Homo floresiensis

***Homo floresiensis***  (**čovjek sa Floresa**; poznatiji i pod nadimcima *hobit* i *Flo*) izumrla je vrsta roda *Homo*. Prvi pronađeni ostaci, koji su pripadali jedinki visine od oko 1,1 m, otkriveni su 2003., na otoku Flores u Indoneziji. Pronađeni su skeleti devet jedinki, uključujući i jednu potpunu lobanju. Ti ostaci postali su predmet intenzivnog istraživanja u potrazi za saznanjima da li predstavljaju zasebnu vrstu od današnjih ljudi. Taj hominin bio je poseban zbog malehnog tijela i mozga i relativno nedavnog izumiranja, moguće prije samo 12.000 godina. Uz njihove ostatke pronađeni su kameni alati iz arheoloških horizonata u rasponu od prije 94.000 do 13.000 godina. Neki smatraju da je historijski *H. floresiensis* možda vezan za mitove o Ebu gogou, koji su česti na otoku Flores.

Pronalazači (arheolog Mike Morwood i kolege) predložili su da veliki broj osobina, i primitivnih i naprednih, identificira te jedinke kao pripadnike nove vrste, *H.&nbsp;floresiensis*, unutar taksonomskog tribusa Hominini, koji uključuje sve vrste koje su u bližem srodstvu sa ljudima nego čimpanzama.  Također su predložili da je *H.&nbsp;floresiensis* na Floresu živio u isto vrijeme kao i ljudi.

Indonezijski antropolog Teuku Jacob ubrzo je izrazio sumnju da ti ostaci predstavljaju novu vrstu, pa je predložio da je lobanja LB1 pripadala modernom čovjeku sa mikrocefalijom. Dva istraživanja, koja su paleoneurologinja Dean Falk i njene kolege proveli 2005. i 2007., odbila su tu mogućnost. Falk *et al.* (2005) su odbacili Martin *et al.* (2006) i Jacob *et al.* (2006), ali su ga branili Morwood (2005) kao i Argue, Donlon *et al.* (2006).

Dva ortopedska istraživanja objavljena 2007. godine izvijestila su o dokazima koji podupiru status vrste za *H.&nbsp;floresiensisa*. Istraživanje nekoliko kostiju korijena šake pokazalo je da su postojale sličnosti sa istima kod čimpanzi ili ranih hominina, kao što je rod *Australopithecus*, ali i razlike sa kostima kod današnjih ljudi. Proučavanje kostiju i zglobova ruke, ramena i donjih udova rezultiralo je zaključkom da je *H.&nbsp;floresiensis* bio sličniji ranim ljudima i čovjekolikim majmunima nego današnjim ljudima.

Objava jedne kladističke analize i studija komparativnih tjelesnih mjera iz 2009. godine pružila su dodatnu podršku hipotezi da su *H.&nbsp;floresiensis* i *Homo sapiens* odvojene vrste.

Kritičari tvrdnje o statusu ove vrste nastavljaju vjerovati da su te jedinke *Homo sapiens* sa patološkim promjenama u anatomiji i fiziologiji. Druga hipoteza u toj kategoriji je da su se jedinke rodile bez funkcionirajuće tireoidne žlijezde, što je rezultiralo endemičnim kretenizmom.

## Otkriće 
Primjerke je otkrio jedan australijsko-indonezijski tim arheologana, na indonezijskom otoku Flores 2003, u potrazi za tragovima prvobitne migracije vrste *Homo sapiens* iz Azije u Australiju. Nisu očekivali da će otkriti novu vrstu i bili su iznenađeni pronalaskom gotovo sasvim potpunog skeleta hominina, kojeg su nazvali LB1 jer je iskopan u pećini Liang Bua. Daljnjim iskopavanjima otkriveno je još sedam skeleta, starih između 38.000 i 13.000 godina. Jedna kost ruke privremeno  priključena vrsti *H.&nbsp;floresiensis* stara je oko 74.000 godina. Primjerci nisu bili fosilizirani i opisano je da imaju "konzistenciju vlažnog upijajućeg papira"; nakon otkrivanja, kosti su morali ostaviti da se osuše prije daljnjeg iskopavanja.
 u kojoj su pronađeni prvi  primjerci]]
Složeno kameno oruđe odgovarajuće veličine za čovjeka od oko 110&nbsp;cm također je bilo prisutno u toj pećini. Otkriveno je u horizontima starosti između 95.000 i 13.000 godina i povezano je (pronađeno u istim slojevima) sa ostacima patuljastog slona iz izumrlog roda *Stegodon* (koji je tokom kvartara bio proširen u cijeloj Aziji). Pretpostavlja se da je slon bio plijen jedinke LB1. ili LB1 pripada teško oboljeloj jedinki *H.&nbsp;sapiensa*.

