open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lidija Vukićević

**Lidija Vukićević** (Kraljevo, 20. juli 1962) jest srbijanska pozorišna, televizijska i filmska glumica.

## Biografija 
Bila je udata za fudbalera Mitra Mrkelu, sa kojim dobila sinove Andreja i Davida. Živjela je jedno vrijeme u Americi, Turskoj i Nizozemskoj, a danas je nastanjena u Beogradu. Jedno vrijeme su je novinari dovodili u emotivnu vezu sa generalom Nebojšom Pavkovićem.

## Gluma 
Najpoznatija je po ulozi Violete Popadić, kćerke glavnih junaka iz serije *Bolji život*. Počela je da glumi i u filmovima od 1985. kada je dobila ulogu u *Žikinoj dinastiji*. Tada je imala 22 godine i glumila je atraktivnu kućnu spremačicu Liliku. Dobijala je slične uloge u filmovima istog žanra kao što su *Špijun na štiklama* (1988) i *Vampiri su među nama* (1989), a glavnu ulogu, ulogu Lepe Rade, tumačila je u filmu *Lutalica*.

## Politika 
Godine 2004. učlanila u Srpsku radikalnu stranku i postala jedna od njenih najistaknutijih članica. Godine 2007. postala je i poslanica SRS u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Za to vrijeme je obavljala funkciju zamjenice predsjednika Odbora za kulturu i informisanje. Na toj poziciji je ostala do 2012, kada je skupština raspuštena, a stranka nije prešla cenzus na parlamentarnim izborima te godine. Maja 2012. je napustila stranku zbog Vjerice Radete. Sredinom 2015. vratila se u Srpsku radikalnu stranku, jer je predshjednik Vojislav Šešelj. Aktivno je učestvovala u političkim kampanjama Srpske napredne stranke.

## Filmografija 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
*

Kategorija:Rođeni 1962.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Kraljevo
Kategorija:Srbijanske glumice
Kategorija:Srpska radikalna stranka
Kategorija:Srbijanski političari
Kategorija:Jugoslavenske glumice
Sose Majrig

**Sose Majrig** (rođ. **Vartanjan**; 1868, Tegut, oblast Ahlat, Bitliski vilajet, Osmansko Carstvo – 9. februar 1953, Aleksandrija, Egipat) bila je armenska hajdukinja (*fedaja*) i učesnica armenskog oslobodilačkog pokreta krajem 19. i početkom 20. stoljeća. U armenskoj tradiciji pamti se kao jedna od najpoznatijih žena među fedajima, a nadimak "Majrig", što znači "majka", dobila je zbog hrabrosti i brige za mlađe borce.

## Biografija 
Rođena je 1868. u selu Tegut u oblasti Ahlat, tada u sastavu Bitliskog vilajeta Osmanskog Carstva.

## Naslijeđe 
Majrig zauzima važno mjesto u armenskom historijskom pamćenju kao simbol ženskog učešća u oružanom i političkom otporu krajem osmanskog perioda. Njeno ime povezuje se s pričama, pjesmama i komemorativnim praksama posvećenim armenskom oslobodilačkom pokretu.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1868.
Kategorija:Umrli 1953.
Kategorija:Armenski revolucionari
Larin Paraske

**Larin Paraske** (rođena kao **Paraskeva Nikitina**; Lempaala, sjeverna Ingrija, Ruska Imperija, 27. decembar 1833. – Vaskela, Sakkola, 3. januar 1904.) bila je ižorska runopjevačica i usmena pjesnikinja. Smatra se jednom od ključnih ličnosti finske narodne poezije i jednim od najvažnijih izvora za bilježenje i proučavanje finsko-karelijske usmene tradicije.

Paraske je potjecala iz ižorske sredine u sjevernoj Ingriji i veći dio života provela je u pograničnom prostoru između Ingrije i Karelijske prevlake. U folklorističkoj i književnohistorijskoj literaturi ističe se kao najpoznatija pjevačica tog područja i kao izuzetna poznavateljica kalevalskog stiha i usmene pjesničke tradicije.

Njena usmena ostavština sačuvana je zahvaljujući zapisivačima narodne poezije. A. A. Borenius zapisao je dio njenog repertoara 1877, a od 1887. Adolf Neovius sistematski je bilježio njene pjesme, poslovice i zagonetke.

Početkom 1890-ih boravila je u Porvoou i Helsinkiju, gdje je stekla širu javnu pažnju. Njene izvedbe slušali su i umjetnici povezani s finskim kulturnim nacionalizmom, među njima i Jean Sibelius, čije je zanimanje za narodnu muziku i runopjevanje povezivano s tim susretom. Larin Paraske postala je i tema likovne umjetnosti, naročito u djelima Alberta Edelfelta.

U finskoj kulturnoj historiji ostala je simbol usmenog pjesništva i spona između izhorske tradicije i modernog interesa za narodnu književnost, posebno u kontekstu recepcije epa *Kalevala* i šireg romantičarskog nacionalizma u Finskoj.

Sjećanje na Larin Paraske očuvano je i u javnom prostoru kroz spomenike i memorijalna obilježja u Finskoj.

## Galerija 

Larin Paraske.jpg|Portret Larin Paraske
Larin Paraske by Järnefelt.jpeg|Umjetnički prikaz Larin Paraske
Larin Paraske omaistensa parissa.jpg|Larin Paraske u porodičnom okruženju
Larin-Paraske-1985.jpg|Larin Paraske na poštanskoj marki

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1833.
Kategorija:Umrli 1904.
Kategorija:Biografije, Lempaala
Kategorija:Ižorski pjesnici
Kategorija:Finski pjesnici
Esperantujo

[mini|desno|Zastava [Esperanto|esperanta, jedan od najprepoznatljivijih simbola Esperantuja.]]
[mini|desno|[Ludvik Zamenhof, inicijator esperanta, na fotografiji iz 1908.]]

**Esperantujo** je naziv za transnacionalnu zajednicu govornika esperanta, njenu kulturu, mrežu organizacija i prostore - fizičke i virtualne - u kojima se taj jezik upotrebljava. Pojam se u pravilu upotrebljava metaforički, "kao da" označava zemlju, iako ne podrazumijeva suverenu teritoriju ni državu u pravnom smislu.

Naziv je izveden iz imena jezika *Esperanto* i tvorbenog elementa *-ujo*, koji se u esperantu tradicionalno koristio u nazivima zemalja i prostora.

## Historijski razvoj 
Razvoj Esperantuja usko je povezan s historijom esperanta, koji je 1887. objavio Ludvik Zamenhof, ljekar rođen u Białystoku. Već od ranog perioda oko jezika su nastajali klubovi, časopisi, izdavačke mreže i međunarodni skupovi, što je doprinijelo oblikovanju posebnog kulturnog prostora izvan granica pojedinačnih država.

Međunarodna vidljivost esperantskog pokreta povećana je i kroz djelovanje institucija kao što je UNESCO, čija je Generalna konferencija 1954. zabilježila postignuća ostvarena putem esperanta u oblasti međunarodne intelektualne razmjene, a 1985. usvojila novu rezoluciju povodom stote godišnjice objavljivanja jezika. U historiji zajednice važnu simboličku ulogu imali su i svjetski kongresi esperantista, koji su doprinijeli učvršćivanju osjećaja pripadnosti zajedničkom kulturnom prostoru.

