Terapija zamjenom mitohondrija

**Terapija zamjene mitohondrija** (**MRT**), ponekad nazvana *donacija mitohondrija*', je zamjena mitohondrija u jednoj ili više ćelija kako bi se spriječila ili ublažila bolest. MRT je nastala kao poseban oblik oplodnje *in vitro* u kojem dio ili sva mitohondrijska DNK (mtDNK) buduće bebe dolazi od treće strane. Ova tehnika se koristi u slučajevima kada majke nose gene za mitohondrijske bolesti. Terapija je odobrena za upotrebu u Ujedinjenom Kraljevstvu. i Australiji. Eight babies have been born using MRT in the UK as of July 2025.  Druga primjena je korištenje autolognih mitohondrija za zamjenu mitohondrija u oštećenom tkivu kako bi se tkivo vratilo u funkcionalno stanje. Ovo je korišteno u kliničkim istraživanjima u Sjedinjenim Američkim Državama za liječenje novorođenčadi sa srčanim problemima.

## Medicinska upotreba
### Oplodnja *in vitro* 
Terapija zamjene mitohondrija koristila se za sprječavanje prijenosa mitohondrijskih bolesti s majke na dijete. U Velikoj Britaniji mogla se provoditi samo u klinikama koje je licencirala Autorska uprava za ljudsku oplodnju i embriologiju (HFEA), samo za osobe koje je pojedinačno odobrila HFEA, za koje je malo vjerojatno da će preimplantacijska genetička dijagnoza biti korisna, i samo uz informirani pristanak da rizici i koristi nisu dobro shvaćeni.
Relevantne mutacije se nalaze kod oko 0,5% populacije, a bolest pogađa oko jednu od 5000 osoba (0,02%)—procenat oboljelih je mnogo manji jer ćelije sadrže mnogo mitohondrija, od kojih samo neke nose mutacije, a broj mutiranih mitohondrija mora dostići određeni prag da bi se bolest odrazila na cijelu ćeliju, a mnogo ćelija mora biti pogođeno da bi se kod osobe pojavila bolest.

Prije razvoja MRT-a, i na mjestima gdje to nije legalno ili izvodljivo, reproduktivne opcije za žene koje su u riziku od prenošenja mtDNK bolesti i koje žele spriječiti prenošenje bile su korištenje jajne ćelije druge žene, usvajanje ili bezdjetnost.

### Prijenos majčinog diobenog vretena 
thumb|Dijagram mejotskih faza, koji prikazuje kako hromosomi izgledaju u metafazi II
Prilikom prenosa majčinog diobenog vretena, oocit se uklanja iz primateljice, a kada se nalazi u fazi metafaze II ćelijske diobe, kompleks diobenog vretena i hromosoma se uklanja; dio citoplazme dolazi s njom, tako da je vjerovatno da će biti uključeni i neke mitohondrije. Kompleks diobenog vretena i hromosoma se ubacuje u oocit donora, iz kojeg je jedro već uklonjeno. Ova jajna ćelija se oplođuje spermatozoidom i omogućava joj se da formira blastocistu, koja se zatim može istražiti pomoću preimplantacijske genetičke dijagnoze, kako bi se provjerile mitohondrijske mutacije, prije implantacije u maternicu primateljice.
thumb|left| Dijagram koji prikazuje stvaranje polarnih tijela.

### Citoplazmatski transfer
Citoplazmatski transfer je prvobitno razvijen 1980-ih, tokom osnovnih istraživanja provedenih na miševima kako bi se proučavala uloga koju dijelovi ćelije izvan jedra igraju u embrionskom razvoju.

Konačno, postoji rizik od epigenetičke modifikacije DNK u jedru i mitohondrijama, uzrokovane samim postupkom ili mito-jedarnim interakcijama. Od 2016. godine ovi rizici su se činili minimalnim, ali su praćeni dugoročnim studijama djece rođene ovim postupkom. U 1997. rođena je prva beba korištenjem ove procedure. Godine 2001. Cohen i drugi su izvijestili da je deset jednostrukih beba, blizanaca i četvorke u njegovoj klinici u New Jerseyju, te još šestero djece u Izraelu, rođeno korištenjem njegove tehnike. Korištenjem modifikacija njegovog postupka, jedna beba je rođena na *Eastern Virginia Medical School*, a petero djece u klinici za neplodnost ženske bolnice Lee u Taichungu, Tajvan. blizanci in Napullju, Italija i blizanci u ndiji. Ukupno je, zaključno sa 2016., citoplazmatskim transferom rođeno 30–50 djece širom svijeta.

