Elfi von Dassanowsky

**Elfriede "Elfi" von Dassanowsky** (2. 2. 1924. – 2. 10. 2007.) bila je austrijska pjevačica, pijanistica i filmska producentica.

## Rani život 
Elfi von Dassanowsky (također poznata kao Elfi Dassanowsky ili Elfriede Dassanowsky) rođena je kao Elfriede Maria Elisabeth Charlotte Dassanowsky u Beču, kao kćerka Franza Leopolda von Dassanovskog, državnog službenika u austrijskom ministarstvu trgovine, i Ane (rođene Grünwald). Njen otac je poznavao pisca Hermanna Broha iz bečkog kafe društva 1920-ih i bio je jedna od inspiracija za lik *Herr von Pasenowa* u Brochovom romanu *Mjesečari*. Čudo od klavira sa 5 godina, Elfi je pohađala bečki institut Blažene Djevice Marije (poznat kao "Englische Fräuleins") i postala je sa 15 godina najmlađa žena primljena na Bečku akademiju za muziku i scenske umjetnosti do tog datuma kao štićenik koncertnog pijaniste Emila von Sauera. Dok je bio student, filmski reditelj Karl Hartl ju je odabrao da podučava Curda Jürgensa sviranju klavira, kako bi on mogao svirati instrument na ekranu u Hartlovom biografskom filmu o Mozartu i mjuziklu Willija Forsta. Studij i početak karijere Dassanovsky su prekinuti zbog odbijanja članstva u nacističkim organizacijama. Moćni UFA Studio u Berlinu ponudio joj je filmski ugovor krajem 1944. godine, koji je ona odbila.

## Karijera 
Godine 1946. von Dassanovsky je debitirala u operi kao Susanna u Mozartovoj Figarovoj ženidbi u Stadttheater St. Pölten i stvarala na koncertima za Savezničku vrhovnu komandu.

Dassanovsky ostaje jedna od rijetkih žena u historiji filma, a sa 22 godine jedna od najmlađih koja je suosnivala filmski studio – Belvedere Film – prvi novi studijski objekat u poslijeratnom Beču. Sa starijim partnerima Augustom Diglasom i Emmerichom Hanusom, studio je stvorio klasike na njemačkom jeziku kao što su "Die Glücksmühle" (Mlin sreće, 1946), "Dr. Rosin" (1949) i "Märchen vom Glück" (Poljubi me, Casanova, 1949) i dao je Guntheru Philippu i Nadji Tiller prve uloge na ekranu.

Dasanovski je glumila u operama, operetama, pozorišnim dramama i komedijama, pomogala je u osnivanju nekoliko pozorišnih grupa, bila je voditelj za Allied Forces Broadcasting i BBC, bila na turneji po Zapadnoj Njemačkoj u jednoj ženskoj emisiji i održala majstorske kurseve glasa i klavira.

Tokom ovog perioda, Dassanovsky je također modelirala isključivo za poznatog austrijskog slikara Franca Xavera Wolfa (1896 – 1990), čiji se rad sa njenim likom danas nalazi u muzejskim i privatnim kolekcijama.

Preko umjetničkog direktora Federica Pallavicinija Dassanowsky je podstakala izdanje kratkotrajnog američkog časopisa Flair (uredila Fleur Cowles) da pokrije umjetnost u poslijeratnom Beču i napravila model za planirano izdanje, ali je publikacija ugašena prije štampanja. Stručnjak za klavirsku tehniku Ignace Paderewski, njena muzička pedagogija nastavila se 1950-ih godina u Kanadi i New Yorku, gde se udala, te dobila sina i kćerku.

U to vrijeme Dassanowsky se okrenula dizajnu i stvorila prototip ženskog kožnog dnevnog kaputa, koji se sada nalazi u kolekciji Muzeja primijenjene umjetnosti u Beču. Razvela se kasnih 1970-ih i iako se nikada nije preudala, nakratko je bila povezana sa piscem i glumcem, princom Hajnrihom Starhembergom (aka Henri Gregor, 1934–1997) sredinom 1990-ih do njegove smrti.