## Organizacije i savremena upotreba 
Važan dio Esperantuja čine međunarodne i nacionalne organizacije koje povezuju govornike jezika. Među njima posebno mjesto ima Univerzalna esperantska asocijacija, osnovana 1908, kao jedna od ključnih međunarodnih institucija esperantskog pokreta. 

Savremeni Esperantujo obuhvata i mrežne oblike komunikacije, međunarodne susrete, jezičke tečajeve, prijevode te kulturnu razmjenu među govornicima iz različitih zemalja.

## Kulturni značaj 
Kao kulturni pojam, Esperantujo označava više od same upotrebe jezika. On uključuje književnost na esperantu i u prijevodu, međunarodne kongrese, simboličke tradicije pokreta i specifičan oblik međukulturne komunikacije koji je nastao oko ideje jezičke ravnopravnosti u međunarodnim odnosima.

## Reference 
Kategorija:Esperanto
Pálné Veres

**Pálné Veres** (rođena kao **Hermin Beniczky**; Lázi, Kraljevina Ugarska, 13. decembar 1815. – Váchartyán, Austro-Ugarska, 28. septembar 1895.) bila je mađarska prosvjetna reformatorica, feministkinja i jedna od najvažnijih zagovornica obrazovanja žena u 19. vijeku. Najpoznatija je po tome što je bila među osnivačima Nacionalnog udruženja za obrazovanje žena u Ugarskoj i što je stajala iza prve ustanove u Ugarskoj koja je djevojkama pružala sistematsko srednje obrazovanje.

## Biografija 
Rođena je u plemićkoj protestantskoj porodici Beniczky u Nógrádskoj županiji tadašnje Kraljevine Ugarske. Nakon udaje za Pála Veresa, prema tadašnjem mađarskom običaju uzela je oblik imena "Veres Pálné", doslovno "supruga Pála Veresa".

Udruženje je 1869. otvorilo školu za djevojke u Pešti, a Veres je postala njenom direktoricom. Ta se ustanova u historiografiji navodi kao prva škola u Ugarskoj koja je djevojkama nudila organizirano srednje obrazovanje. Kasnije se razvila u znamenitu budimpeštansku školu koja danas nosi njeno ime.

Veres se zalagala za nastavni program koji ne bi bio ograničen samo na "ženske" vještine, nego bi uključivao jezike, historiju, prirodne i društvene predmete te opću kulturu. Njen rad imao je dugoročan utjecaj na otvaranje viših nivoa obrazovanja ženama u Mađarskoj; ubrzo nakon njene smrti uslijedile su i dalje reforme koje su ženama omogućile pristup univerzitetskom obrazovanju.

Umrla je 28. septembra 1895. u Váchartyánu. U Mađarskoj je ostala upamćena kao pionirka modernog ženskog obrazovanja; po njoj su nazvane ulica u Budimpešti i poznata srednja škola, a podignut joj je i spomenik.

## Naslijeđe 
U mađarskoj društvenoj i obrazovnoj historiji Pálné Veres smatra se jednom od ključnih ličnosti ranog pokreta za obrazovnu i društvenu emancipaciju žena. Njeno djelovanje povezano je s razvojem građanskog ženskog pokreta u drugoj polovini 19. vijeka i s institucionalnim širenjem obrazovnih mogućnosti za djevojke u Ugarskoj.

## Reference 
Kategorija:1815.
Kategorija:1895.
Kategorija:Feminizam
Anastasija Tolmačeva

**Anastasija Tolmačeva**, () rođena 29. septembra 1995. u Muromcevu, Omska oblast, Rusija je ruska i od 2020.  rumunska biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Tolmačeva je samo jednom nastupila na Zimskim olimpijskim igrama i to na ZOI 2026, ali nije osvojila ni jednu medalju. U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat bilo 56-o mjesto na ZOI 2026. u utrci potjere na 10&nbsp;km, kada je s tri promašaja i zaostatkom od 6:01.6&nbsp;min bila sporija od pobjednice italijanske biatlonke Lise Vittozzi. U štafetnim utrkama nije nastupala.
 
### Svjetska prvenstva 
Anastasija Tolmačeva je nastupila na tri Svjetska prvenstva od SP 2023. do SP 2025, ali nije osvojila ni jednu medalju. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji joj je 32-o mjesto na SP 2023. u utrci na 7,0&nbsp;, kada je s jednim promašajem i 1:45.6&nbsp;min zaostatka bila sporija od pobjednice Denise Herrmann-Wick. U štafetnim utrkama najbolji joj je rezultat bilo 19-o mjesto na SP 2025. u pojedinačna štafeta s Georgeom Colteom.

### Svjetski kup 
Prvi nastup u takmičenjima Svjetskog kupa u biatlonu Tolmačeva je imala u sezoni SK 2020/21. u austrijskom Hochfilzenu 11. decembra 2020, kada je u utrci na 7,5&nbsp;km osvojila 107-o mjesto, s tri promašaja i zaostatkom od 4:57.7&nbsp;min bila sporija od pobjednice švedske biatlonke Dinare Alimbekave. Najbolji rezultati u pojedinačnoj konkurenciji joj je 29-o mjesto u sezoni SK 2025/26, 23. januara 2026. u češkom Novém Městu na Moravě u utrci na 12,5&nbsp;km, kada je bez promašaja i zaostatkom od 3:17.6&nbsp;min bila iza pobjednice Justine Braisaz-Bouchet, koja je utrku završila s jednim promašajem. U štafetnim utrkama joj je najbolji joj je rezultat 13-o mjesto u sezoni SK 2023/24. u austrijskom Hochfilzenu 10. decembra 2023. s Jelenom Čirkovom, Andreeom Mezdreom i Enikőm Márton, kada su pretečeni za jedan krug od pobjedničke norveške štafete u sastavu: Juni Arnekleiv, Marit Ishol Skogan, Karoline Offigstad Knotten i Ingrid Landmark Tandrevold.

## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1995.
Kategorija:Biografije, Muromcevo
Kategorija:Rumunski biatlonci
Kategorija:Ruski biatlonci
Kategorija:Rumunski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2026.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Aktivni biatlonci
Tereza Vinklárková

**Tereza Vinklárková**, rođena 3. decembra 1998. u Brno je češka biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Vinklárková je samo jednom nastupila na Zimskim olimpijskim igrama i to na ZOI 2026, ali nije osvojila ni jednu medalju.
U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat jedanesto mjesto na ZOI 2026. u utrci utrci na 15&nbsp;km, kada je s jednim promašajem zaostala 2:20.6&nbsp;min iza pobjednice francuske biatlonke Julia Simon, koja je završila utrku s jednim promašajem. U pojedinačnoj konkurenciji najbolji joj je rezultat bilo 11-o mjesto na ZOI 2026. u utrci masovnog starta na 12,5&nbsp;km, kada je s dva promašaja i zaostatkom od 1:04.8&nbsp;min bila sporija od pobjednice francuske biatlonke Océane Michelon. Najbolji rezultat u štafetnim utrkama joj je peto mjesto na ZOI 2026. u štafeti s Jessicom Jislovom, Lucie Charvátovom i Terezom Voborníkovom, kada su sa zaostatkom od 2:07.5&nbsp;min bili sporiji od pobjedničke francuske štafete u sastavu: Camille Bened, Océane Michelon, Lou Jeanmonnot i Julia Simon. 