Otkriće dodatnih nepotpunih skeleta

### Malo tijelo 
Prvi pronađeni ostaci, LB1, odabrani su za tipski primjerak za predloženu vrstu. LB1 je prilično potpun skelet sa gotovo cijelom lobanjom, a utvrđeno je da je pripadao 30-godišnjoj ženi. LB1 je dobila nadimak *Mala dama sa Floresa* ili "Flo". Twa, Semang (1,37 m za odrasle žene) sa Malajskog poluotoka ili Andamanci (1,37 m za odrasle žene).

Po tjelesnoj masi, razlike između modernih pigmeja i *Homo floresiensisa* još su i veće. Tjelesna masa LB1 procjenjuje se na 25&nbsp;kg. To je manje, ne samo od modernog čovjeka, već i od *H.&nbsp;erectus*, za kojeg su Brown i kolege predložili da je direktni predak *H.&nbsp;floresiensisa*. LB1 i LB8 također su i malo manji od australopitecina, datiranih na prije tri miliona godina. Za njih  se prethodno nije smatralo da su se raširili izvan Afrike. Prema tome, LB1 i LB8 mogli bi biti do sada najmanji pripadnici šire porodice ljudi.

Osim manje tjelesne veličine, primjerci u ostalim svojstvima podsjećaju na *H.&nbsp;erectusa*, vrstu za koju se zna da je živjela u Jugoistočnoj Aziji u vrijeme kada i *H.&nbsp;floresiensis*. Tu hipotezu kritiziraju Teuku Jacob i kolege, i koji ističu da veličina u pigmejskim populacijama može znatno varirati. Pojavili su se kontradiktorni dokazi.

### Mali mozak 
Osim malenog tijela, *H.&nbsp;floresiensis* je imao i neobično malen mozak. Zapremina mozga holotipa LB1 procjenjuje se na 380&nbsp;cm3, što ga svrstava zajedno sa čimpanzama i izumrlim australopitecinima. Kao objašnjenje redukcije u veličini mozga koristi se otočna patuljastost. Istraživači sa Prirodnjačkog muzeja u Londonu otkrili su da je redukcija veličine mozga kod izumrlog patuljastog vodenkonja sa Madagaskara u odnosu na njegove živeće srodnike veća nego smanjenje veličinie tijela, te da je slična redukciji u veličini mozga kod *H.&nbsp;floresiensis*, u poređenju sa *H.&nbsp;erectuso*.

Još jedan pokazatelj inteligencije je veličina Brodmannovog područja 10, dorzomedijalnog dijela prefrontalnog dijela kore mozga, koji je dio mozga koji je povezan s višim procesima razmišljanja. Područje 10 primjerka LB1 iste je veličine kao i kod današnjih ljudi, uprkos mnogo manjoj sveukupnoj veličini mozga.

To bi moglo predstavljati prednost pri zamahivanju rukom, ali komplicira aktivnosti vezane za današnje ljude, kao što je izrada oruđa. Ramenski  pojas *H.&nbsp;floresiensis*, istraživan je prema slomljenoj ključnoj kosti LB1 i lopatici primjerka LB6. Ključna kost bila je relativno kratka, što je u kombinaciji sa oblikom lopatice i niskom uvijenošću kosti ruke rezultiralo ramenima koja su  postavljena malo prema naprijed, kao da sliježe ramenima. Prema tome, *H.&nbsp;floresiensis* je mogao savijati lakat tako kako  to čine današnji ljudi, pa je  Larson  zaključio da je bio sposoban za izradu oruđa. Zbog toga su pri hodu morali savijati koljena dalje nazad nego današnji ljudi. To je stvaralo hod sa visokim koracima, a brzina hoda bila je mala. Prsti su bili neobičnog oblika, a palac je bio vrlo kratak.

## Opstanak 
Smatra se da je ta vrsta preživjela na Floresu sve do prije 12.000 godina, što ju čini najdugovječnijim čovjekom (pored današnjeg), budući da je preživjela mnogo duže od neandertalaca (*H.&nbsp;neanderthalensis*), koji su izumrli prije 24 000 godina. To je navelo otkrivače *H.&nbsp;floresiensisa* na zaključak da je da vrsta, ili njeni preci, mogla dospjeti na to izolirano ostrvo samo vodenim prevozom, te da je možda tu došla na splavovima od bambusa prije oko 100 000 godina (ili, ako je u pitanju *H.&nbsp;erectus*, prije oko milion godina). U to vrijeme toci Flores i Komodo bila su spojena, pri čemu je ostao tjesnac širine 19&nbsp;km i ostrvo Komodo vidljivo sa kopna. Ideja da je *H.&nbsp;floresiensis* koristio naprednu tehnologiju i saradnju na razini modernog čovjeka inspiriralo je otkrivatelje za hipotezu da se *H.&nbsp;floresiensis* gotovo sasvim sigurno služio jezikom za komunikaciju.

