open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jasenovac (Bosanski Petrovac)

**Jasenovac** je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina.

## Geografija 
Naselje je smješteno uz put Bosanski Petrovac – Ključ, u dužini oko 4&nbsp;km, na sjevernoj strani Bravskog polja, ispod Grmečkih vrhunaca. Prostor sela je nagnut prema polju i nije svuda jednake visine. Prosječna nadmorska visina je preko 800 metara. Nema ni jednog izdašnijeg izvora vode pa naselje tokom godine ima probleme sa vodosnabdjevanjem.

## Historija 
U doba Ilira ovo je bilo granično područje plemena iz jadranskog zaleđa (Sardeata i Deura), prema plemenu Mezeji na sjeveru, sa kojima i nije bilo užih kontakata, što se odrazilo i na kasnija vremena. Naime, još i danas, stanovništvo Bjelajskog i Bravskog polja ovo područje ne smatra Bosnom u njenom historijskom značenju. Ljudi na Petrovačkom polju Bosnom smatraju područja oko Bosanske Krupe, Lušci Palanke, Sanice i Ključa, pa oko Banja Luke, dakle, sve ono što je sa druge strane Grmeča, u dolinama Une, Sane i Vrbasa, koje su u antici držali Mezeji. Ni u srednjem vijeku Petrovačko polje s Bjelajskim i Bravskim poljem nije pripadalo Donjoj Slavoniji ni kasnije bosanskim Donjim krajevima, nego je bilo povezano s političkim i vjerskim strukturama na jugu.. Čak i u prvom periodu osmanlijske okupacije ovo je područje vezano za Kliški sandžak sa sjedištem u Dalmaciji. Tek je mirom u Sremskim Karlovcima 1699 god. i uspostavljanjem granice na Uni ovo područje postalo u svakom pogledu vezano za teritoriju koja čini današnju Bosnu i Hercegovinu.

Gradina više Jasenovca je ruševina zidane građevine. U njegovim raskopinama je nađeno koplje. Druga gradina, na brdu Visoko, je iz rimskog perioda. Tu je pronađen lijepo otesan meki kamen sa likom i sa latinskim natpisom. No, previše je kamen oštećen pa do kraja nije bilo moguće rekonstruisati natpis. Tu je nađen i dukat iz vremena cara Teodosija, čiji je lik na jednoj strani,  a na drugoj su car Konstantin Veliki i carica Jelena sa krstom u ruci.

Ovuda su prolazili i rimski i osmanski put za dolinu Sane.

Kroz naselje je nekad prolazila Steinbeis–Šipadova uskotračna pruga Drvar – Prijedor.

## Poznate osobe 
U naselju je rođen narodni heroj Mile Latinović.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Bosanski Petrovac
Rašinovac

**Rašinovac** je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina.

## Geografija 
Mjesto Rašinovac smješteno je na par kilometara od Bosanskog Petrovca, na obe strane ceste za Bosansku Krupu. Prostire se na padinama Grmeča i na ravni Petrovačkog polja. Na zapadu proteže se skoro do sela Suvaje. Teren je brežuljkast na kojem prepoznaju se uzvišenja: Gradina, Gajevi, Šainovac i Frgića Vrh, a iza je Stražbenica kao međa prema Krnjoj Jeli na Bravskom polju. U selu nema izvora vode. Najbliži izvor je Pećina u Petrovačkom polju.

Na 940m. nadmorske visine je Jarčevića jama. Po morfo-genetskom tipu pripada prostim jamama. Kod nje postoji jedan kanal koji se vertikalno spušta u unutrašnjost krednih krečnjaka. Obzirom na izgled pripada tipu bezdani. Iznad jame je široka dolina u fosilnom stanju nekadašnje rijeke koja je bila pritoka petrovačke pra-rijeke i jama predstavlja njen ponor.

## Historija 
U Rašinovcu nalazi se Gradina Šainovac  čije dimenzija su 300x180 metara i datira iz ilirskog doba.

U selu su rođeni Narodni heroji Jugoslavije Zdravko Čelar i Bogdan Kapelan. Jedno mjesto u Srbiji, pored Novog Sada, dobilo je ime Čelarevo. To mjesto je 1945. kolonizirano stanovništvom sa područja Bosanskog Petrovca.