### Svjetska prvenstva 
Tereza Vinklárková je nastupila na dva Svjetska prvenstva od SP 2020. do SP 2023, ali nije osvojila ni jednu medalju. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji joj je 34-o mjesto na SP 2023. u utrci na 15&nbsp;, kada je s dva promašaja i 5:11.7&nbsp;min zaostatka bila sporija od pobjednice Hanne Öberg. U štafetnim utrkama najbolji joj je rezultat bilo sedmo mjesto na SP 2023. u štafeti s Terezom Voborníkovom, Markétom Davidovom i Lucie Charvátovom, kada su za zaostatkom od 2:45.1&nbsp;min bili sporija od italijanske štafete u sastavu: Samuela Comola, Dorothea Wierer, Hannah Auchentaller i Lisa Vittozzi.

### Svjetski kup 
Prvi nastup u takmičenjima Svjetskog kupa u biatlonu Vinklárková je imala u sezoni SK 2020/21. u njemačkom Oberhof 8. januara 2021, kada je u utrci na 7,5&nbsp;km osvojila 81-o mjesto, s jednim promašajem i zaostatkom od 3:44.9&nbsp;min bila sporija od pobjednice austrijske biatlonke Lise Hauser. Najbolji rezultati u pojedinačnoj konkurenciji joj je 20-o mjesto u sezoni SK 2025/26, 21. marta 2026. u utrci potjere na 10&nbsp;km, kada je bez promašaja i zaostatkom od 2:30.1&nbsp;min bila iza pobjednice Hanne Öberg, koja je utrku završila s tri promašaja. U štafetnim utrkama joj je najbolji joj je rezultat četvrto mjesto u sezoni SK 2025/26. u finskom Kontiolahtiju 8. marta 2026. s Jessicom Jislovom, Lucie Charvátovom i Terezom Voborníkovom, kada su sa zaostatkom od 1:30.6&nbsp;min bili sporiji od pobjedničke švedske štafete u sasstavu:Linn Gestblom, Anna Magnusson, Elvira Öberg i Hanna Öberg. 

## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1998.
Kategorija:Biografije, Brno
Kategorija:Češki biatlonci
Kategorija:Češki olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2026.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Aktivni biatlonci
Fatiha Aitova

**Fatiha Aitova** (tatarski: Фатиха Габделвәли кызы Аитова; ruski: Фатиха Абдулвалиевна Аитова; 1866., Troick, Ruska Imperija – 1942. ili 1944., Kazanj, Sovjetski Savez) bila je tatarska prosvjetiteljica, pedagoginja i dobrotvorka, poznata kao osnivačica prve tatarske ženske gimnazije u Kazanju.

Potjecala je iz trgovačke porodice Jaušev iz Troicka. Završila je žensku gimnaziju u rodnom gradu, a 1887. udala se za Sulejmana Aitova iz poznate kazanjske trgovačke porodice. Dana 27. augusta 1909. o vlastitom trošku otvorila je osnovnu djevojačku školu zasnovanu na džadidskoj, odnosno "novoj metodi" muslimanskog obrazovanja.

Od 1913. zalagala se da se njena škola preobrazi u osmogodišnju ustanovu po uzoru na ruske ženske gimnazije. Prva tatarska ženska gimnazija svečano je otvorena u Kazanju 29. oktobra 1916.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Rođeni 1866.
Kategorija:Tatari
Marjam Bacašvili

**Marjam Bacašvili** (; rođena 1993. u Tbilisiju) gruzijska je klasična pijanistica. Međunarodno priznanje stekla je pobjedama na Međunarodnom takmičenju "Franz Liszt" za mlade pijaniste u Weimaru 2011. i na Međunarodnom pijanističkom takmičenju "Franz Liszt" u Utrechtu 2014, kada je postala prva žena koja je osvojila prvu nagradu na tom takmičenju.

## Biografija 
Klavir je počela učiti u djetinjstvu u Centralnoj muzičkoj školi "E. Mikeladze" u Tbilisiju kod Natalije Nacvlišvili, a zatim je studirala na Visokoj školi za muziku "Franz Liszt" u Weimaru kod Grigorija Gruzmana.

Prvu širu pažnju muzičke javnosti privukla je 2011, kada je osvojila prvu nagradu na takmičenju "Franz Liszt" za mlade pijaniste u Weimaru.

Nastupala je s Kraljevskim filharmonijskim orkestrom, Simfonijskim orkestrom BBC-ja i Briselskom filharmonijom. U njenom repertoaru posebno mjesto zauzimaju djela Franza Liszta, ali izvodi i muziku drugih autora romantičarskog i klasičnog repertoara, među njima Frédérica Chopina i Roberta Schumanna.

## Diskografija 
* *Chopin, Liszt* (Warner Classics, 2019)

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1993.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Tbilisi
Kategorija:Gruzijski umjetnici
Ana Apostolaki

**Ana Apostolaki** (; Margarites, Kreta, 1881 – Atina, 1958) bila je grčka arheologinja, folkloristica i muzejska radnica, poznata kao jedna od pionirki profesionalne arheologije u Grčkoj. Smatra se prvom ženom primljenom u Arheološko društvo u Atini, jednom od prvih studentica i diplomantica Univerziteta u Atini, te prvom ženom na čelu jednog muzeja u Grčkoj.

## Život i obrazovanje 
Rođena je 1881. u mjestu Margarites kod Retimna na Kreti, koja je u vrijeme njenog rođenja bila pod osmanskom vlašću. Zbog nemira povezanih s kretskim ustancima njena porodica preselila se najprije u Pirej, a zatim u Atinu.

Prema kasnijim prikazima historije muzeja, ustanovom koja danas nosi naziv Muzej grčke narodne umjetnosti upravljala je od 1935. do 1953. U historiografiji grčke arheologije, muzeologije i ženskog pokreta ostala je upamćena kao pionirka koja je otvorila prostor ženama u naučnom i muzejskom radu, a istovremeno pridonijela sistematskom proučavanju grčkog tekstila i narodne umjetnosti.

## Reference 
Kategorija:Grčki naučnici

Kategorija:Grčki arheolozi
Kategorija:Rođeni 1880.
Kategorija:Umrli 1958.
Tamara Hrinčenko

**Tamara Oleksijivna Hrinčenko** (; rođena 23. februara 1938. u Kocubijivu) ukrajinska je naučnica i stručnjakinja za informacijske tehnologije. Poznata je po radu u oblasti kibernetike, razvoju računara serije MIR i razvoju hipertekstnih sistema u Ukrajini.

## Biografija 
Diplomirala je 1959. na Kijevskom univerzitetu. U njenom radu posebno se izdvajaju doprinosi razvoju računara serije MIR i metodama povećanja "mašinske inteligencije" tih sistema.

Početkom 1990-ih objavila je radove o hipertekstnim tehnologijama i njihovoj primjeni u simboličkim i analitičkim transformacijama, uključujući prikaze principa prvog ukrajinskog hipertekstnog sistema.

