtvi i Heraklovu spašavanju.

Alkestidina smrt:

... Mrijeti moram - to zlo neće doć
Tek sjutra, ani treći u mjesecu dan,
Već za čas ću se brojit ja u nestale.
Oj, zbogom, veseli mi bili! Mužu moj,
Pohvalit ti se smiješ ženom najboljom,
Vi, djeco - da ste porod majke najbolje.

* Georg Friedrich Händel: *Admet*, *drama per musica*
* Christoph Willibald Gluck: *Alkestida*, *tragedia per musica*
* Friedrich Heinrich Füger: *Alkestida daje svoj život za Admeta*, slika

## Vanjski linkovi 
* Euripid: Alkestida, prijevod
* Admet i Alkestida 

Kategorija:Mitološki Grci
Leda (mitologija)

[mini|[Michelangelo Buonarroti: Leda i labud]]

**Leda** (grč. **Λέδα**, *Léda*) bila je u grčkom mitu, lijepa kći etolskoga kralja Testija, žena spartanskoga kralja Tindareja. Zaljubljeni Zeus prišao joj je u liku labuda, pa je snijela dva jaja. Iz jednoga su izišli blizanci Kastor i Poluks, a iz drugoga Klitemnestra i Helena, zbog koje je došlo do Trojanskoga rata. U nekim verzijama mita Kastor i Klitemnestra su Tindarejeva, a Poluks i Helena Zeusova djeca. Motiv Lede s labudom, čest već u antici, privukao je mnoge slikare: prikazivali su ga, među ostalima, Leonardo da Vinci, Correggio, Paolo Veronese i Tintoretto.

## Mitologija 
[mini|lijevo|Leda i labud, El Prado muzej, [Madrid]]

Zeus se zaljubio u Ledu i zaveo ju je u obličju labuda. Kao labud, bacio joj se u naručje da bi se zaštitio od orla koji ga je proganjao. Iste je noći Leda spavala sa svojim mužem Tindarom. Tako su nastala dva jaja iz kojih su se izlegli Helena, Klitemnestra te Kastor i Polideuk.

Razne verzije mita donose podatke o tome koja su djeca (po ocu Tindaru) bila smrtna, a koja besmrtna (po ocu Zeusu). Po nekim su pričama Kastor i Polideuk besmrtni kao bogovi, po drugima (*Ilijada*) smrtnici. Jedino što je stalno u svim verzijama jest da ako je jedan besmrtan, to je Polideuk. U Homerovoj *Ilijadi* Helena gleda sa zidina Troje i pita se zašto ne vidi braću među Ahejcima. Homer zatim govori da su obojica već mrtvi i pokopani u Lakedemonu, svojoj domovini, a to pak govori da su bili smrtni. Većina se izvora ipak slaže da su Helena i Polideuk bili besmrtni, a Klitemnestra i Kastor smrtni.

Leda je s Tindarom imala još djece - Timandru, Febu i Filonoju. Još jedna verzija potonjeg mita govori da je Nemezida bila u ljudskome obliku. Afrodita je bila u obličju orla i slijedila Zeusa koji je bio u obličju labuda. Zeus je potražio zaštitu u Nemezidinim rukama. Kad je ona zaspala, Zeus ju je silovao, a ona je poslije izlegla jaja te se mit nastavlja kao i prethodni.

U trećoj verziji, mit počinje kao i prošli, ali poslije Leda posvaja Helenu kao svoju kći.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Leda u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Mitološki Grci
Nausikaja

[mini|300p|[Charles Gleyre: Odisej i Nausikaja]]

**Nausikaja** (grč. **Ναυσικάα**, *Nausikáa*) kći je kralja Alkinoja, vladara Feačana, i kraljice Arete, pojavljuje se u Homerovoj *Odiseji*.

## Mitologija 
[mini|[John Flaxman: Nausikaja se igra s prijateljicama]]

Homer u svojoj *Odiseji* govori da je Odisej brodolomom završio na ostrvu Skeriji. Nausikaja ga je pronašla i odvela ga svom ocu Alkinoju. Znatan dio *Odiseje* zapravo je Odisejevo prepričavanje svojih pustolovina Alkinoju i njegovim gostima. Alkinoj mu zatim širokogrudno daje brodove koji ga napokon nose kući u Itaku.

Homer opjevava neizraženu ljubav. Ona govori svojim prijateljicama da bi htjela muža poput Odiseja, a njen otac Alkinoj govori Odiseju da bi ga pustio da je oženi. Ipak, ništa se ne dogodi između njih dvoje, premda je Nausikaja bila prekrasna i mlada. Odisej govori da sliči božici Artemidi.

Prema Aristotelu i Diktisu Krećaninu, Nausikaja se vjenčala sa Telemahom, Odisejevim sinom, i rodila sina Perzeptola ili Ptoliporta.

## Također pogledajte 
* Homer: *Odiseja*, ep
* Goethe: *Nausikaja*, nedovršena opera

Kategorija:Mitološki Grci
Menelaj

[mini|Menelaj s [Patroklovim tijelom, kopija grčkog originala u Firenci]]

**Menelaj** (grč. **Μενέλαος**, *Menélaos*) spartanski je kralj, Atrejev sin, Helenin muž.

## Mitologija 
[mini|lijevo|Menelaj i Helena, [5. vijek p. n. e, u Louvreu]]

Menelaj je rođen u Mikeni, koju je morao napustiti zajedno s bratom Agamemnonom jer im je stric Tijest radio o glavi. Pobjegli su u Spartu, gdje ih je prihvatio spartanski kralj Tindarej. On je imao pastorku Helenu. Za nju su se otimali mnogi grčki kraljevi i skoro su zaratili zbog nje. Itački je kralj Odisej tada predložio Tindareju da dopusti Heleni izabrati muža po volji i ona je izabrala Menelaja. Rodila im se kći Hermiona. Agamemnon je pak oženio Tindarejevu kćer Klitemnestru.