U 2002., Američka Administracija za hranu i lijekove (FDA) zatražila je od sastanka Savjetodavnog odbora za modifikatore biološkog odgovora da savjetuje o tehnici citoplazmatskog transfera za liječenje neplodnosti. Ovaj odbor je smatrao da postoje rizici u vrijeme nenamjernog transfera hromosoma i poboljšanog preživljavanja abnormalnih embriona. a postupak citoplazmatskog transfera je izgubio na popularnosti. U 2016., 12 (od 13) roditelja djece rođene citoplazmatskim transferom u Centru Saint Barnabas učestvovalo je u ograničenom kontrolnom istraživanju putem online upitnika. Djeca čija je tadašnja dob bila 13-18 godina nisu prijavila veće probleme.

U 2009., tim u Japanu objavio je studije o doniranju mitohondrija. Iste godine, tim predvođen naučnicima sa Univerziteta za zdravlje i nauku u Oregonu objavio je rezultate doniranja mitohondrija kod majmuna; taj tim je objavio ažurirani izvještaj o zdravlju majmuna rođenih ovom tehnikom, kao i o daljnjem radu koji je obavljen na ljudskim embrionima.

Ispitivanja na ljudima provedena su i 2010., od strane tima sa Univerziteta Newcastle i Centra za plodnost Newcastle bila su uspješna u smanjenju prijenosa mtDNK. Rezultati studije su pokazali da je prosječni prijenos mtDNK bio u prosjeku ispod 2% u eksperimentalnim embrionima. To se odnosilo i na MI-SCC i na PN metode prijenosa MTR-a. Ovo istraživanje nije se proširilo na fazu blastocista zbog etičkih problema, a još uvijek postoji zabrinutost oko toga da li su rezultati dobijeni iz faze blastocista održivi prikazi cijelih embriona. Zbog ovih spekulacija i kako bi se unaprijedila održivost MTR-a kao sigurne i efikasne tehnike, bilo bi potrebno pokrenuti daljnja istraživanja i klinička ispitivanja kako bi se testirala efikasnost MTR-a dugoročno kod ljudi.

### Razvoj tehnologije magnetne rezonance (MRT) u Ujedinjenom Kraljevstvu za sprječavanje prijenosa mitohondrijskih bolesti 
U Ujedinjenom Kraljevstvu, nakon eksperimenata na životinjama i preporuka vladinog stručnog odbora, Pravilnik o ljudskoj oplodnji i embriologiji (u istraživačke svrhe) donesen je 2001. godine, regulirajući i dozvoljavajući istraživanje ljudskih embrija. 2004. godine, Univerzitet Newcastle podnio je zahtjev za licencu za razvoj pronukleusnog transfera kako bi se izbjeglo prenošenje mitohondrijskih bolesti i dobio je licencu 2005. godine. Nakon daljnjeg istraživanja Newcastlea i Wellcome Trusta, scientific review, javnih konsultacija i debate, vlada Ujedinjenog Kraljevstva preporučila je legalizaciju mitohondrijalnog doniranja 2013. U 2015. Parlament je usvojio Pravilnik o ljudskoj oplodnji i embriologiji (donacija mitohondrija), koji je stupio na snagu 29. oktobra 2015. godine, čime je doniranje ljudskih mitohondrija postalo legalno u Velikoj Britaniji. HFEA je izdala svoje propise u decembru 2016 Između augusta 2017. i januara 2019. godine, HFEA je primila 15 zahtjeva žena za podvrgavanje MRT-u, od kojih je 14 odobreno.

U julu 2025. objavljeno je da je 22 pacijenta učestvovalo u ispitivanju zamjene mitohondrija u Velikoj Britaniji. Osam beba (uključujući jedan par identičnih blizanaca) rođeno je korištenjem postupka pronuklearnog transfera, a jedna trudnoća je još uvijek bola je u toku. Bebe su pokazivale malo ili nimalo znakova mitohondrijske bolesti koja bi se inače prenijele od njihovih majki.