Za ciklus radova o programskim i hardverskim sredstvima za inteligentizaciju računarskih sistema dobila je 1998. nagradu Nacionalne akademije nauka Ukrajine.

## Reference 
Kategorija:Ukrajinski naučnici
Kategorija:Rođeni 1938.
Leila Abouzeid

**Leila Abouzeid** (; rođena 1950. u El Ksibi) marokanska je književnica, novinarka i prevoditeljica koja piše na arapskom jeziku. Smatra se pionirkom među marokanskim književnicama savremenog doba, a u literaturi se često ističe i kao prva marokanska književnica čija su književna djela prevedena na engleski jezik.

## Biografija 
Abouzeid je rođena 1950. u El Ksibi u Maroku. Studirala je na Univerzitetu Mohammeda V u Rabatu i na Univerzitetu Teksas u Austinu. Karijeru je započela kao novinarka na radiju i televiziji, a radila je i kao službenica za odnose s javnošću u državnim ministarstvima i u uredu marokanskog premijera. Godine 1992. napustila je novinarstvo kako bi se posvetila književnosti.

Živjela je i radila u Rabatu, a njena su djela prevođena na više jezika, uključujući engleski, njemački, nizozemski, francuski, španski, turski i urdu.

## Djelo i značaj 
Poznata je po tome što je, za razliku od brojnih marokanskih autora 20. vijeka koji su pisali na francuskom, svjesno birala arapski kao jezik književnog izraza. Roman *The Last Chapter* (Posljednje poglavlje) opisivan je kao poluautobiografsko djelo usmjereno na pitanja roda, identiteta i odnosa između privatnog života i društvenih očekivanja.

## Reference 
Kategorija:Marokanski pisci
Kategorija:Rođeni 1950.
Kategorija:Žive osobe
TXN2

**Mitohondrijski  tioredoksin** znan i kao **tioredoksin-2** je protein koji je kod ljudi kodiran geno  **TXN2** sa hromosoma 22. Ovaj jedarni gen kodira mitohondrijskog člana porodice tioredoksin, grupe malih multifunkcionalnih redoks-aktivnih proteina. Kodirani protein može imati važnu ulogu u regulaciji mitohondrijskog membranskog potencijala i u zaštiti od oksidansom-indukovane apoptoze. Dva iRNK transkripta gena *TXN2* razlikuju se za ~330 bp u dužini 3′-neprevedene regije, i vjeruje se da oba postoje *in vivo*. Štaviše, iako su i TXN2 i TXN1 sposobni da redukuju insulin, TXN2 ne zavisi od oksidativnog statusa proteina za ovu aktivnost, što može doprinijeti njihovoj razlici u funkciji.

Poznato je da TXN2 inhibira stvaranje ROS-a stimulirano transformirajućim faktorom rasta (TGF)-β, neovisno o signalizaciji Smad. TGF-β je pro-onkogeni citokin koji inducira epitelno-mezenhimsku tranziciju (EMT), što je ključni događaj u progresiji metastaza. Posebno, TXN2 inhibira TGF-β-posredovanu indukciju HMGA2, centralnog EMT medijatora, i fibronektina, EMT markera.

## Interakcije
Pokazano je da TXN2 interraguje sa ANT.

## Reference 
## Dodatni izvori 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Kategorija:Proteini
Kategorija:Geni
Kategorija:Geni na hromosomu 22
Jelica Sretenović

**Jelica Sretenović** (Beograd, 3. mart 1954) jest srbijanska pozorišna, televizijska i filmska glumica.

Bila je član dječjeg dramskog studija Bate Miladinovića, glumila je u nekoliko televizijskih drama. U analima Fakulteta dramskih umjetnosti zabilježeno je da je Jelica bila jedna od najmlađih studentica te institucije, budući da je fakultet upisala sa svega 16 godina. Studirala je u klasi profesora Predraga Bajčetića, zajedno sa Goricom Popović, Tanjom Bošković, Milanom Štrljićem, Ljiljanom Dragutinović, Radmilom Živković i drugim kolegama.

Prvu pozorišnu ulogu ostvarila je u predstavi "Lorencaćo", koju je režirao Branko Pleša. Iako je ostvarila mnogobrojne uloge tokom svoje karijere, publika je najviše pamti po liku Koviljke Koke Stanković iz popularne serije *Bolji život*. Tokom profesionalne karijere snimila je nekoliko televizijskih reklama i duet Ruska čokolada sa grupom Posljednja igra leptira.

Bila je udata za pravnika Miloša Mišu Sretenovića, koji je preminuo, i imala je dvije kćeri, Anu i Olju.

## Filmografija 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
*

Kategorija:Rođeni 1954.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Beograd
Kategorija:Srbijanske glumice
Kategorija:Jugoslavenske glumice
Mina Aganagić

**Mina Aganagić** je matematička fizičarka i teorijska fizičarka porijeklom iz Sarajeva, profesorica matematike i fizike na Univerzitetu Kalifornije u Berkeleyu. Njena istraživanja nalaze se na sjecištu teorije struna, kvantne teorije polja, geometrije i topologije, a poznata je po radovima o simetriji ogledala, topološkim strunama, teoriji čvorova i Langlandsovoj korespondenciji.

U stručnoj i institucionalnoj recepciji njen rad se opisuje kao posebno utjecajan u povezivanju uvida iz kvantne fizike s problemima savremene matematike, naročito u enumerativnoj geometriji, teoriji čvorova i simetriji ogledala.

## Obrazovanje 
Aganagić je osnovne i doktorske studije završila na Kalifornijskom institutu za tehnologiju: diplomirala je 1995, a doktorirala 1999.

Njeno rano akademsko formiranje bilo je vezano za teorijsku fiziku visokih energija i geometrijske metode u fizici, što će ostati trajna osovina njenog kasnijeg rada.

Na Univerzitet Kalifornije u Berkeleyu imenovana je 2004. za docenticu matematike i fizike; unaprijeđena je u vanrednu profesoricu 2008, a u redovnu profesoricu 2012.

## Naučni rad 
Središnja nit Aganagićkinog rada jeste upotreba ideja iz teorije struna i kvantne fizike za rješavanje problema u čistoj matematici i obratno, odnosno korištenje geometrijskih i topoloških struktura za dublje razumijevanje kvantnih teorija., topološke strune i enumerativna geometrija, teorija čvorova i rafinirana Chern-Simonsova teorija, dualnosti i kvantna geometrija čvorova**.** 

## Priznanja i ugled 
Aganagić je 2004. bila dobitnica Sloanove istraživačke stipendije. Iste godine pojavila se i na listi novoizabranih članova Američkog fizičkog društva za 2016.

Njena institucionalna vidljivost u Berkeleyju potvrđena je i dvjema Millerovim profesurama, za 2016/17. i 2024/25.