Nakon Tindarejeve smrti, Menelaj postaje spartanski kralj jer jedini nasljednici Tindarejeva prijestolja bjehu Kastor i Polideuk, ali oni su bili mrtvi. Ubrzo je Paris oteo Helenu, koju mu je obećala Afrodita, pa je Grčka napala Troju. Nakon rata Helena je vraćena u Spartu.

Svoju je kćer Menelaj obećao Ahilejevu sinu Neoptolemu za ženu. Ona je bila veoma nesretna i pokušala je počiniti samoubistvo. Menelajev nećak Orest ubio je Neoptolema i oženio se Hermionom. Nakon Menelajeve smrti, njegov je sin Megapent protjerao Helenu. I Helena i Menelaj dospjeli su u Elizij.

## Vanjski linkovi 
* Menelaj u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Mitološki Grci
Gifu

**Gifu** (; čitaj: *Gifu-ši*) je glavni grad Gifu prefekture u pokrajini Chubu, centralni Japan.

## Historija 
Ime grada Gifu se prvi put spominje u Sengoku periodu. Oda Nobunaga, jedan od najvećih feudalnih vladara u 16. vijeku, preimenovao je ranije naselje *Inokuchi selo* u provinciji Mino u Gifu, po legendarnoj planini Gišan (), u današnjoj Kini. Iako je Nobunaga bio porijeklo iz susjedne provincije, danas Aichi prefektura, živio je u dvoru Gifu na vrhu planine Kinka tokom devet godina, gdje mu je bila baza za osvajanje Japana.Tokom Drugog svjetskog rata, Gifu je bio meta žestokog bombardiranja od strane američkih snaga. Nakon rata, grad je restauriran i od tada je brzo napredovao u snažan industrijski i trgovinski centar centralnog Japana.

## Industrija 
### Tekstilna industrija 
Gifu je dugo bio centar proizvodnje i prodaje tekstila. U samom centru grada, pod natkrivenim prostorom, nalazi se Janagase (), u kojoj se smjestilo stotine dućana koji nude odjeću, obuću, nakit i mnoge druge domaće ali i strane robe.

### Proizvodnja 
Zbog blizine prefekture Aichi, u kome se nalaze mnoge velike industrijske kompanije poput Toyote, u Gifu su smješteni mnogi pogoni u kojima se proizvode razni metalni dijelovi, mašine i ostala roba za potrebe automobilske industrije.

## Život 
Gifu se može smatrati kao predgrađe višemilionskog grada Nagoye, od koje je udaljen nepunih 35 kilometara, što je vidljivo po mnogim apartmanskim kompleksima u blizini centra. Trenutno se gradi najviša zgrada u Gifu prefekturi sa 47 spratova; nalazi se ispred Gifu stadiona, a služit će za stambene potrebe i starački dom. Očekuje se da se nakon predstojećeg preseljenja glavnog sjedišta Toyote iz Tokija u Nagoyu uslijediti val doseljavanja u Nagoyu i Gifu, što će dovesti do još veće potražnje za stanovima.

## Muzeji 
* Kato Eizo-Toichi memorijalni muzej umjetnosti
* Arhivski muzej grada Gifu
* Historijski muzej Gifua
* Muzej nauka
* Muzej primjenjene umjetnosti Gifu
* Nawa muzej insekata

## Transport 
### Željeznica 
## Vanjski linkovi 
* Zvanična stranica Gifu na japanskom jeziku

Kategorija:Gradovi u Japanu
Sizif

[mini|[Franz von Stuck: Sizif, 1920.]]

**Sizif** (grč. **Σίσυφος**, *Sísuphos*) Eolov je i Enaretin sin. Prema nekim izvorima bio je Odisejev otac, prije nego što se Odisejeva majka Antikleja udala za Laerta. Poznat je po personifikaciji uzaludnog posla. Naime Sizif je bio osuđen da veliku kamenu kuglu gura uz planinsku strminu da bi ga postavio na vrh. No, svaki put kada bi se primaknuo vrhu, kamena bi mu kugla izmaknula i sunovratila se u podnožje brda. Sizif je tako pokušavao, iznova i iznova, ali neuspješno.

## Mitologija 
### Život 
[mini|lijevo|[Tiziano: Sizif, 1548. - 1549.]]
[mini|Sizif gura kamenu gromadu, [1732. godina]]

Sizif je bio osnivač i kralj Efira (Korinta). Promovisao je navigaciju i trgovinu, ali bio je pohlepan i sklon prijevari te je ubijao putnike i goste. Zaveo je svoju nećakinju, preuzeo bratovo prijestolje i izdao Zeusovu tajnu - da je silovau Eginu, kći riječnog boga Ezopa ili, u drugoj verziji mita, Eola. Zeus je naredio Hadu da ga okuje u podzemlju. Sizif je ondje pitao Tanatosa da isproba lance da vidi kako rade, a kad je to učinio, Sizif ga je ostavio okovanog i prijetio Hadu. Budući da je Tanatos bio bog smrti, niko nije mogao umrijeti sve dok se nije umiješao Ares. Naime, Aresa je živciralo to što ga bitke i ratovi nisu zabavaljali jer nije bilo smrti pa je oslobodio Tanatosa i poslao Sizifa u Tartar.