Profesor Douglass Turnbull, pokretačka snaga iza istraživanja mitohondrija na Univerzitetu Newcastle, dobio je viteštvo  2016. i Buchananovu medalju od strane Kraljevskog društva u 2020.

### Razvoj događaja u Australiji u vezi s korištenjem MRT-a za sprječavanje prijenosa mitohondrijskih bolesti 
U junu 2018., Odbor za reference za društvene poslove australijskog Senata preporučio je legalizaciju MRT-a, a u julu 2018. godine australijski Senat ga je podržao. The Australian National Health and Medical Research Council issued two reports on legalising MRT in June 2020.

U 2022., Maeveov zakon usvojio je australijski parlament, legalizirajući MRT pod određenom licencom za donaciju mitohondrija za istraživanje i obuku, te u kliničkim uvjetima. (Maeve was a Melbourne girl who had severe mitochondrial disease). U julu 2025.  predviđeno je da će prvo kliničko ispitivanje MRT-a u Australiji početi u drugoj polovini 2026.
### MRT kao pomoć kod neplodnosti 
2016. , John Zhang i mješoviti tim naučnika iz Meksika i New Yorka koristili su tehniku prenosa diobenpg vretena, kako bi pomogli Jordanki da rodi dječaka. Majka je imala Leighovu bolest i već je imala četiri pobačaja i dvoje djece koja su umrla od te bolesti.

U augustu 2017., u pismu upućenom dvjema klinikama, uključujući i Zhangovu, FDA je upozorila da se tehnika ne bi trebala prodavati u SAD-u.

U augustu i oktobru 2017. godine, britanska HFEA odobrila je MRT za dvije žene koje su imale genetičku mutaciju u mitihondrijama koja uzrokuje mioklonusnu epilepsiju sa iskidanim crvenim vlaknima.

U junu 2018., Valery Zukin, direktor klinike Nadiya u Kijevu, Ukrajina, izvijestio je da su ljekari tamo koristili metod pronukleusnog transfera magnetnom rezonancom (MRT) kako bi pomogli četiri žene da se porode (tri dječaka i jedna djevojčica) i tri žene da ostanu trudne (jedna iz Švedske). Tim je imao 14 neuspjelih pokušaja. U januaru 2019., objavljeno je da je sedam beba rođeno korištenjem MRT. Liječenje neplodnosti je navedeno kao razlog za ukrajinske procedure, a ne za sprječavanje nasljednih mitohondrijalnih bolesti. Ljekari su prvo dobili odobrenje etičkog odbora i odbora za reviziju Ukrajinskog udruženja za reproduktivnu medicinu. i Ukrajinske postdiplomske medicinske akademije, pod pokroviteljstvom Ministarstva zdravstva Ukrajine;

U januaru 2019., Embryotools iz Barcelone, Španija, objavio je da je 32-godišnja Grkinja ostala trudna koristeći tehniku transfera diobenog vretena. Magnetna rezonanca (MRT) nije bila legalna u Španiji, pa su ispitivanje proveli u Grčkoj gdje nije postojao zakon protiv MRT-a. Pomogao im je Institut za život u Atini, Grčka, i dobili su odobrenje od Grčkog nacionalnog tijela za potpomognutu reprodukciju. Trudna Grkinja je već imala četiri neuspješna ciklusa IVF i dva puta operaciju zbog endometrioze. Tada je 25 neplodnih parova učestvovalo je u pilot studiji u Grčkom institutu za život - IASO IVF Centru 2018., kako bi se koristila tehnika prenosa diobenog vretena za postizanje trudnoće. U studiji je rođeno šest beba i do 2023. (kada su imale četiri godine) prijavljeno je da su bile zdrave. Kod jednog djeteta, mitohondrije od majke su se proširile na 50% do trenutka rođenja djeteta. Majka nije imala mitohondrijsku bolest, tako da beba nije bila pogođena. Međutim, istraživači su primijetili da MRT možda neće biti u potpunosti uspješan u sprječavanju prenošenja mitohondrijske bolesti ako se to ponovi.