## Odabrane publikacije 
# 
# 
# 
# 
# 

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Mina Aganagić na stranici Odsjeka za fiziku Univerziteta Kalifornije u Berkeleyu
* Mina Aganagić na stranici Odsjeka za matematiku Univerziteta Kalifornije u Berkeleyu
* Mina Aganagić na stranici Simons Foundation

Kategorija:Bosanskohercegovački fizičari
Kategorija:Bosanskohercegovački matematičari
Kategorija:Rođeni 1973.
Kategorija:Američki fizičari
Kategorija:Američki matematičari
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Jasminka Hasić-Telalović

**Jasminka Hasić Telalović** bosanskohercegovačka je računarska naučnica i univerzitetska profesorica. Vanredna je profesorica na Odsjeku za računarstvo na Univerzitetu Sarajevo School of Science and Technology (SSST). U svom naučnom radu bavi se temama iz umjetne inteligencije, nauke o podacima, primjene računarskih metoda u biomedicini te računarske grafike.

## Obrazovanje i karijera 
Diplomirala je interdisciplinarnu matematiku s opcijom računarstva na Univerzitetu New Hampshire 1998, magistrirala računarstvo na Univerzitetu Brown 2002, a doktorirala inženjering na Univerzitetu Warwick 2010.

Prema podacima SSST-a, na toj ustanovi radila je kao viša asistentica i predavačica od 2004. do 2011, zatim kao docentica 2011–2012, a od januara 2019. djeluje kao vanredna profesorica. Na Internacionalnom univerzitetu u Sarajevu nastupala je i kao pozvana govornica na stručnim skupovima iz oblasti računarskih nauka i digitalnih tehnologija.

## Reference 
Kategorija:Bosanskohercegovački naučnici
Kategorija:Univerzitetski profesori u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Živi ljudi
Radmila Savićević

**Radmila Savićević** (Beograd, 8. februar 1926 – 8. novembar 2001) bila je srbijanska pozorišna, televizijska i filmska glumica. Uživala je veliku popularnost i naklonost publike i smatrana je jednim od simbola jugoslovenskog glumišta.

Karijeru je počela 1946, a prvi film snimila 1961. Pažnju na sebe je skrenula 1968. u filmu *Višnja na Tašmajdanu*, gdje je igrala razrednog starješinu. Popularnost stiče kao Violeta u *Kamiondžijama*, djevojka zaljubljena u Paju Čuturu (Pavle Vuisić), i kao baka Vuka u *Pozorištu u kući*. Godine 1976. snima TV seriju *Babino unuče*, da bi potom igrala u seriji *Vruć vetar*. Krajem osamdesetih tumači lik sekretarice Žarke u *Boljem životu*, a godine 1993. njena karijera dolazi do vrhunca ulogom Riske Golubović u *Srećnim ljudima*. Njena posljednja uloga bila je Dostana u *Porodičnom blagu*.

Nagradu Dobričin prsten nikada nije dobila, budući da joj, kako je sama govorila, filmski kritičari nikada nisu bili naklonjeni. Nagradu "Žanka Stokić" dobila je 2003. posthumno. Ostala je upamćena po ulogama baka i dobronamernih, prostodušnih žena sa sela. Fedis je od 2021. po njo njoj nazvao Nagradu za najbolju žensku epizodnu ulogu.

Preminula je 8. novembra 2001. u 75. godini života. Sahranjena je četiri dana nakon toga u Aleji zaslužnih građana na Novom groblju u Beogradu.

## Filmografija 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
*

Kategorija:Rođeni 1926.
Kategorija:Umrli 2001.
Kategorija:Biografije, Beograd
Kategorija:Srbijanske glumice
Kategorija:Jugoslavenske glumice
Selma Kadić-Maglajlić

**Selma Kadić-Maglajlić** (rođena 1984.) bosanskohercegovačka je naučnica iz oblasti marketinga i univerzitetska profesorica. Vanredna je profesorica na Univerzitetu u Sarajevu, a potom i vanredna profesorica marketinga na Copenhagen Business Schoolu, gdje djeluje u Odsjeku za marketing i povezana je s istraživanjima iz oblasti B2B marketinga, usluga, digitalizacije, vještačke inteligencije i prodaje.

U regionalnom pregledu katedri za marketing iz 2018. navedena je kao doktorica ekonomskih nauka u zvanju vanredne profesorice na Ekonomskom fakultetu u Sarajevu, pri Katedri za marketing. U istom izvoru njena područja interesa opisana su kao lična prodaja i upravljanje prodajom, kvantitativne metode u marketingu te etika i psihologija u marketingu i prodaji. U dokumentaciji Centra za interdisciplinarne studije Univerziteta u Sarajevu iz 2023. navedena je među voditeljicama interdisciplinarnog doktorskog programa "Globalne studije".

Njeni radovi objavljeni su u međunarodnim časopisima kao što su *Journal of Business Ethics*, *Journal of Business Research* i *Industrial Marketing Management*. Na Copenhagen Business Schoolu vodi se i kao jedna od predsjedavajućih istraživačkog klastera za B2B marketing i prodaju. 

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1984.
Kategorija:Bosanskohercegovački naučnici
Gorica Popović

**Gorica Popović** (Kragujevac, 13. august 1952) srbijanska je pozorišna, televizijska i filmska glumica. Njen dedo-ujak bio je predratni glumac Aleksandar Cvetković. Diplomirala je glumu na Fakultetu dramskih umjetnosti u Beogradu, u klasi profesora Predraga Bajčetića, zajedno s istaknutim glumcima, među kojima su Tanja Bošković, Radmila Živković, Ljiljana Dragutinović, Jelica Sretenović, Zlata Numanagić, Milan Štrljić i Branko Jerinić. Na istom fakultetu zaposlena je od 1976. kao asistentica na predmetima Dikcija i Gluma.

Prvi scenski nastup imala je 19. januara 1973. Od 1982. stalna je članica ansambla Atelje 212. Režirala je više pozorišnih predstava, među kojima su "Jedva steče zeta", "Au, poplava", "Izvol’te sličicu", "Gospođa Milihbrot" i "Zvezdarske zvezdice". Autorica je i režiserka muzičke predstave "Brod plovi za Beograd", koja se u Atelje 212 tradicionalno izvodi tokom novogodišnjih praznika.

Napisala je scenarij za televizijsku seriju *Peline đakonije*, te radila kostime i songove za veći broj pozorišnih produkcija.

## Filmografija 
## Nagrade i priznanja 
* Nagrada "Velika Žanka", za izuzetan doprinos srpskoj filmskoj, televizijskoj i pozorišnoj umjetnosti, 2019.
* Nagrada "Pavle Vuisić", za izuzetan doprinos umjetnosti glume na domaćem filmu, 2019.
* Nušićeva nagrada za životno djelo glumcu komičaru, 2013.
* Prsten sa likom Joakima Vujića izuzetan doprinos razvoju Knjaževsko-srpskog teatra i afirmaciji njegovog ugleda u zemlji i inostranstvu, 2012.
* Zlatna arena u Puli, za najbolju žensku ulogu u filmu Nacionalna klasa, 1979.
* Nagrada "Carica Teodora", za najbolje glavne ženske uloge u filmovima *Dorotej* i *Pad Italije* na Filmskim susretima u Nišu 1981.
* Nagrada "Carica Teodora", za najbolju glavnu žensku ulogu u filmu *U raljama života* na Filmskim susretima u Nišu 1984.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*

Kategorija:Rođeni 1952.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Kragujevac
Kategorija:Srbijanske glumice
Kategorija:Jugoslavenske glumice
Elena Kitić

**Elena Kitić** (rođena 11. augusta 1997), poznata pod umjetničkim imenom **Elena**, srpska je kantautorica.

## Život i karijera 
Elena Kitić rođena je 11. augusta 1997. u Hannoveru, u Njemačkoj, kao kći pjevača Mile Kitića i Marte Savić. Svoj je snimateljski debi ostvarila singlom na engleskom jeziku "Better Days", objavljenim u oktobru 2014.