No, prije nego što je Sizif umro, bješe rekao svojoj ženi da ne prinosi uobičajene žrtve kad bude mrtav. Potom se u Hadu požalio Perzefoni da ga žena zanemaruje i nagovorio je da ga pusti na zemaljski svijet da je zatraži da učini svoje dužnosti. Kad je Sizif stigao u Korint, odbio se vratiti te ga je na posljetku Hermes vratio u Tartar.

### Sizifov posao 
Bogovi su ga za sve njegove prijevare kaznili. Morao je gurati veliku stijenu do vrha brijega, ali prije nego što bi stigao do vrha, kamen bi se otkotrljao te je morao početi iznova. O ovome priča i Homer u svojoj *Odiseji*. Stoga se danas koristi metafora Sizifov posao za uzaludan posao ili besmislene radnje.

Prema solarnoj teoriji, Sizif je Sunčev disk koji se svakoga dana diže na istoku, a potom pada na zapadu. Drugo učenje tvrdi da je Sizif personifikacija čovjekove borbe u potrazi za znanjem.

## Također pogledajte 
* Tantal (mitologija)

## Vanjski linkovi 
* Sizif u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Mitološki Grci
Prijam

[mini|250p|Prijam gleda kako [Kasandra|Kasandru odvlači Ajant, Pompeji]]

**Prijam** (grč. **Πρίαμος**, *Príamos*; također i **Podark**) najmlađi je Laomedonov sin, kralj grada Troje u vrijeme Trojanskog rata.

## Etimologija 
Prijam se izvorno zvao **Podark** (grč. **Ποδάρκης**, *Podárkos* = lakše noge. Spriječio je Herakla da ga ubije davši mu zlatni veo koji je istkala njegova sestra Heziona. Nakon ovoga Podark je promijenio svoje ime u Prijam. Etimologija te riječi dolazi od grč. *priatos* = otkupljen. Izvorno je ime vjerovatno lidijskog porijekla, a ne grčkog.

## Mitologija 
[mini|[Kasandra proriče pad Troje pred Prijamom, Napulj, 20. - 30.]]

### Potomci 
Prijam je imao više žena, a prva mu je bila Hekaba s kojom je imao pedesetak sinova i nekoliko kćeri. Najstariji sin bio je Ezak kojeg je imao s Arizbom, koji je poginuo prije Trojanskog rata. Najpoznatiji su mu potomci Hektor, Paris i Kasandra.

#### Hektor 
[mini|lijevo|Poslanstvo kod Ahileja, [5. vijek p. n. e.]]

Njegov sin Hektor poznat je kao najhrabriji trojanski ratnik koji je svoju domovinu uspješno branio devet godina od ahejskog zavojevača. 

Ahilej je ubio Hektora i potom obesčastio tijelo jer ga bješe vukao nekoliko dana oko Troje i odbijao vratiti Trojancima. Zeus je poslao Hermesa da prati Prijama do ahejskog uporišta. Prijam je u suzama molio Ahileja da se sažali zbog očeva gubitka vlastita sina i da vrati Hektorovo tijelo. Podsjetio je Ahileja na njegova vlastita oca - Peleja. Dirnuti je Ahilej popustio i predao mu truplo. Obje su strane pristale na privremeno primirje od 11 dana. Priređen je svečani Hektorov pogreb i pogrebne igre. Ovo opisuje Homer u svojoj *Ilijadi*.

[mini|150p|Neoptolem ubija Prijama, [6. vijek p. n. e., Louvre]]

## Smrt 
U uništenju Troje Prijama je brutalno ubio Ahilejev sin Neoptolem (u Vergilijevoj *Eneidi* znan i kao Pir).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Prijam u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Mitološki Grci
Tantal (mitologija)

[mini|[Francisco Goya: Tantal]]

**Tantal** (grč. **Τάνταλος**, *Tántalos*) sin je boga Zeusa i nimfe Plute. Druga verzija mita govori da je bio Tmolov ili Siplijev sin, lidijskog porijekla. Imao je troje djece: Pelopa, Niobu i Broteja, s Dionom ili Euritemistom (Ksantovom kćerkom) ili Eurinasom (kćerkom riječnog boga Paktola) ili Klitijom (Amdfidamantovom kćerkom).

Po njemu je nazvan jedan hemijski element.

## Mitologija 
Tantal je bio Zeusov sin i njegov miljenik, ohol, drzak koji je uvijek dobijao sve što je htio. Zeus ga je pozvao na gozbu na Olimp. Ondje je ukrao ambroziju koju je donio ljudima i otkrio im tajnu bogova. Naime, također je ubio svog sina Pelopa, skuhao ga i njegovo meso ponudio bogovima za jelo. Htio je iskušati hoće li bogovi primijetiti da im je servirao ljudsko meso. Bogovi su znali što je spremio, ali samo Demetra, uznemirena gubitkom svoje kćerke Perzefone nije shvatila šta je to, te je kušala dječakovo rame. Zeus je potom naredio Srdama da ga ožive, skupile su njegove dijelove i skuhale ih u svetom loncu, a rame je nadomješteno onim koje je iskovao Hefest. Pelop je tako oživio, a mit govori da ga je poslije oteo Posejdon i odnio na Olimp da mu bude ljubavnik. Bogovi su potom Tantala, zbog njegove drskosti i nepoštovanja bogova, osudili na vječne muke.