## Stanovništvo  
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Bosanski Petrovac
Risovac (Bosanski Petrovac)

**Risovac** je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina.

## Geografija 
Risovac je planinsko selo, smješteno na Grmeču, uz put Bosanski Petrovac - Bosanska Krupa. U Risovcu su ovi zaseoci: Brdo (Podbiguz), Grabovac, Cerovače, Mali Risovac i Ravni Risovac. Selo je bogato vodom. U njemu ima oko stotinu izvora. Neki od tih izvora sastavljaju svoje vode te obrazuju oveće potočiće, a svi teku od zapada prema istoku ili jugo-istoku. Ovi potoci su ponornice. Risovac je na krajnjem sjeverozapadu Petrovačkog polja i predstavlja treću ponorsku zonu polja. Obojena voda se pojavila u slivu Une kod Bosanske Krupe.

Ispod Risovačke grede, ogranka Grmeča, nalaze se dvije jame. Jedna je u predjelu Vodice, na nadmorskoj visini 600 m. i ona je bivši ponor rijeke u Risovcu. Po načinu postanka pripada tipu ponorskih, a po položaju jamskih kanala pripada tipu prostih jama. Druga jama ima karakter stalnog ponora, jer prima vodu i u najsušnijem periodu.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Bosanski Petrovac
Risovac

* Risovac (Bosanski Petrovac), naselje u općini Bosanski Petrovac.
* Risovac (Jablanica), naselje u općini Jablanica.
Skakavac (Bosanski Petrovac)

**Skakavac** je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina.

## Geografija 
Skakavac je planinsko selo jer nalazi se na južnim obroncima Grmeča, između sela Suvaje, Vođenice i Smoljane. Odmaknut je od ceste Bosanski Petrovac - Bosanska Krupa, i pruža se dijelom na ugnutoj visoravni Obljaj, a dijekom na uzvišenju Klještina (1049) metara. Sa istoka omeđeno je planinskim grebenom ispod kojeg su sjenokosi i pašnjaci. Na jugu je korito potoka Suvaja. Potok Suvaja počinje izvorom Zebinovac na visini 1130 metara, da bi ga nizvodno pojačao izvor Sana. Na zapadu uzvišenja su Veliki i Mali Obljaj i Gradina, na sjeveru Mačkovac i Mejin Vrh.

Skakavac je podijeljen na tri dijela: Obljaj, Klještina i Marjanovića Do, koji je ispod samog Grmeča.

Selo je dobilo ime po potoku Skakavac koji izvire na Grmeču i odmah po izviranju čini mali vodopad od nekoliko metara visine. Potok Skakavac nastaje od izvora: Klančina, Jelik, Sjenica i Rašetića Do. Izvorišta potoka Skakavac uz pomoć snažnih voda koje se obrušavaju sa tavana i brda, vjekovima su stvarala vododerine i nanosila ogromne količine zemlje u skakavačko polje, te ga tako učinila plodnim i pogodnim za obradu.
 
U ataru sela Skakavac, na nadmorskoj visini 1220m, nalazi se jama Kaluđerica. Osim što je na najvišoj nadmorskoj visini na petrovačkom predjelu, ona je i najdublja, preko sto metara. Zbog toga se smatra da je nastala tektonsko-pukotinskim predispozicijama, pa se svrstava u tip tektonsko-ponorskih jama. Od otvora, jama ide vertikalno do dna, sa kojeg se vidi otvor, dnevna svjetlost. To je razlog da se zove prosta jama - bezdan. Na južnoj strani dna je stalni snijeg debljine 5 m, sa druge strane je gomila ljudskih kostiju. Kaluđerica nema nikakvog nakita.

U blizini jame je i pećina pod Velikom gredom. Njeni kanali predstavljaju periodsko vrelo desne pritoke Suvaje. Pećinski tavani su puni nakita u obliku saliva i stalaktita potpuno bijele boje što govori da se pećinski kanali nikad ne ispune vodom. Sporedni kanali su manjih dimenzija i puni nakita od dna pa skoro do tavanica. Pećina je očigledno nastala radom podzemne vode i pripada tipu izvorskih pećina.