U julu 2016. Kitić je stekla popularnost objavom pjesme "Folira" s bosanskim reperom Jalom Bratom, koji je postao njezin čest suradnik. Također je surađivala sa srpskim reperom Rastom na singlu "Geto princeza" (2018). Njezin prvi nastup uživo bio je na koncertu Jale Brata i Bube Corelli u centru Tašmajdan u Beogradu, u junu 2018. Elena je u decembru 2020. na beogradskom streetwear festivalu Sneakerville dobila nagradu za najbolji stajling u muzičkom spotu. 

Njezin singl iz 2022. s srpskim izvođačem Voyageom, pod nazivom "London", dospio je na vrh *Billboardove* ljestvice Croatia Songs.

Dana 7. marta 2025. Kitić je samostalno objavila svoj debitantski studijski album *Déjà vu*. Kako bi promovirala album, nastupila je na festivalu Music Week u Beogradu u junu.

## Diskografija 
### Studijski albumi 
* *Déjà Vu* (2025)

### Singlovi 
* *Better days* (2014)
* *Folira* (sa Jala Bratom, 2016)
* *Ne volim* (sa Jala Bratom i Buba Corellijom, 2016)
* *Zlato* (2017)
* *Geto princeza* (2018)
* *Columbiana* (sa 2Bona, 2019)
* *Zabranjujem* (2019)
* ''2000's* (2019)
* *Harakiri* (2020)
* *PSH PSH* (2020)
* *Fobije* (2021)
* *Laži* (2021)
* *Svemir* (2021)
* *London* (sa Voyageom, 2022)
* *Pare* (sa Mile Kitićom, 2023)
* *Scene* (sa Mixom, 2023)
* *Extra fancy* (2023)
* *Elena'' (2024)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Diskografija Elene Kitić

Kategorija:Rođeni 1997.
Kategorija:Biografije, Hannover
Kategorija:Srpski pop-pjevači
Nives Celzijus

**Nives Celzijus**, rođena kao **Nives Zeljković** (Zagreb, 18. decembar 1981), hrvatska je pjevačica, glumica i spisateljica. U javnosti je poznata po muzičkoj, televizijskoj i književnoj karijeri.

## Karijera 
U muzičkoj karijeri nastupala je pod umjetničkim imenom Nives Celzijus. Među njenim diskografskim izdanjima nalaze se album *Cura moderna* te kasnija izdanja kao što su *Život pogledaj*, *Karanfili - Inferno - Lutrija* i *Ramos*. Za knjigu *Gola istina* uručena joj je književna nagrada Kiklop za hit godine 2008.

## Televizija 
* *Zauvijek susjedi*
* *Čista ljubav*
* *Tvoje lice zvuči poznato*
* *Ples sa zvijezdama*

## Bibliografija 
* *Gola istina* (2008)
* *U krevetu s Cristianom* (2011)
* *Gola istina 2* (2014)

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1981.
Kategorija:Hrvatske pjevačice
Kategorija:Hrvatske glumice
Kategorija:Hrvatski pisci
Kategorija:Biografije, Zagreb
Innere Stadt

mini|Grb opštine Innere Stadt
**Innere Stadt ** je prvi od 23 bečkih okruga. Okrug Innere Stadt uglavnom obuhvata historijski stari grad Beča. Prije ujedinjenja Innere Stadt s predgrađima u jedan okrug 1850. godine, dio okruga unutar Ringstraße bio je identičan gradskim granicama.

### Sastav 
Unutrašnji grad je uspostavljen kao zaseban distrikt unutar novog okrugskog područja prema privrenim okrugskim zakonom. Na sjeveroistoku ga graniči Dunavski kanal, na istoku i jugu rijeka Wienfluss, a na sjeveru i jugozapadu takozvana Zweierlinie, bivša teretna cesta.

Distrikt je prvobitno obuhvatao područje utvrđenog grada i dio glasisa 1850. godine. Prije izgradnje Ringstraße i Lastenstraße, granica distrikta je išla otprilike sredinom glacisa, tada nazvanog Esplanada, a kasnije duž rijeke Wienfluss. 

Nakon rušenja bastionskih utvrda iz doba renesanse i razvoja glasisa oko tvrđave, započetog carskim dekretom od 20.12.1857, distrikt je proširen do svog vanjskog ruba; tako je stvorena zona Ringstraße. Manja prilagodba granica u korist 1. distrikta, dodavanje područja između Schottenringa i Maria-Theresien-Straße, koje je do tada bilo dio današnjeg 9. distrikta, dogodila se 1862. godine. Danas se distrikt prostire na površini od 2,87 kvadratnih kilometara.
Akademski kolegij (Ljubljana)

**Akademski kolegij**, poznata kao i **Baragovo sjemenište** () zgrada je u ljubljanskom okrugu Bežigrad u Sloveniju. Nalazi se na adresi Vilharjeva cesta 11 i 13. Gradnja je započela 1936. prema nacrtima arhitekte Jože Plečnika, koji se kasnije odrekao autorstva zbog izmjena u projektu koje je izvršio projektant i graditelj Anton Suhadolc. Zgrada je uređena nakon Drugog svjetskog rata, ali nikada nije u potpunosti dovršena. Proglašena je kao nepokretni spomenik državnog značaja 18. jula 2009.

Ova četverospratna polukružna građevina (drugi polukrug, koji bi je zatvorio u puni krug, nikada nije izgrađen, iako je bio predviđen u Plečnikovom planu) rađena je po uzoru na Koloseum i Anđeosku tvrđavu.

Zgrada je bila predmet denacionalizacijskog postupka koji je trajao 25 godina. Postupak je okončan 2017. presudom upravnog suda kojom je odbijen zahtjev Ljubljanske nadbiskupije.

U julu 2023. izabrano je arhitektonsko rješenje za obnovu i dovršetak Baragovog sjemeništa, čime je započeo proces uređenja zgrade i revitalizacije njene okoline.

U sjevernom dijelu zgrade nalaze se Slovensko omladinsko pozorište i Pionirski dom s Festivalnom dvoranom. U južnom dijelu je studentski dom kojim od 1968. upravlja zavod Študentski domovi v Ljubljani, kapaciteta 293 kreveta. Zgrada je prvobitno bila namijenjena za smještaj bogoslova, ali nikada nije služila toj svrsi.

U blizini se nalaze sajamski centar Gospodarsko razstavišče, park Navje i glavna željeznička stanica u Ljubljani.

## Reference 
Kategorija:Nepokretni spomenici državnog značaja u Ljubljani
Kategorija:Kulturni spomenici državnog značaja u Sloveniji
Kategorija:Bežigrad
Kategorija:Radovi Jože Plečnika
SoSamma

180px|mini|desno|Hor SoSamma na nastupu 2026.
**SoSamma** je austrijski ženski hor iz Graza. 