Druga verzija mita govori da su ga također kaznili zbog krađe Hefestovog psa (ili je nagovorio svog prijatelja Pandareja da to učini).

### Tantalove muke 
Tantalova kazna postala je metafora za uzaludno i neispunjivo iskušenje. Bio je do vrata u hladnoj vodi, a iznad glave bile su mu grane s prekrasnim voćnim plodovima. Kad god bi poželio ubrati plod, grane bi se izmakle. Kad god bi poželio popiti hladne vode, voda bi se povukla. Iznad njegove glave bio je prijeteći kamen, poput Damoklovog mača.

## Također pogledajte 
* Sizif

## Vanjski linkovi 
* Tantal u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Mitološki Grci
Amfitrita

[mini|desno|François Théodore Devaulx: Amfitrita, kip, sjeverna fasada muzeja [Louvre, 1866]]
**Amfitrita** (grč. **Ἀμφιτρίτη**, *Amphitrítê*) je grčka morska božica. Rimski joj je pandan Salacia.

Amfitrita je kćer Nereja i Doride, Nerejida. Sestra joj je Tetida. Personifikacija je mora.

## Amfitrita i Posejdon 
U Amfitritu se zaljubio Posejdon, ali se bojala udati se za njega jer bješe niže božanstvo od njega. Zato je pobjegla i sakrila se u najudaljenijem kraju mora. Ipak, Posejdonov ju je dupin pronašao i doveo, a za nagradu je smješten među zvijezde. Vjenčali su se i rodila mu je dvoje djece: Roda i Tritona. Apolodor spominje da se kći Posejdona i Amfitrite zvala Bentesikima. Amfitritino potomstvo su i tuljani i delfini sa kojima je često portretirana.

U umjetnosti je obično prikazivana uz Posejdona ili u vožnji kočijom koju vuku morski konjici ili ostala stvorenja mora. Odjevena je u kraljevsku odjeću i ima mrežicu u kosi.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Amfritita u klasičnoj literaturi i umjetnosti
Despina (mitologija)

**Despena** ili **Despina** (**Δέσποινα**, *Déspina* = "ljubavnica" ili "kraljica") je nimfa, Posejdonova i Demetrina kći.

Samo je ime često korišteno kao epitet za Afroditu (kod Teokrita), Demetru (u Aristofanovom djelu *Tezmoforije*) i Perzefonu.

## Mitologija 
Pauzanije donosi cijelu mitološku pozadinu o ovome liku. Kad je Demetra došla u Arkadiju tražeći svoju izgubljenu kćer Perzefonu, bila je objekt Posejdonove požude. Ona mu je odolijevala i sakrila se u krdo konja. Posejdon se pretvorio u pastuha i navalio na nju. Demetra je zbog toga bila bijesna i otišla je oprati svoj gnjev u rijeku Ladon.

Posejdonu je rodila kćer Despenu i konja s crnom grivom. Zato je u Arkadiji Demetra često bila štovana kao božica s konjskom glavom. Njenu su kćer prozvali *Despoina* = dama.

## Također pogledajte 
* Demetra
* Neftida
* Perzefona

## Vanjski linkovi 
* Despena u klasičnoj literaturi
Sastanak sa smrću

***Sastanak sa smrću*** () jest kriminalistički roman Agathe Christie iz 1938.

## Radnja 
Na početku svog putovanju po zemljama Srednjeg istoka, Hercule Poirot slučajno načuje usputan razgovor o ubistvu. Primjedba: "Shvaćaš, zar ne, da mora biti ubijena?", prati ga čitavim putem, no on je smatra prilično bezopasnom – do trenutka kad se uistinu ne desi zločin. Između visokih crvenih stijena Petre, poput kakvog ogromnog i nadutog kipa Bude, nalazilo se tijelo gospođe Boynton. Mali trag uboda na njenom debelom, mesnatom zglobu bio je jedini znak kobne injekcije koja ju je ubila. Sa samo dvadeset i četiri sata vremena da riješi zagonetku, i sa širokim krugom potencijalnih počinitelja, Hercule Poirot se prisjeća spomenute primjedbe i zaključuje kako je gospođa Boynton, uistinu, bila najmrskija žena koju je ikada upoznao i da su mnogi priželjkivali njenu smrt.

Kategorija:Djela Agathe Christie sa Herculeom Poirotom
Kategorija:Knjige iz 1938.
Galateja (mitologija)

[mini|[Rafael: Galateja, detalj, iz 1511. ]]

**Galateja** (grč. **Γαλατεια**, *Galateia* = mliječno bijela) u grčkoj mitologiji ime je dviju djevojaka - nimfe Galateje i oživjelog kipa.

[mini|desno|[Polifem nalazi Galateju i Akida]]

## Nimfa 
Galateja je bila morska nimfa Nereida (kći morskog boga Nereja) u koju se zaljubio sicilski kiklop Polifem, sin boga Posejdona. No, ona je bila zaljubljena u sicilskoga mladića Akisa. Ljubomorni ga je Polifem ubio gromadom u bijesu, a Galateja je njegovu krv pretvorila u istoimenu rijeku u Siciliji.