Lokalni geološki pokazatelji ukazuju da je vulkanska erupcije na Floresu prije oko 12.000 godina bila odgovorna za nestanak *H.&nbsp;floresiensisa*, zajedno sa ostalom lokalnom faunom, uključujući i slona *Stegodona*. Smatra se da su ta stvorenja preživjela sve do kasnog 19. vijeka, a da su bila prisutna i kada su u 16. vijeku tu doplovili prvi portugalski brodovi.

Gerd van den Bergh, paleontolog koji je proučavao njihove fosile, čuo je mitove o Ebu Gogou deceniju prije otkrića prvog fosila. Na ostrvu Sumatra bilo je glasina o humanoidima visine između 1 i 1,5 m - Orang Pendeku koji bi možda mogao biti u srodstvu sa *H.&nbsp;floresiensisom*. Henry Gee, viši urednik časopisa *Nature*, spekulirao je da bi vrsta poput *H.&nbsp;floresiensisa* još uvijek mogla postojati u neistraženim tropskim šumama Indonezije.

## Skandal  s oštećenim primjercima 
Tokom ranog decembra 2004.,  indonezijski paleoantropolog Teuku Jacob uklonio je većinu ostataka iz  skladišta Nacionalnog istraživačkog centra za arheologiju u Jakarti, sa dopuštenjem samo jednog direktora projektnog tima, te ih je zadržao tri mjeseca. Neki su naučnici izrazili strah da bi bitni naučni dokazi mogli biti zaplijenjeni od strane malene grupe naučnika koji ne bi omogućavali pristup ostalim naučnicima niti bi objavljivali vlastita istraživanja. Jacob je na zaprepaštenje svojih kolega vratio te ostatke,  23. februara 2005]., znatno oštećene, a nedostajale su i dvije kosti noge.

Izvještaji su naveli stanje vraćenih ostataka; "[uključujući i] duge, duboke posjekotine na donjem rubu Hobitove čeljusti sa obije strane, navodno izazvane nožem korištenim za skidanje gumenog kalupa"; "brada druge čeljusti Hobita bila je odlomljena i potom zalijepljena. Ko god da je bio odgovoran, loše je poravnao te dijelove i složio ih pod krivim uglom"; i "Karlica je bila zdrobljena, čime su uništeni detalji koji otkrivaju oblik tijela, hod i evolutivnu historiju", što je navelo vođu otkrivačkog tima Morwooda na sljedeću opasku "To je odvratno, Jacob je bio pohlepan i djelovao je potpuno neodgovorno".

Indonezijski dužnosnici su 2005. zabranili pristup pećini. Neki mediji, kao što je BBC, izrazili su mišljenje da je razlog zabrane pristupa bio da bi se zaštitio Jacob, koji se smatrao "indonezijskim kraljem paleoantropologije". Naučnicima je 2007. godine, ubrzo nakon Jacobove smrti, ponovo omogućen pristup pećini. Sljedeći koji su osporili zaključke Falk *et al.* (2005) bili su Martin *et al.* (2006), koji su imali prigovore na neuspjeh uspoređivanja modela lobanje LB1 sa tipskm primjerkom mikrocefalije kod odraslih. Martin i njegovi suradnici zaključili su da je lubanja vjerovatno pripadala osobi s mikrocefalijom, tvrdeći da je mozak premalen da bi pripadao zasebnoj patuljastoj vrsti. Kada bi to bio slučaj, mozak od 400 kubnih centimetara ukazivao bi na stvorenje visoko samo jednu stopu, što je trećina visine otkrivenog skeleta. Ubrzo nakon toga je grupa naučnika iz Indonezija, Australije i Sjedinjenih Država došla do istog zaključka nakon istraživanja strukture kostiju i lubanje (Jacob (2006)). Falk's team replied to the critics of their study (Falk *et al.* (2006)).

Falk *et al.* (2007) ponudili su daljnje dokaze za tvrdnju da mikrocefalski *H.&nbsp;sapiensi* nisu ubjedljivi.