U Hollywoodu 1960-ih, odupirala je da postane trendi eurostarleta i radije je ostala iza kamere kao vokalni trener za režisera/producenta Otta Premingera. Godine 1962. postala je naturalizirana državljanka Sjedinjenih Država. Uspješna poslovna žena iz Los Angelesa, 1999. godine ponovo je osnovala Belvedere Film kao producentsku kompaniju sa sjedištem u Los Angelesu/Beču sa svojim sinom Robertom. Bila je izvršna producentica nagrađivanog dramskog kratkog filma, Semmelweis (2001), špijunske komedije *Wilson Chance (2005.)* i nekoliko radova u toku u vrijeme njene smrti, uključujući dokumentarac *Felix Austria! aka Nadvojvoda i Herbert Hinkel (2013)* i ekranizacija (sa njenim sinom) antiratnog austrijskog romana *Mars im Widder Aleksandra Lernet-Holenije*.

Međunarodno priznata po svom jedinstvenom radu kao žena pionir u filmskoj produkciji i kao multitalent u poslijeratnoj austrijskoj umjetnosti i kulturi, von Dassanowsky je jedina austrijanka koja je dobila prestižnu nagradu za životno nasljeđe Međunarodnog ženskog centra i nagrađena je UNESCO-ova Mocartova medalja, Zlatno odlikovanje za zasluge za Republiku Austriju, francuski Ordre des Arts et des Lettres, Medalja za životno djelo Austrijske filmske arhive, od strane države Kalifornije i gradova Beča i Losa Angeles, gdje je von Dassanowsky živjela od 1962. Osim toga, navodi se da je bila nominirana za počasnu nagradu Right Livelihood Award u kasnim 1990-im.

## Smrt 
Dok je bila u Koni na Havajima u julu 2007. godine, Dasanovski je pretrpila emboliju opasnu po život. Prevezena je u bolnicu Queens u Honoluluu, a dio lijeve noge joj je morao biti amputiran. Izvještava se da se dobro oporavlja na rehabilitaciji u Los Angelesu i očekivalo se da će nastaviti svoj angažman u filmskoj produkciji, kao i umjetnosti i UNESCO promociji. Prema novinskim izvještajima, slavna osoba sa amputacijom Heather Mills (Lady McCartney) se lično zanimala za njenu rehabilitaciju. Međutim, Dasanovski je preminula 2. oktobra 2007. u Los Angelesu od zatajenja srca. Sahranjena je u počasni grob u Zentralfriedhofu u Beču 25. jula 2008. godine.

## Zadužbina i posthumno priznanje 
mini|Belvedere Film Studio plaque, Vienna
U novembru 2007. u Beču je najavljeno planirano osnivanje *Fondacije Elfi von Dassanowsky*. Nastavio bi pionirski i kreativni duh pokojne umjetnice razvijanjem nagrada i grantova za nove filmske stvarateljice. Prva faza ovog projekta završena je krajem januara 2009. godine, kada je *Fond Elfi von Dasanowsky* pokrenuo svoj program dobrotvornih priloga neprofitnim organizacijama u SAD-u i Evropi.

Ružu Elfi von Dassanowsky (hibrid ruže čaja i floribunda) poznatu i kao "Elfi" kreirao je Brad Jalbert iz Kanade 2009. godine. Uvršten je u vrt ruža Peggy Rockefeller u Botaničkoj bašti u New Yorku u proljeće 2013.

Prva nagrada Elfi von Dassanowsky za rad filmskih stvarateljica uručena je norveškoj umjetnici Inger Lise Hansen za Parallax (2009) na Bečkom Independent Shorts Film Festivalu u junu 2010.

Mala planeta/asteroid, 4495 Dassanowsky, koju su 1988. otkrili japanski astronomi Masaru Arai i Hiroshi Mori, nazvana je u njenu čast 2014. godine.

Proglašena je za počasnog člana Udruženja austrijskih filmskih producenata (AAFP) posthumno u septembru 2018. godine.

## Reference 
Kategorija:Američki filmski producenti
Kategorija:Austrijski filmski producenti
Kategorija:Američke operne pjevačice
Kategorija:Austrijske operne pjevačice
Kategorija:Američki pijanisti
Kategorija:Austrijski pijanisti
Kategorija:Američki pedagozi
Kategorija:Austrijski pedagozi
Kategorija:Rođeni 1924.
Kategorija:Umrli 2007.
Kategorija:Biografije, Beč