Druga verzija priče govori da je Polifem na njih poslao krdo konja od čijeg se topota tresla zemlja i uzburkalo more. Prestravljeni Akid i Galateja bacili su se u more i pretvorili u ribe da bi otišli na sigurno. Da se ne bi izgubili, povezali su se dugom plavom trakom. Vidjevši njihovu neizmjernu ljubav, bogovi su se sažalili i pretvorili ih u sazviježđe na nebu - Ribe.

## Kip 
U grčkoj i rimskoj mitologiji, Galateja je post-antički naziv koji se popularno primjenjivao na mliječno bijeli kip od bjelokosti koji je napravio Pigmalion na Kipru koji je oživjela Afrodita. Galateja je Pigmalionu rodila Pafa (Paphos) koji je osnovao istoimeni grad čija je zaštitnica bila Afrodita. U sačuvanim klasičnim izvorima, ova statua nema vlastito ime, a 'Galatea' su uspostavili post-antički pisci, pa je ime od tada neraskidivo vezano za statuu.

### Etimologija 
Iako se ime "Galatea" toliko čvrsto povezalo s Pigmalionovom statuom da se čini antičkim, njegova upotreba u vezi s Pigmalionom potiče od postklasičnog pisca. Nijedan sačuvani antički tekst ne spominje ime statue,  iako Pausanija spominje statuu Kalima, Galene (starogrčki: Γαλήνη). Čak 1763, skulptura subjekta koju je Falconet izložio na Pariškom salonu (vidi ilustraciju) nosila je naziv Pygmalion aux pieds de sa statue qui s'anime ("Pygmalion u podnožju svoje statue koja oživljava"). Ta skulptura, koja se trenutno nalazi u Muzeju umjetnosti Walters u Baltimoreu, sada nosi očekivani moderni naziv Pigmalion i Galatea.

Prema Meyeru Reinholdu, ime "Galatea" prvi put je dobilo široku upotrebu u Rousseauovom lirskom djelu iz 1762. godine, "Pigmalion". Ime je postalo uobičajeno u pastoralnim fikcijama zbog poznatog mita o Acisu i Galateji; jedan od likova Honoréa d'Urféa u "L'Astrée" bila je Galateja, iako to nije bila ova skulptura.

## Reference 
## Literatura 
* Hesiod: *Teogonija*
* Ovidije: *Metamorfoze*
* Junije Palmotić: *Ači i Galateja*

Kategorija:Grčka mitologija
Ubiti je lahko

***Ubiti je lahko*** (izdat 1939.) je kriminalistički roman Agathe Christe.

## Radnja 
Penzionisani policajac Luke Fitzwilliam nije mogao vjerovati neutemeljenim navodima gospođice Pinkerton, zanimljive starice koju je upoznao u vozu za London kojim je putovala u Scotland Yard, kako višestruki ubica djeluje u mirnom engleskom selu Wychwoodu - kao niti njezinoj tvrdnji da je lokalni liječnik sljedeći na redu. Svega nekoliko sati kasnije, gospođicu Pinkerton pregazio je automobil čiji je vozač pobjegao s mjesta nesreće. Luke je mislio da je u pitanju slučajnost sve dok u The Timesu nije pročitao vijest o neočekivanoj smrti nikog drugog nego navedenog liječnika – dr. Humblebyja. 
Uz pomoć prijatelja Jimmyja, i pod krinkom pisca koji prikuplja građu za svoju novu knjigu, odlazi u Wychwood kako bi na licu mjesta istražio neobične događaje.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Djela Agathe Christie
Kategorija:Knjige iz 1939.
Božić Herculea Poirota

***Božić Herculea Poirota*** je roman Agathe Christie iz 1939. u kojem slučaj rješava slavni Hercule Poirot.

## Radnja 
Na tradicionalnom ručku za badnjak u kući porodice Lee, domaćin kuće, stari gospodin Lee je brutalno ubijen. Slučaj preuzima Hercule Poirot i spituje sve ukućane i traži tragove da mu pomognu da riješi slučaj. Slučaj se pokazuje kao izuzetno težak jer se dogodio u zatvorenoj sobi. Poirot otkriva da nisu svi onakvi kakvi su se predstavili. na kraju otkriva da je ubica ustvari nezakoniti sin ubijenog starca - Alfred Lee.

Ubijeni Simon Lee je predstavljen kao škrt, smaodopadni starac koji se obogatio iskopavajući dijamante u Južnoj Africi. Svoju suprugu, Adeleidu je često varao i imao vanbračnu, nezakonitu djecu širom svijeta. Svoje ljubavne afere nije sakrivao pred suprugom, napotiv hvalio se njima, dok je ona sve to trpila. 
Simon Lee, za Božić ugošćuje čitavu porodicu, uključujući sina Harryja, slikara Davida sa suprugom Hildom, Georgea sa suprugom Magdalenom, kao i sina Alfreda i njegovu ženu Lidyu. Posebna gošća je Simonova unuka Pilar Estravados koja je živjela u Španiji. Također im se pridružio i Sthepan Farr, sin simonovog prijatelja.