U Marjanovića dolu, na nadmorskoj visini 860 m. nalazi se još jedna pećina. Prvi dio ulaznog kanala bez nakita je, a po dnu kanala oburvani su krečnjački blokovi. Ulazni kanal na 26-om metru prerasta u proširenje, Bracina dvorana. U njoj je nekoliko saliva i pukotina sa kapljućom vodom. Po načinu postanka i ova pećina je izvorska, čije vode odlaze u Suvaju. Nije od koristi u turističke svrhe. Jedino u vrijeme Drugog svjetskog rata služila je kao sklonište i skladište lijekova u vrijeme Bihaćke Republike.

## Hstorija 
U selu nalazi se gradina sa akropoljem dimenzija 300x150 metara. Potiče iz ilirskog perioda.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Bosanski Petrovac
Revenik

**Revenik** je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina.

## Geografija 
Revenik je selo smješteno ispod Osječenice, zapadno od sela Kolunića kao njegov produžetak, u neposrednoj blizini Bosanskog Petrovca.

Pored sela protiče najduža ponornica Petrovačkog polja, Japaga, čija tačka poniranja je sjeverno od Kadinjače (727 m.) i južno od Rastove glavice (680 m.). Voda odavde se pojavljuje u  kanjonu Unca, što je utvrđeno bojenjem.

Na Žutoj glavici, na nadmorskoj visini 720 m. nalazi se pećina Manastirka. Postoji samo jedan prost pećinski kanal. Pećina je nastala na mjestu ukrštanja horizontalnih i vertikalnih pukotina, u debelo uslojenim jurskim krečnjacima. Okolo ulaznog otvora je mnoštvo vrtača i krečnjaci su ispresijecani mnogobrojnim pukotinama.

## Historija 
U Reveniku je Gradić na Žutoj glavici, sa zidovima u malteru i bunarom. Tu je i gradina Kadinjača, na vrlo dominantnom položaju. Oko 1960. ovdje su B. Gavela i B. Raunig otkopali temelje nastambi, koje pripadaju Halštatu C (rano željezno doba). To je vrijeme kada su ove krajeve naseljavali Iliri. Dolaskom Rimljana društvena organizacija plemenske zajednice se nije bitnije izmijenila. Iliri su i dalje nastavili živjeti u okvirima svoje teritorijalne zajednice (*civitas*), dakle pod vodstvom svojih prvaka (*principes*, *praepositil*), ali pod nadzorom rimskih prefekata, kao i ostala ilirska plemena. Centar peregrinske *civitas* u Petrovačkom polju bio je oko Kolunića i Revenika (Gradina u Koluniću, Gradić na Žutoj glavici i Kadinjača).

U zaseoku Revenik rođen je veliki jugoslovenski slikar Jovan Bijelić. Bio je autor preko 1800 umjetničkih radova za koja je dobio brojna priznanja. Njegova zbirka umjetničkih djela i ličnih predmeta, pokretno dobro, proglašena je nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine.

## Stanovništvo 
## Poznate ličnosti 
* Jovan Bijelić

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Bosanski Petrovac
Sinajska gora

**Sinajska gora** (arapski: طُور سِينَاء, *Ṭūri Sinīn*) ili *Musaovo brdo* jest planina na egipatskom poluostrvu Sinaju. Najviša tačka nalazi se na 2285 m. Gora je važna za pripadnike sve tri najveće monoteističke religije (islam, kršćanstvo, judaizam) jer se smatra da je upravo na ovom brdu poslanik Musa (Mojsije) razgovarao sa Bogom i primio objavu.

Ovaj geografski pojam spominje se u sve tri svete religijske knjige: Kur'anu, Starom zavjetu (Tevratu) i Novom zavjetu (Indžilu).
 