### Hipoteza o Laronovom sindromu 
Anato Gary D.&nbsp;Richards uveo je novu skeptičnu hipotezu u junu 2006. godine: da bi skeleti sa Floresa mogli biti ostaci ljudi koji su patili od Laronovog sindroma, genetičkog poremećaja o kojem je prvi put izviješteno 1966. godine. Iduće  godine jedan tim je, zajedno sa samim Laronom, objavio istraživanje u kojem se tvrdi da se morfološke osobine *H.&nbsp;floresiensis* u biti ne razlikuju od onih kod jedinki sa Laronovim sindromom.

Tim je smatrao da bi utvrđivanje da li su jedinke *H.&nbsp;floresiensisa* patile od Laronovog sindroma zahtijevalo testiranje prisustva defektivnih gena u njihovoj DNK, ukoliko bi uzorci DNK ikada bili dostupni. Međutim, kritičari te hipoteze istakli su da, unatoč niskom rastu, ljudi sa Laronovim sindromom uopće ne nalikuju na ostatke *Homo floresiensisa*, naročito u pogledu anatomije svoda lubanje.

### Hipoteza o endemskom kretenizmu 
Australski istraživači Peter J. Obendorf, Charles E. Oxnard i Ben J. Kefford su 2008. predložili da su LB1 i LB6 patili od miksoedematoznog (ME) endemskog kretenizma kao rezultata urođene hipotireoze, te da su bili dio populacije *H.&nbsp;sapiensa* pod utjecajem na tom ostrvu. Međutim, članak koji su napisali Oxnard, Obendorf i Kefford odbacuje Grovesov i FitzGeraldin argument i oživljava hipotezu o kretenizmu. Oxnard i kolege također kritiziraju kladsističku analizu Arguea *et al.* (2009), izjavivši da je logički nemoguće za analitičare da zaključe da ostaci iz Liang Buaa predstavljaju odvojenu vrstu umjesto oboljele osobe zato što kladistička analiza pretpostavlja da nije u pitanju ovo zadnje.

### Hipoteza o ranoj dugoopstajućoj vrsti roda *Homo*  
Dokazi podržavaju tvrdnju da je *Homo ﬂoresiensis* rana vrsta roda *Homo* dugog opstanka, sa morfološkim sličnostima koje dijeli sa ranim afričkim pred-*erectus/ergaster* homininima. Ta hipoteza pruža racionalnije objašnjenje za *H. ﬂoresiensisa* od prethodno uspostavljenim hipotezama o genetičkim mutacijama, bolestima i poremećajima rasta. Ni jedno od sadašnjih objašnjenja ne obuhvata sve osobine *H. ﬂoresiensisa* niti pruža odgovore na pitanje zašto bi patološko stanje kod modernih ljudi u tolikoj mjeri sličilo morfologiji ranijih hominina.

## Struktura kostiju 
Koštana struktura ramena, ruke Morwood, vođa projekta, suprotstavio se tako što je istakao da su postojale i druge osobine, poput visine, tjelesnih proporcija, veličine mozga, ramena, karlice, čeljusti i zuba, koje su ukazivale na to da je *H.&nbsp;floresiensis* odvojena vrsta koja je evoluirala u izolaciji na tom ostrvu.

## Protivljenje multiregionalista 
Pristalice vrste  *H.&nbsp;floresiensis*, kao što su Chris Stringer i Dean Falk, pripisuju opoziciju djelomično činjenici da postojanje te vrste izaziva teorije multiregionalista, koji vjeruju da je *Homo sapiens* bio jedina živeća vrsta hominina i da se pojavio u isto vrijeme u različitim regijama (u vrijeme kada su jedinke sa Floresa bile žive). Među rane multiregionalističke kritičare spadaju Alan Thorne i Maciej Henneberg.

## Izolacija DNK 
Oko 2006.,  dva tima su pokušala izolirati DNK iz zuba otkrivenog 2003., ali oboma to nije uspjelo. Neki su smatrali da se to desilo jer su ciljali dentin; nova istraživanja također predlažu da cement sadrži više koncentracije DNK. Štaviše, toplota stvorena velikom brzinom bušilice možda je denaturalizirala DNK.

## Nadimak "Hobit" i Tolkien Estate 
U oktobru 2012,  Tolkien Estate je jednom novozelandskom naučniku saopštio vijesti da neće smjeti koristiti riječ "hobit" (naslov Tolkienovog romana *The Hobbit*) tokom javnog predavanja o *Homo floresiensisu* u svrhu promoviranja tog predavanja.