## Ekranizacija 
U film je pretvoren 1994.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.shedunnitshow.com/achristieforchristmastranscript-67b4b24d4baa63001bbc4e75/

Kategorija:Djela Agathe Christie sa Herculeom Poirotom
Kategorija:Knjige iz 1939.
Tužni čempres

***Tužni čempres*** (izdat 1940.) je roman Agathe Chrsitie sa Herculeom Poirotom.

## Radnja 
Napeta priča u kojoj Hercule Poirot vodi utrku sa vremenom kako bi spasio život mlade žene optužene za dvostruko ubistvo. Nakon što je Elinor Carlisle osuđena na smrt za trovanje svoje tetke, Poirot se ne može oteti dojmu da nešto nije u redu. Uprkos dokazima protiv nje, moguće je da jedan sitni trag dokaže njenu nevinost. A Poirot je prava osoba za to.

Kategorija:Djela Agathe Christie sa Herculeom Poirotom
Kategorija:Knjige iz 1940.
Zlo pod suncem

***Zlo pod suncem*** (izdat 1941.) je kriminalistički roman Agathe Christie.

## Radnja 
Bio je august i prazničko raspoloženje osjećalo se u hotelu Jolly Roger. Bogati i slavni okupili su se na pirotesknom Krijumčarskom ostrvu. Prekrasna Arlena Stuart Marshall ležala je mrtva, zadavljena. Hercule Poirot je započeo svoju istragu kako bi otkrio ovo brutalno umorstvo.

Kategorija:Djela Agathe Christie sa Herculeom Poirotom
Kategorija:Knjige iz 1941.
N ili M?

***N ili M ?*** (izdat 1941.) je roman Agathe Christie u kojem su predstavljeni Tommy i Tuppence.

## Radnja 
U toku je Drugi svjetski rat koji, međutim, nije nimalo izmijenio Sans Souci, malo obalno ljetovalište. I dalje je nastanjeno penzionisanim vojnim časnicima, postarijim damama sklonima ogovaranju, bezopasnim ekscentricima, mladim ljubavnim parovima, a tu su i hipohondar i njegova bezlična žena, mlada majka, izbjeglica iz Njemačke. Ipak, vjeruje se da se među njima nalaze i špijuni, N i M, muškarac i žena, nacistički plaćenici koji se predstavljaju za obične građane i koji imaju važan zadatak u najavljenoj invaziji na Ostrvo. Sredovječni bračni i špijunski par, Tommy i Tuppence Beresford dobija zadatak da među tim šarolikim društvom u Sans Souciju otkrije izdajice. 

Kategorija:Djela Agathe Christie sa Tommyjem i Tuppence
Kategorija:Knjige iz 1941.
Patriotsko ubistvo

***Patriotsko ubistvo*** (izdat 1941.) je roman Agathe Christie s Herculeom Poirotom u glavnoj ulozi.

## Radnja 
Bio je to dan kojeg će Hercule Poirot još dugo pamtiti. Ujutro se nije mogao osjećati nadmoćnim u odnosu na ostale ljude. Naime, otišao je u posjetu gospodinu Morleyu, svome zubaru. Popodne je, također, bilo nezaboravno.
Gospodin Morley je pronađen mrtav s tamnom rupom ispod desne sljepoočnice. Pištolj je ležao na podu pored njegove ispružene desne ruke.

Nekoliko sati kasnije, jedan od zubarevih pacijenata, gospodin Amberiotis, u hotelu u kojem je odsjeo, umire od prevelike doze anestetika.

Jasan slučaj ubistva i samoubistva.

Ali, zašto bi jedan od najpoznatijih londonskih zubara s uhodanom i sigurnom praksom počinio zločin usred dana punog posla i pacijenata?

Kategorija:Djela Agathe Christie sa Herculeom Poirotom
Kategorija:Knjige iz 1941.
Dubrovačko građanstvo

**Dubrovačko građanstvo** je oznaka jednog društvenog sloja u Dubrovniku. Podjela na građane i plemstvo je bila osnova društvene strukture srednjovjekovnog Dubrovnika. Pored ova dva osnovna sloja postojali su i drugi, nazivani slojevima na margini društva (ubogi, siromašni i dr.).

Plemstvo je imalo sva politička prava u rukovođenju državom. Građani su pripadali državi, imali ekonomsku moć, ali ne i mogućnost da učestvuju u upravljaju državom kroz postojeće organe političke vlasti (Knez, dužd, Veliko vijeće, Malo vijeće, Vijeće umoljenih). Građani su imali svoja udruženja, korporacije koje su nazivane bratovštine. Najpoznatije su Antunini i Lazarini. Kroz njih su građani štitili svoje interese, nastojeći da zaštite svoja poslovanja a najčešće na karitativnoj osnovi. Ponekad njihova djelatnost liči na politički izraz. Dubrovački građani nisu mogli ulaziti u srodstvo sa plemstvom, a ni obrnuto. U vanrednim prilikama (požar, kuga) kada je plemstvo bilo ugroženo, ono je dopuštalo da pojedini rodovi građana postanu vlastelom. U normalnim okolnostima, mada je bilo građana koji su bili bogatiji od pojedine vlastele, to nije bilo dopušteno. Status dubrovačkog građanina omogućavao je Dubrovčanima sve privilegije u inostranstvu u zemljama sa kojima je Dubrovnik imao ugovore o privilegovanoj trgovini.