## Galerija 

Sinai-Mosesberg-101-2009-gje.jpg
Sinai-Mosesberg-102-Aufstieg am Abend-2009-gje.jpg
Sinai-Mosesberg-140-Abstieg der Massen-2009-gje.jpg
Sinai-Mosesberg-160-verstopfter Treppenweg-2009-gje.jpg
Sinai-Mosesberg-184-Beobachtungsstation-2009-gje.jpg
Sinai-Mosesberg-196-Abstieg-Buden-2009-gje.jpg
Sinai-Mosesberg-226-Beduinen-2009-gje.jpg
Sinai-Mosesberg-244-Abstieg-Kirche-2009-gje.jpg

## Reference 
Kategorija:Geografija Egipta
Kategorija:Geografski pojmovi spomenuti u Kur'anu
Kategorija:Turističke atrakcije u Egiptu
Kategorija:Planine u Egiptu
Vedro Polje (Bosanski Petrovac)

**Vedro Polje** je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina.

## Geografija 
Selo je smješteno na jugoistočnom kraju Petrovačkog polja, ispod Oštrelja i Klekovače, odnosno njihovih obronaka Crvljivice i strme Javorove Kose sa južne strane. Suprotno su Viojla i Bukovačko brdo. Podijeljeno je u dvije grupe kuća, Šekovac i Vedro polje. U podnožju brda Viojla nalaze se izvori, iz kojih se vodom snabdjeva šekovački i dio bukovačkog vodovoda. Kada su jake kiše, Šekovcem teče potok Mračaj, koji izvire u Mračaju. Mračaj je nekada bio vrlo aktivan potok. Sa tog izvorišta do 2 Svjetskog rata Oštrelj se snabdjevao vodom pomoću dizel-pumpi, a isti potok je nekad pokretao mlin. Riječni pijesak koji ulazi u sastav šekovačkog zemljišta, govori u prilog činjenici da je Šekovac nekad bio bogat vodom. Mračaj utiče u Begovaču koja teče do Kolunića.

## Historija 
U doba Rimljana ovuda prolazila je cesta (Klaudijeva cesta) koja  se sa Oštrelja spuštala u Šekovac. Put je išao kroz šumu, a i danas se može lako pratiti. Na njivi Jezerina nađen je miljokaz (arheolog Sergijevski), ali je nažalost nestao. Dalje je cesta išala južno od Bukovačkog brda i nastavljala prema Barama.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Bosanski Petrovac
Južni Sinaj (guvernorat)

**Guvernorat Južni Sinaj** () jedan je od 27 guvernorata Egipta. Nalazi se u istočnom dijelu države i obuhvata južnu polovinu egipatskog poluostrva Sinaj. Glavni grad ove administrativne jedinice je El-Tor. Prema podacima iz 2015, 167.426 stanovnika živi na površini od 33.140&nbsp;km2 što znači da je guvernorat rijetko naseljen sa gustoćom od samo 5 stanovnika po km2.

## Geografija 
Guvernorat je sa jugoistoka omeđen Akapskim a sa jugozapada Sueskim zalivom dok na sjeveru graniči sa guvernoratima Sjeverni Sinaj i Suez.

U guvernoratu se nalaze i poznata turistička mjesta od kojih su najpoznatija: ljetovalište Sharm el-Sheikh, Taba, Dahab kao i religijski važno Brdo Sinaj.

## Demografija 
Prema procjenama stanovništva, u 2015. većina stanovnika u pokrajini živjela je u urbanim područjima, sa stopom urbanizacije od 51,1%. Od procijenjenih 167.426 ljudi koji žive u pokrajini, 85.502 ljudi je živjelo u urbanim područjima, za razliku od samo 81.924 u ruralnim područjima. Beduini naseljavaju područje planine Sinaj. Zbog loše pristupačnosti, povremeno su voćnjaci u planinama služili za skrivanje krijumčara narkotika u regionu.