## Historija 
Osnovan je 2002.
kao projekat interkulturnog centra OMEGA. Voditeljica hora je od 2009. Vesna Petković. Od 2024. hor je neovisna organizacija, a trenutno okuplja oko 60 žena i djevojaka iz Indije, Njemačke, Crne Gore, Mađarske Velike Britanije, Srbije, Bosne i Hercegovine, Grčke, Švedske, Ukrajine i Austrije, koje trenutno žive u Grazu i okolini 

### Repertoar 
Repertoar hora su obrade tradicionalnih pjesmama iz cijelog svijeta, s Balkana, poznatih pop i jazz pjesmama, melodija iz Indije i ritmovima iz Afrike, kao i ritmovi Latinske Amerike, uključujući i kubanske ritmove.

## Naziv 
Naziv hora "SoSamma" je štajerski dijalektni izraz () koji znači nešto poput: *"Takve smo"*.
* Božićni koncert 23. decembra 2025. u Schauspielhaus Graz s Wernerom Radzikom, Sašenkom Prolićem, Vladimirom Vesićem, Bernhardom Wimmerom i međunarodnom ženskom salsa grupom Las Puro Fuego

## Diskografija 
* ´SoSamma Vol. 3 "Open Minds" (2015.)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* Službeni websajt

Kategorija:Austrijski ženski horovi
Kategorija:Muzika u Grazu
Kategorija:Kultura u Grazu
Olimpijske igre 1940.

desno|mini|Suvenir zastava (1936)
**Ljetne olimpijske igre 1940. godine**, službeno poznate kao **Igre XII Olimpijade**, bile su planirani međunarodni multisportski događaj koji je trebao biti održan od 21. septembra do 6. oktobra 1940. godine u Tokiju, Japan, a kasnije je pomjeren za period od 20. jula do 4. augusta 1940. godine u Helsinkiju, Finska, nakon izbijanja Drugog kinesko-japanskog rata 1937. godine. Na kraju su otkazane zbog Drugog svjetskog rata, zajedno sa Zimskim olimpijskim igrama 1940. godine u Saporu, Japan, i bile su treće igre otkazane zbog rata.

Helsinki je na kraju bio domaćin Ljetnih olimpijskih igara 1952. godine. Tokio je kasnije također bio domaćin Ljetnih olimpijskih igara 1964. i 2020. godine, s tim da su potonje odgođene za 2021. godinu zbog pandemije COVID-19.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.academia.edu/8125982/The_1940_Tokyo_Games_The_Missing_Olympics_Japan_The_Asian_Olympics_and_The_Olympic_Movement_by_Sandra_Collins
Irina Kazakevič

**Irina Kazakevič** (), rođena 29. oktobra 1997. u Berdsku je nekadašnja ruska biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Irina Kazakevič je nastupila jednom na Zimskim olimpijskim igrama i to na ZOI 2018. Osvojila je jednu srebrnu medalju u štafeti s Kristinom Rezcovom, Svjetlanom Mironovom i Uljanom Nigmatulinom, kada su sa zaostatkom od 12.0&nbsp;s bili sporiji od pobjedničke švedske štafete u sastavu: Mona Brorsson, Elvira Öberg, Linn Persson i Hanna Öberg. U pojedinačnoj konkurenciji najbolji su joj rezultati dva 20-a mjesta: u utrci na 7,5&nbsp;km, kada je s jednim promašajem i zaostatkom od 1:39.4&nbsp;min bila sporija od pobjednice, Norvežanke Marte Olsbu Røiseland, koja je završila utrku bez promašaja; te u utrci masovnog starta na 12,5&nbsp;km, kada je sa sedam promašaja i zaostatkom od 3:16.6&nbsp;min bila sporija od pobjednice, Francuskinje Justine Braisaz-Bouchet, koja je završila utrku s četiri promašaja.

### Svjetska prvenstva 
Nastupila je na jednom Svjetskom prvenstvu i to na SP 2021, ali nije osvajala medalje. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji bilo joj je 19-o mjesto na SP 2021. u utrci na 7,5&nbsp;km, kada je s jednim promašajem bila 1:19.6&nbsp;min sporija od norveške biatlonke Tiril Eckhoff, koja je završila utrku  bez promašaja. U ekipnim disciplinama nije nastupila.

### Svjetski kup 
Prvi nastup u Svjetskom kupu bio joj je u sezoni 2020/21. 28. novembra 2020. u Kontiolahtiju u utrci na 15&nbsp;km kada je osvojila 52-o mjesto s četiri promašaja i bila 5:04.9&nbsp;min sporija od pobjednice Dorotheje Wierer. Najbolji rezultat u pojedinačnim utrkama joj je deveto mjesto sezoni SK 2021/22. u Hochfilzenu 12. decembra 2021, u utrci potjere na 10&nbsp;km kada je s dva promašaja bila 1:25.2&nbsp;min sporija od pobjednice Marte Olsbu Røiseland. U štafeti joj je najbolji rezultat drugo mjesto u sezoni SK 2021/22. u Antholzu s Valerijom Vasnecovom, Kristinom Rezcovom i Uljanom Nigmatulinom.

## Privatni život 
## Napomene 
## Reference
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1997.
Kategorija:Biografije, Berdsk
Kategorija:Ruski biatlonci
Kategorija:Ruski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2022.
Kategorija:Osvajači srebrne medalje na Olimpijskim igrama (Ruski olimpijski komitet)
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 2022.
Kategorija:Živi ljudi
Lucie Charvátová

**Lucie Charvátová**, rođena 1. februara 1993. u Hradecu Královom je češka biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Charvátová je dva puta nastupila na Zimskim olimpijskim igrama: na ZOI 2022. i ZOI 2026, ali nije osvajala medalje. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji ostvarila je na ZOI 2022. u utrci na 15&nbsp;km kada je osvojila 19-o mjesto s dva promašaja i zaostatkom od 2:33.9&nbsp;min iza pobjednice Njemice Denise Herrmann-Wick, koja je utrku završila s jednim promašajem. U štafetnim utrkama najnolji rezultat joj je peto mjesto na ZOI 2026. u štafeti s Terezom Voborníkovom, Jessicom Jislovom i Terezom Vinklárkovom, kada su sa zaostatkom od 2:07.5&nbsp;min bili sporiji od pobjedničke francuske štafete u sastavu: Camille Bened, Océane Michelon, Lou Jeanmonnot i Julia Simon. 

### Svjetska prvenstva 
Lucie Charvátová je nastupila na osam Svjetskih prvenstava od SP 2016. do SP 2025.  Osvojila je jednu bronzanu medalju na SP 2020. u  utrci na 7,5&nbsp;km, kada je s jednim promašajem i  21.3&nbsp;s zaostatka bila sporija od pobjednice Marte Olsbu Røiseland. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji joj je 12-o mjesto na SP 2024. u utrci na 15&nbsp;, kada je s jednim promašajem i 3:01.0&nbsp;min zaostatka bila sporija od pobjednice Lise Vittozzi. U štafetnim utrkama najbolji joj je rezultat četvrto mjesto na SP 2020. u štafeti s Evom Puskarčíkovom, Markétom Davidovom i Jessicom Jislovom, kada su za zaostatkom od 31.1&nbsp;s bili sporija od norveške štafete u sastavu: Synnøve Solemdal, Ingrid Landmark Tandrevold, Tiril Eckhoff i Marte Olsbu Røiseland.