Zato su u srednjovjekovnoj Bosni brojni domaći trgovci nastojali da dođu do dubrovačkog građanstva kako bi lakše obavljali svoje poslove i time imali veću mogućnost zarade. Pored ekonomskog faktora, koji je bio u interesu Dubrovčana, postojali su i politički motivi za sticanje građanstva. Sve one političke faktore u Bosni koji su mogli da potpomognu dubrovačke interese, Dubrovčani su primali za svoje građane (vladari, velmože i vlastela). Tako su dubrovačko građanstvo stekli Božićko Vukčić iz Srebrenice  , Rodin Butković iz Slivna , Jurko Matulinović iz Podkučlata , 
Marko Matulinović iz Podkučlata , Božićko Bogojević iz Srebrenice , Radoje Ratković iz Bosne , braća Hranislav i Pribislav Veseoković iz Bosne , čuveni knez Pavle Radinović iz loze vlastele Pavlovići , Velin Gojsalić iz Drijeva , Gruban Lehović iz Bosne , 
Živko Ivanović Ligatica iz Srebrenice , Putnik Vukčić iz Srebrenice  i drugi. Bilo je i Bosanca koji su, pored građanstva dobijali i poziciju dubrovačkih plemića.

## Reference 
Kategorija:Društvo srednjovjekovne Bosne
Kategorija:Dubrovačka Republika
Veliko vijeće

**Veliko vijeće** je skupština plemstva koja predstavlja zakonodavnu vlast u srednjovjekovnim komunama. Reprezentativnog je karaktera na primjeru Venecije i Dubrovnika.

Članovi Velikog vijeća su svi predstavnici vlastele sa navršenih 18 godina. Oni se biraju na sve političke pozicije, u druga izvršna, savjetodavna i sudska tijela, kao diplomate i poslanici i uopće kao predstavnici političke vlasti komune. Zatvaranje velikog vijeća predstavlja čin kojim se ograničava pravo drugim društvenim slojevima da postanu članovi toga tijela. Na osnovu čina zatvaranja stvorene su zlatne knjige plemstva u kojima su navedeni predstavnici vlastele. Pored ovih političkih zapreka za sve ostale članove svoje zajednice, vlastela je nastojala i da ideologizira svoj status. Tako su nastale brojne verzije historijata i legendi pojedinih plemićkih rodova koji su nastojali svoj status da povežu sa najstarijim grčkim i rimskim vremenima, te time da opravdaju svoju aktualnu poziciju.

Kategorija:Dubrovačka Republika
Gradski knez

**Gradski knez** je bio upravnik naselja u srednjovjekovnim bosanskim gradovima. Vlast u naseljima imala je posebnu organizaciju koja je bila uklopljena u vlast posjeda vladara i velmoža. Poznati su knezovi u kraljevoj zemlji (Contrata del re) i na posjedima bosanskih velmoža. Ovakve kneževe su imali naselja Goražde, Foča, Trebinje, Olovo, Srebrenica i dr. Njihova funkcija podrazumijevala je poslove lokalnog karaktera u kojima su se ispoljavala prava seniora (vladara  ili velmože).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Društvo srednjovjekovne Bosne
Protovestijar

**Protovestijar** rukovodi vladarevim financijskim poslovima. 

Protovestijar je član dvorske službe bosanskih vladara. U savremenijem značenju predstavlja ministra financija. U ime vladara rukovodi svim financijskim poslovima. Opseg tih poslova pokazuje kraljeva regalna prava. Radi se o carinama i drugim prihodima od brojnih pristojbi koje su pripadale vladaru. Titula protovestijara u Bosni zamjenjuje raniju titulu kaznaca, a uvedena je u Bosnu 1377. poslije krunisanja Tvrtka I Kotromanića za kralja. Među poznatim bosanskim protovestijarima su uglavnom stranci: Dubrovčanin prezbiter Ratko (svećenik, kasniji trebinjsko-mrkanjski biskup), Kotoranin Tripe Buća, Dubrovčanin Žore Bokšić (istaknuti dubrovački trgovac olovom) i Bosanac počteni vitez Restoje Milohna.

Protovestijar (grčki: πρωτοβεστιάριος, bukvalno 'prvi vestijario') je bio visoki vizantijski sudski položaj, prvobitno rezervisan za evnuhe.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://books.google.com/books?id=3FBpAAAAMAAJ

Kategorija:Titule
Kategorija:Društvo srednjovjekovne Bosne
Contrata del re

**Contrata del re** je dubrovački izraz za Kraljevu zemlju, posjed koji su bosanski vladari imali pod svojom direktnom ingerencijom u 15. vijeku. Kraljeva zemlja obuhvatala je Bosnu u užem smislu, naspram posjeda velmoža Hrvatinića, Pavlovića i Kosača, a prije svega na području Visokog, Bobovca i Kraljeve Sutjeske. To je bio posjed u kojem je bosanski kralj uspio da sačuva svoje ekonomske, regalne, izvore prihoda (zemljišni posjed koji je dijelio svojim vazalima, rudnici i carine). Kraljeva zemlja je područje na kojem se razvila prvobitna zemlja Bosna, prostor oko kojeg su vremenom u Bosansku banovinu i Bosansko kraljevstvo uključene okolne zemlje (Donji Kraji, Usora, Soli, Hum, Primorje, Travunija, Konavli).