## Turizam 
Guvernorat je atraktivna destinacija za turizam zbog prirode; međutim, desilo se i nekoliko terorističkih napada. Godine 1985. u odmaralištu Ras Burqa dogodilo se masovno ubistvo u kojem je ubijeno 8 ljudi (7 izraelskih turista i 1 egipatski policajac). U bombaškim napadima na Sinaju 2004. koji su ciljali na turističke hotele u Nuweibi i okolini poginule su 34 osobe, a ranjeno više od 170. 2005. Sharm el Sheik je pogođen terorističkim napadom. Ubijeno je 88 ljudi, većina Egipćana, a preko 200 je ranjeno, što je u to vrijeme činilo najsmrtonosnijom terorističkom akcijom u historiji zemlje (premašavajući masakr u Luksoru 1997, u kojem su poginule 62 osobe).[4] Godine 2006. došlo je do bombaških napada u Dahabu, u kojima su poginule 23 osobe, a ranjeno 80.

Pobuna na Sinaju, iako se uglavnom dešava u susednoj provinciji Severni Sinaj, povremeno se prelila i na Južni Sinaj. U februaru 2014. u Tabi je napadnut turistički autobus. Počinioci su ubili egipatskog vozača autobusa i tri južnokorejska turista.

Nakon 2014, egipatska vlada i egipatska vojska poduzele su čvrste mjere za eliminaciju terorizma, i sada je grad prilično siguran.

## Znamenitosti 
Manastir Svete Katarine, manastir pravoslavne crkve i dio svetske baštine UNESCO-a, nalazi se u centralnom delu guvernorata, na ušću klisure u podnožju planine Sinaj, u gradu Sveta Katarina u Egiptu. Sagrađen između 548. i 565, manastir je jedan od najstarijih aktivnih krišćanskih manastira na svetu. Ova stranica sadrži najstariju biblioteku na svijetu koja neprekidno radi, koja posjeduje mnoge jedinstvene knjige uključujući "Syriac Sinaiticus" i, do 1859, "Codex Sinaiticus".

Manastir Raithu se nalazi u El Toru. Sagrađena je na mjestu gdje je masakrirano oko 40 monaha u 4. ili 5. stoljeću.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službena stranica guvernorata 

Kategorija:Egipatski guvernorati
Kategorija:Guvernorat Južni Sinaj
Vođenica

**Vođenica** je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina.

## Geografija 
Vođenica se nalazi na planini Grmeč, u blizini vrha Željeznik. Smještena je pored ceste Bosanski Petrovac - Bosanska Krupa. Može se podijeliti na Gornju Vođenicu, koja je rjeđe naseljena i na većoj nadmorskoj visini (padine Grmeča) i na Donju Vođenicu, koja je gusto naseljena i na manjoj nadmorskoj visini (ravan Petrovačkog polja)
Zemljište je jako kamenito. Periodski tok Vođenica izbija ispod Željeznika (1274 m.) koji je i sabirna oblast vrela. Izvorišna čelenka potoka Vođenice ima preko 50 vrela i taj dio sela nosi ime Vrela. Najjače vrelo je Stublići a tu su još: Dražići, Crno vrelo, Zanoglina i Pećina vrelo. Potok Vođenica je vodotok sa najviše vode u petrovačkom kraju i nekad na njemu je bilo preko 40 vodenica. U vrijeme najvećeg vodostaja gubi vodu u ravni Petrovačkog polja, u Trnjacima.

## Historija 
Južno od Vođenice leže ostaci prostrane gradine „Obljaj". Bilo je to ilirsko utvrđeno naselje čiji velik kameni bedem obuhvata prostor od cca 15.000 do 20.000 m2. Unutar naselja nalazi se posebna utvrda. Na čitavoj površini nađeni su fragmenti keramike i kućnog posuđa iz kasnog bronzanog ili ranog željeznog doba. Zapadno od Vođenice leži ruševina, koju narod naziva „Drenovac". Sagrađena je od opeke i maltera, pa se zaključuje da je iz rimskog doba. U samoj Vođenici nalazi se ruševina „Crkvina" gdje je nađeno crkvenih predmeta. U njenoj okolini ima obilje starobosanskih (bogumilskih) nadgrobnih spomenika sa ornamentima polumjeseca i krsta.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Bosanski Petrovac
Vrtoče