Američki studio The Asylum, koji stvara niskobudžetne "mockbuster" filmove, 2012. je planirao pustiti film naslova *Age of the Hobbits*, koji predstavlja "miroljubivu" zajednicu *H. floresiensisa* "koju porobljavaju Javanci, rasa mesoždera koji jašu zmajeve." Filmom su namjeravali iskoristiti uspjeh  filma Petera Jacksona *The Hobbit: An Unexpected Journey*. Onemogućena je objava filma zbog pravnog spora o korištenju riječi "hobit." Prije objavljivanja, razmišljali su o smještaju LB1 u sopstveni  rod, kao vrstu  *Sundanthropus floresianus* ("čovjek sa Sunda iz Floresa"), ali recenzenti članka preporučili su da je, uprkos veličini, stave u rod *Homo*.

Dvije ortopedske studije, objavljene 2007., izvijestile su da su kosti zapešća sličnije onima kod čimpanzi i  australopiteka nego modernim ljudima. Drugo istraživanje kostiju i zglobova ruke, ramena i donjih udova iz 2007.,  također je zaključilo da je "H.&nbsp;floresiensis" sličniji ranim ljudima i drugim majmunima nego modernim ljudima.

U 2009. kladistička analiza našla je da se *H. floresiensis* vrlo rano  odvojio od moderne ljudske linije,  malo prije ili malo nakon evolucije  vrste * H. habilis * prije 1,96–1,66 miliona godina. U  2009. američki antropolog William Jungers i kolege otkrili su da stopalo *H. floresiensis * ima nekoliko primitivnih znakova i da bi mogli biti potomci mnogo ranije vrste od *H. erectus*. Analiza pristrasnosti iz 2015. pronašla je najveću sličnost sa * Australopithecus sediba*, *Homo habilis* i primitivnim *H. erectus georgicus*, povećavajući mogućnost da su preci *H. floresiensis* napustili Afriku prije pojave *H. erectus*, a možda su bili i prvi hominini koji su to učinili. Međutim, *H. floresiensis* ima nekoliko zubnih sličnosti sa *H. erectus*, što bi moglo značiti da je *H. erectus* bila predačka  vrsta.

Njihovi preci su možda stigli na otok prije milion godina. In 2016, fossil teeth and a partial jaw from hominins assumed to be ancestral to *H. floresiensis* were discovered na Mata Menge, udaljen oko  74&nbsp;km od Liang Bua. Datiraju od prije oko  700.000 godina a  za australijski arheolog Gerrit van den Bergh primijetio je da su čak i manji od kasnijih fosila. Na osnovu toga, predložio je da  je *H. floresiensis* izveden iz populacije * Homo erectus * i brzo se smanjio. U časopisu *Phylogenetic comparative methods* (Filogenetski uporedni metodi)  objavljena je  2017. sugestija da je *H. floresiensis* potekao je od istog (pretpostavlja se Australopithecinae) pretka kao i * H. habilis *, što ga čini sestrinskim taksonom za *H. habilis*. Na osnovu ove klasifikacije, za *H. floresiensis* pretpostavlja se predstavlja dosad nepoznatu i vrlo ranu migrantsku grupu iz Afrike.  Sličan zaključak predložen je u studiji iz 2018., koja datira kamene predmete pronađene u Shangchenu, centralna Kina, na  prije 2,1 miliona godina.

Evolucijsko stablo, prema  studiji iz  2019:
{{clade| style=font-size:85%;line-height:85%
|label1=Hominini
|1=}}

## Također pogledajte
*Neandertalci
* Denisovski čovjek

## Reference 
## Dopunska literatura
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Knepper, Gert M. (2019): Floresmens - Het leven van Theo Verhoeven, missionaris en archeoloog.  (Bookscout, Soest, The Netherlands) (= a biography of the discoverer of the Liang Bua, in Dutch)

## Vanjski linkovi 
*John D. Hawks. Blog of a professor of anthropology who closely follows this topic.
:* 
:* 
:* 
:* 
* *Scientific American* Interview with Professor Brown 27 October 2004
* *National Geographic News* article on *H. floresiensis*
* *Homo floresiensis* - The Smithsonian Institution's Human Origins Program
*  Blog commentary on the Obendorf paper.
* Washington University in St. Louis Virtual Endocasts of the "Hobbit" – Electronic Radiology Laboratory
* Nova's Alien from Earth documentary website, complete program available through Watch Online feature
* Hobbits in the Haystack: *Homo floresiensis* and Human Evolutions – Turkhana Basin Institute presentment at the Seventh Stony Brook Human Evolution Symposium
* Human Timeline (Interactive) – Smithsonian Institution|Smithsonian, National Museum of Natural History (August 2016).

Kategorija:Paleontologija
Kategorija:Primati
Kategorija:Evolucijska biologija
Kategorija:Antropologija
Kategorija:Fosili
Kategorija:Evolucija