Štokavsko narječje

**Štokavsko narječje** je prestižno narječje koje je baza za standardne jezike: bosanski, hrvatski, srpski i crnogorski. Njegov naziv dolazi iz oblika upitne zamjenice "što" u zapadnom štokavskom (ili "šta" u istočnom štokavskom), za razliku od kajkavskog i čakavskog (*kaj* i *ča* također znače "šta").

Štokavski se govori u Srbiji, Crnoj Gori, Bosni i Hercegovini, većem dijelu Hrvatske, kao i južnim dijelovima Gradišća, Austrija. Glavne poddivizije Štokavskog su zasnovane na dva principa: jedan je da li je poddijalekt staroštokavski ili novoštokavski, različiti naglasci slavenskog fonema *jat* su izmijenjeni. Moderna dialektologija općenito prepoznaje sedam štokavskih poddijalekata.

## Rana historija 
thumb|300x300px|Štokavski dijalekti prije migracija u 16. vijeku, razlikuju se zapadni i istočni štokavski
Protoštokavski idiom pojavio se u 12. vijeku. U narednih vijek ili dva, štokavski je podijeljen u dvije zone: zapadna, koja je pokrivala veći dio Bosne i Hercegovine i Slavonije u Hrvatskoj, i istočna, dominantna u manjim istočnim dijelovima Bosne i Hercegovine i većim dijelovima Crne Gore i Srbije. Zapadni štokavski je principijelno karakteriziran kao troakcentni sistem, dok je istočni štokavski označen po dvoakcentnom sistemu. Prema istraživanju historijskih lingvista, staroštokavski je bio veoma dobro uspostavljen do sredine 15. vijeka. U ovom periodu bio je i dalje pomiješan sa crkvenoslavenskim do određenog stepena.

Sprva je štokavski dijalekt prekrivao značajno manju površinu nego što je to danas slučaj, što znači da se štokavski govor raširio u zadnjih pet vijekova, preplavljajući teritorij na račun čakavskog i kajkavskog govora. Moderna površinska raspodjela ova tri dijalekta kao i njihovog unutarnjeg raslojavanja (štokavski i čakavski posebno) primarno je rezultat migracija koje je uzrokovalo širenje Osmanlijskog carstva na Balkanu. Raseljenički valovi su posebno bili snažni od 16–18. vijeka, dovodeći do velikosežnih lingvističkih i etničkih promjena u centralnom južnoslavenskom području.

Dosad najbrojnije, pokretne i ekspanzionističke migracije bile su one u ijekavsko-štokavskih govornika istočne Hercegovine, koji su poplavili većinu zapadne Srbije, više područja istočne i zapadne Bosne, veće dijelove Hrvatske (Banovina, Kordun, Lika, dijelovi Gorskog kotara, kontinentalni dijelovi sjeverne Dalmacije, neka mjesta sjeverno od Kupe, dijelove Slavonije, jugoistočnu Baranju itd.). Ovo je razlog zašto je istočnoheregovački dijalekt najviše korišten štokavski dijalekt danas, a razlog nošenja tog naziva je opisivanje područja porijekla. Ove migracije su također igrale ključnu ulogu u širenju novoštokavskih inovacija.

## Veza sa susjednim narječjima 
Štokavski je okarakterisan po većem broju karakterističnim historijskim promjenama glasova, promjenama naglaska, promjenama u infleksiji, morfologiji i sintaksi. Neke od ovih izoglosa nisu isključive i također su dijeljene od strane susjednih dijalekata, a neki od njih se uglavnom, ali ne u potpunosti prostiru na cijelom štokavskom području. Razlike između štokavskog i nepovezanih, susjednih bugarsko–makedonskih dijalekata su jasne, dok su razlike sa povezanim dijalektima (čakavski i kajkavski) mnogo tečnije i zajednički utjecaj različitih subdijalekata igra mnogo prominentniju ulogu.

Glavni snop izoglasa odvaja slovenski jezik i kajkavski jezik na jednu stranu te štokavski jezik i čakavsko narječje na drugu. Ovo su:
# dugosilazni akcent novijeg porijekla (neocirkumfleks)
# razvoj grupe konsonanta *rj* (nasuprot konsonanta */r/*) od ranijeg mehkog ''/r'/* prije vokala (npr. *morjem*, *zorja*)
# refleksi od */o/* ili */ọ/* iz starog protoslavenskog nazalnog samoglasnika */ǫ/*, a ne */u/*
# infleksioni morfemi *-o* (nasuprot *-ojo*) u jednini instrumentala od a-deklinacije

Ostale karakteristike koje odvajaju kajkavski od štokavskog, osim pokazne/upitne zamjenice *kaj* (u odnosu na *što/šta* što se koristi u štokavskom), su:
# refleks starog polusamoglasnika */ẹ/* (npr. *dẹn*  */š/* (usporedba  Čk. *maška* : Št. **)
# suglasničke grupe početka riječi *čr-*, *čri-*, *čre-* (usporedba Čk. *črivo/črevo* : Št. **, Čk. *črn* : Št. **)
# sadašnji kondicional sa *biš'' u jednini drugog lica
# ne-sinkretizirani dativ, lokativ i instrumental množine

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Map of Serbo-Croatian dialects according to Brabec, Kraste, and Živković
* Map of Shtokavian dialects according to Dalibor Brozović

Kategorija:Bosanski jezik
Kategorija:Hrvatski jezik
Kategorija:Srpski jezik