## Reference 
Kategorija:Topografija srednjovjekovne Bosne
Kategorija:Zemlje u srednjovjekovnoj Bosni
Čaršijska džamija

* Čaršijska džamija (Zenica)
* Čaršijska džamija (Livno)
* Čaršijska džamija (Bosanska Dubica)
* Čaršijska džamija (Bosanska Krupa)
* Čaršijska džamija (Bosanski Novi)
* Čaršijska džamija (Bosanski Petrovac)
* Čaršijska džamija (Bratunac)
* Čaršijska džamija (Busovača)
* Čaršijska džamija (Bužim)
* Čaršijska džamija (Kotor-Varoš)
* Čaršijska džamija (Odžak)

Kategorija:Džamije u Bosni i Hercegovini
Vic (humor)

**Vic** je kratka priča kojoj je cilj da nasmije onoga kome je namijenjena.

Bosanski jezik je bogat vicevima, a najpoznatiji likovi su Mujo, Suljo i Fata, te Huso i Haso. Vicevi o "Muji i Sulji" su postali klasika, a predstavljaju važnu komponentu bosanskog humora. Popularni su ne samo u Bosni i Hercegovini nego na prostoru cijelog Balkana.

Vicevi, aforizmi i citati (engl. Jokes) su posebno strukturirane kratke priče koje kroz neobičan ili neočekivan rasplet dovode čitaoca ili slušaoca do smijeha. Riječ VIC potječe od indogermanske riječi WITZ, koja označava vic ili sve ono što je smiješno i ima veze sa humorom. Platon se smatra prvim teoretičarem humora. Za njega je Humor mješavina zadovoljstva i bola. Često se prepričavaju s generacije na generaciju, ali svakodnevno nastaju i novi vicevi i aforizmi povezani s raznim temama. Kod nas na Balkanu su se etabilirali popularni virtualni likovi u vicevima i aforizmima, kao na primjer Mujo i Haso, Vicevi o Ivici, Vicevi o Perici, Vicevi o plavušama, vicevi o narodima. Neki narodi su u vicevima poznati kao lijeni (Vicevi o Crnogorci), neki su u vicevima poznati kao glupi (Vicevi o Bosancima). Ove uloge uopšte ne moraju imati vezu sa stvarnošću ali su se s vremenom razvili u takve likove. Likovi Mujo i Haso su dozivjeli slavi i na TV ekranima kroz skečeve sa glumcima Milan Pavlović i Enes Bešlagić.

## Također pogledajte 
* Komedija
* Humor
* Humor
* Paradoks

## Vanjski linkovi 
*Najbolji vicevi sa Balkana
*Vicevi
* Velika arhiva viceva iz Bosne i Hercegovine
* Arhiva viceva 

Kategorija:Humor
Vojislav Maksimović

**Vojislav Maksimović** rođen je 4. augusta 1935. u Cvilinu kod Foče. Umro je u Beogradu 27. augusta 2024. Bio je univerzitetski profesor, prozni pisac i esejist.

Osnovno obrazovanje završio u Foči, gimnaziju u Sarajevu i Beogradu. Diplomirao je na Filozofskom fakultetu u Sarajevu, gdje je odbranio i doktorsku disertaciju. Sa grupom intelektualaca 1990. obnovio je Srpsko prosvjetno i kulturno društvo "Prosvjeta". Na prvim višestranačkim izborima 1990. biran je za zastupnika u Skupštini SR Bosne i Hercegovine na listi SDS-a. Bio je predsjednik kluba zastupnika. Od 1992. do 2000. bio je zastupnik u Skupštini Republike Srpske. Obavljao je dužnost rektora Univerziteta u Istočnom Sarajevu. Bio je redovni je član Akademije nauka i umjetnosti Republike Srpske. Nosilac je najvećih odlikovanja RS: Ordena Republike sa lentom i Ordena Nemanjića.

## Djela 
*Viđenja Bosne - eseji
*Nekada i sada - eseji
*Jovan Kršić - doktorska disertacija
*Neka presudi vrijeme - eseji
*Ispred svog doba - eseji
*I namjerno i uzgredno - eseji
*Prostori i pojave - eseji
*U vremenu srpskog buđenja - govori i intervjui
*Putopisna i memoarska literatura - eseji
*Vuk i sljedbenici - eseji
*Starina i savremenost - eseji
*Mitropolit Sava Kosanović - studija
*Od usta do usta - roman
*Zavodišta - roman
*Ponešto - poetska proza
*Podneblja - pjesme
*Vaso Pelagić - monografija

## Nagrade 
*27. julska nagrada SRBiH
*Šestoaprilska nagrada grada Sarajeva
*Orden bratstva i jedinstva sa srebrenim vijencem
*Nagrada "Laza Kostić"
*Nagrada "Vladimir Ćorović"
*Nagrada "Sveti Sava"
*Nagrada "Šušnjar"
*Orden Nemanjića
*Orden Republike Srpske

## Vanjski linkovi
Kategorija:Rođeni 1935.
Kategorija:Umrli 2024.
Kategorija:Biografije, Foča
Kategorija:Srbi
Kategorija:Bosanskohercegovački pisci
Kategorija:Bosanskohercegovački političari
Kategorija:Dobitnici Šestoaprilske nagrade
Kategorija:Odsjek za komparativnu književnost i bibliotekarstvo Filozofskog fakulteta u Sarajevu
Kategorija:Članovi ANURS
Kategorija:Političari Srpske demokratske stranke
Kategorija:Nosioci Ordena bratstva i jedinstva
Kategorija:Nosioci Ordena Republike Srpske
Kategorija:Nosioci Ordena Nemanjića
Kategorija:Rektori Univerziteta u Istočnom Sarajevu
Kategorija:Političari Republike Srpske
Kategorija:Senatori Republike Srpske