### Ostale upotrebe MRT-a 
Istraživači su 2018., najavili upotrebu MRT-a za vraćanje funkcije srčanog tkiva kod novorođenčadi sa srčanim problemima. Oštećene srčane ćelije apsorbovale su mitohondrije izdvojene iz zdravog tkiva i vratile se korisnoj aktivnosti. a regulatorno tijelo objavilo je propise u 2016.

U 2022., Australijski Parlament usvojio je Maeveov zakon, legalizirajući terapiju zamjene mitohondrija (MRT) pod posebnom licencom za doniranje mitohondrija u istraživačke i obrazovne svrhe, kao i u kliničke primjene.

U Kini, smjernice Ministarstva zdravstva Kine iz 2003., u suštini zabranjuju upotrebu MRT-a..

Meksiko nema specifično savezno zakonodavstvo koje reguliše tehnologije potpomognute oplodnje. Međutim, donacija mitohondrija je dozvoljena pod određenim uslovima za rješavanje neriješene neplodnosti. Neke meksičke države zabranjuju ovu tehniku na osnovu lokalnih zakona koji štite život od trenutka oplodnje.

Regulativa o mitohondrijskoj donaciji u Albaniji nije jasna. Zakon 8876/2002 o reproduktivnom zdravlju reguliše potpomognutu reprodukciju, ali se ne bavi eksplicitno korištenjem mitohondrijalne donacije.

Članak iz 2018. godine u časopisu „Reproduktivna medicina i društvo“ zaključio je da u 12 zemalja koje su proučavane (Albanija, Kanada, Češka, Indija, Izrael, Italija, Japan, Meksiko, Španija, Tajvan, Turska i Ujedinjeni Arapski Emirati) propisi o MRT-u nisu bili dovoljno regulisani.

Donacija mitohondrija uključuje modifikaciju germinativne linije, te bi se takve modifikacije prenijele na sljedeće generacije. Korištenje ljudskih embriona za *in vitro* istraživanja je također kontroverzno, jer se embrioni stvaraju posebno za istraživanje, a donori jajnih ćelija se podstiču na postupak finansijskom kompenzacijom.

Doniranje mitohondrija također ima potencijal za psihološki i emocikski uticaj na potomstvo, na osjećaj identiteta osobe. Etičari se pitaju može li genetički sastav djece rođene kao rezultat mitohondrijske zamjene uticati na njihovo emocijsko blagostanje kada postanu svjesni da se razlikuju od druge zdrave djece, začete od oba roditelja.

Protivnici tvrde da se naučnici "igraju Boga" i da djeca s tri genetička roditelja mogu pretrpjeti i psihičke i fizičke posljedice.

S druge strane, istraživač sa Univerziteta u New Yorku James Grifo, kritičar američke zabrane, tvrdio je da društvo "nikada ne bi postiglo napredak u liječenju neplodnosti koji imamo da su ove zabrane uvedene 10 godina" ranije.
Dana 3. februara 2016. godine, Institut za medicinu  i Nacionalnih akademija nauka, inženjerstva i medicine izdala je izvještaj, koji je naručila Američka administracija za hranu i lijekove, u kojem se razmatra da li je etički dozvoljeno nastaviti klinička istraživanja tehnika mitohondrijske zamjene (MRT). Izvještaj pod nazivom „Tehnike mitohondrijske zamjene: etička, društvena i politička razmatranja“ analizira više aspekata argumenata koji okružuju MRT i zaključuje da je „etički dozvoljeno“ nastaviti klinička istraživanja MRT-a, sve dok su ispunjeni određeni uslovi. Preporučeno je da se tehnika u početku koristi samo za muške embrione, kako bi se osiguralo da se DNK s potencijalnom mitohondrijskom bolešću neće prenijeti.

## Također pogledajte
* Mikrohimerizam

## Reference
Kategorija:Tehnologija potpomognute oplodnje
Kategorija:Akušerstvo
Kategorija:Trudnoća
Kategorija:Ljudska reprodukcija
Kategorija:Genetika čovjeka
Kategorija:Molekularna biologija
Kategorija:Mitohondrijske bolesti
Kategorija:Genska terapija
Kategorija:Transhumanizam