### Svjetski kup 
Prvi nastup u takmičenjima Svjetskog kupa u biatlonu Charvátová je imala u sezoni SK 2013/14.  u francuskom Annecy-Le Grand-Bornandu 12. decembra 2013, u utrci štafete, kada je s Veronikom Vítkovom, Evom Puskarčíkovom i Gabrielom Soukalovom su zaostatkom od 3:37.8&nbsp;min  bili sporiji od pobjedničke njemačke štafete u sastavu: Franziska Preuß, Andrea Henkel, Franziska Hildebrand i Laura Dahlmeier. Najbolji rezultati u pojedinačnoj konkurenciji joj je peto mjesto u sezoni SK 2015/16, 11. decembra 2015. u utrci na 7,5&nbsp;km u Hochfilzenu, kada je s jednim promašajem i zaostatkom od 24.5&nbsp;s bila iza pobjednice Franziske Hildebrand, koja je utrku završila bez promašaja. U štafetnim utrkama joj je najbolji joj je rezultat pobjeda u sezoni SK 2015/16. u američkom Presque Isleu 13. februara 2026. s Evom Puskarčíkovom, Gabrielom Soukalovom i Veronikom Vítkovom, kada su s prednošću od 25.2&nbsp;s bili brži od drugolplasirane ukrajinske štafete u sastavu: Irina Varvinec, Natalija Burdiha, Julija Džima i Olena Bilosjuk.

## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1993.
Kategorija:Biografije, Hradec Králové
Kategorija:Češki biatlonci
Kategorija:Češki olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2022.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2026.
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Aktivni biatlonci
Nika Turbina

**Nika Turbina** (; Jalta, Krimska oblast, Ukrajinska SSR, Sovjetski Savez, 17. decembar 1974 – Moskva, Rusija, 11. maj 2002) bila je sovjetska i ruska pjesnikinja poznata po tome što je veliku pažnju javnosti stekla još u djetinjstvu. Njena prva zbirka pjesama, "Černovik", objavljena je u Moskvi 1984. s predgovorom Jevgenija Jevtušenka, a 1985. dobila je "Velikog zlatnog lava" na međunarodnom festivalu poezije "Poets and Earth" u Veneciji.

## Život i rad 
Turbina je počela sastavljati stihove u ranom djetinjstvu, u početku ih diktirajući majci prije nego što je naučila pisati. Njene pjesme objavljene su u sovjetskoj štampi kada je imala sedam godina, uz podršku pisca Julijana Semjonova.

Kasnije se preselila u Moskvu, gdje je pohađala kurseve na institutima za kinematografiju i kulturu. Pored pisanja, nastupala je i na filmu te je pokušavala raditi na televiziji i radiju.

## Djela 
* *Černovik* (1984)
* *First draft: poems* (1988)
* *Stupenjki verh, stupenjki vniz...* (1991)

## Reference 
Kategorija:Sovjetski pjesnici
Kategorija:Rođeni 1974.
Kategorija:Umrli 2002.
Kategorija:Ruski pjesnici
Zinaida Jermoljeva

**Zinaida Jermoljeva** (ruski: Зинаида Виссарионовна Ермольева; Frolovo, 1898. – Moskva, 2. decembar 1974.) bila je sovjetska mikrobiologinja i epidemiologinja, najpoznatija po istraživanjima kolere, radu na primjeni bakteriofaga i učešću u razvoju prvog sovjetskog penicilina. U historiji sovjetske medicine ubraja se među vodeće istraživačice antibiotika i zaraznih bolesti.

## Život i rad 
Studij medicine završila je 1921. na Don univerzitetu, nakon čega je radila u bakteriološkim ustanovama na sjevernom Kavkazu. Tokom Drugog svjetskog rata organizirala je proizvodnju kolernog bakteriofaga u opkoljenom Staljingradu, što se u literaturi navodi kao važan dio mjera za sprečavanje epidemije među sovjetskim snagama za vrijeme Bitke za Staljingrad.

Nakon rata nastavila je rad na antibioticima. Prema biografskim pregledima, od 1947. do 1954. djelovala je u Institutu za antibiotike Ministarstva zdravstva SSSR-a, gdje je učestvovala i u dobijanju prvih sovjetskih uzoraka streptomicina te u razvoju drugih antimikrobnih sredstava i istraživanjima interferona.

Tokom karijere objavila je više od 500 naučnih radova, napisala nekoliko stručnih knjiga i bila glavna urednica sovjetskog časopisa *Antibiotiki*. Bila je dopisna članica Akademije medicinskih nauka SSSR-a od 1945, a redovna članica od 1965.

## Priznanja i naslijeđe 
Za svoj naučni rad dobila je Staljinovu nagradu, dva Ordena Lenjina i druga sovjetska priznanja. U kasnijoj recepciji ostala je upamćena kao jedna od najvažnijih sovjetskih istraživačica u oblasti zaraznih bolesti i antibiotika.

U literaturi postoji izvjesno neslaganje oko godine njenog rođenja: dio referentnih i enciklopedijskih izvora navodi 1898, dok pojedini noviji ruski institucionalni prikazi spominju i 1897.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1898.
Kategorija:Umrli 1974.
Kategorija:Ruski Mikrobiolozi
Kategorija:Ruski biolozi
Kategorija:Sovjetski biolozi
Daina Taimiņa

**Daina Taimiņa** (Riga, 19. august 1954) latvijska je matematičarka, historičarka matematike i univerzitetska nastavnica, najpoznatija po razvoju heklanih modela za prikazivanje hiperboličke geometrije.

## Život i obrazovanje 
Rođena je u Rigi u tadašnjoj Latvijskoj SSR. Cjelokupno formalno obrazovanje završila je u Latviji. Na Univerzitetu u Latviji diplomirala je 1977, a kasnije je nastavila postdiplomski rad iz teorijske informatike. Zbog tadašnjih sovjetskih akademskih ograničenja disertaciju je odbranila u Minsku 1990, pri Akademiji nauka Bjelorusije, dok je viši doktorat iz matematike stekla na Univerzitetu u Latviji 1992.

Predavala je na Univerzitetu u Latviji, a od 1996. bila je povezana s Cornellom, gdje je radila kao docentica matematike; poslije penzionisanja zadržala je status emeritirane saradnice odnosno penzionisane docentice u Odsjeku za matematiku.

## Djela i priznanja 
S Davidom W. Hendersonom koautorica je univerzitetskog udžbenika *Experiencing Geometry: Euclidean and Non-Euclidean with History*. Autorica je i knjige *Crocheting Adventures with Hyperbolic Planes*, u kojoj je spojila popularnu matematiku, historiju geometrije i praktične upute za izradu modela.

Za tu knjigu dobila je 2012. Euler Book Prize, nagradu Matematičkog udruženja Amerike, dok je izdanje prethodno osvojilo i Bookseller/Diagram Prize za najneobičniji naslov godine za 2009.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1954.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Latvijski matematičari
Kategorija:Matematičari 20. vijeka
Kategorija:Matematičari 21. vijeka
Kategorija:Historičari matematike