**Bosna i Hercegovina**:

* Vrtoče (Bosanski Petrovac), naselje u općini Bosanski Petrovac
* Vrtoče (Drvar), naselje u općini Drvar
* Vrtoče (Milići), naselje u općini Milići

**Slovenija**:

* Vrtoče (Miren–Kostanjevica), naselje u općini Miren–Kostanjevica, regija Goriška
T-18

**T-18** (MS-1) je bio prvi sovjetski tenk koji je službeno uveden u upotrebu u Crvenoj armiji. Prototip je proizveden i testiran u toku 1927. a u periodu od 1928. do 1931. proizvedeno je preko 980 komada. Radilo se o lahkom tenku za podršku pješadiji naoružanim topom kalibra 37&nbsp;mm. Prvi put je upotrebljen u borbi tokom pograničnog sukoba sa Kinom 1929. u kojem je bilo angažovano devet tenkova ovog tipa. U početnoj fazi operacije Barbarossa 1941. oko 700 tenkova ovog tipa je prenaoružano topovima kalibra 45&nbsp;mm i korišteni su kao pokretni vatreni položaji u sistemu odbrambenih utvrđenja na granici SSSR sa Poljskom i Rumunijom.

## Literatura
*Zaloga, Steven J.; Grandsen, James (1984). Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two. London: Arms and Armour Press. .

Kategorija:Sovjetski tenkovi između dva svjetska rata
Kategorija:Sovjetski tenkovi u Drugom svjetskom ratu
Sjeverni Sinaj (guvernorat)

**Guvernorat Sjeverni Sinaj** (arapski: محافظة جنوب سيناء) je jedan od 27 guvernorata Egipta. Nalazi se u istočnom dijelu države i obuhvata sjevernu polovinu egipatskog poluostrva Sinaj.

Glavni grad ove administrativne jedinice je Arish.

Prema podacima iz 2014. godine, 421.984 stanovnika živi na površini od 27.574&nbsp;km 2 što znači da je guvernorat rijetko naseljen sa gustoćom od 15 stanovnika po km 2.

## Geografija 
Na sjeveru graniči sa Sredozemnim morem, sa guvernoratima Port Said, Ismailija, Suez na zapadu, Južni Sinaj na jugu a tvori i dio državne granice na istoku sa palestinskim Pojasom Gaze i Izraelom.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službena stranica guvernorata 

Kategorija:Egipatski guvernorati
Kategorija:Guvernorat Sjeverni Sinaj
T1 lahki tenk

**T1 Light Tank** je bio američki prototip lakog tenka. Trebao je zamijeniti starijeg M1917 tenka. Razvoj je pokrenut 1926. godine, a prototip je završen 1927. Razvijan je sve do 1932. u nizu varijanti (T1E1, T1E2, T1E3, T1E4, T1E5 i T1E6). Tenk nikada nije ušao u masovnu proizvodnju, niti je kada upotrijebljen u borbi.

## Literatura
*R. P. Hunnicutt. Stuart. A History of the American Light Tank Volume 1. — Новато, Калифорния: Presidio Press, 1992. — 512 с. — .

Kategorija:Američki tenkovi između dva svjetska rata
Vickers A1E1 Independent

**Vickers A1E1 Independent** je bio eksperimentalni tenk s više kupola kojeg je projektirala britanska kompanija Vickers tokom perioda između dva svjetska rata. Iako se projekt nije nastavio dalje od prototipa imao je velik utjecaj na projektiranje mnogih kasnijih tenkova.

Britanska vojska je u decembru 1922. godine naručila prototip teškog tenka koji je dobio nadimak *Independent* u namjeri da zamjeni stare Mark V tenkove. Većinu tenka je projektirao Walter Gordon Wilson, dok je 35,8 litreni V12 zrakom hlađeni motor dizajnirao Armstrong Siddeley koji je isto tako ukomponirao novi hidraulični kočioni sistem koji je posebno dizajniran za tenk. Teoretski najveća brzina koju je tenk mogao postići je bila 40&nbsp;km/h, ali u praksi je ona bila 32&nbsp;km/h jer je motor trošio previše ulja. Jedini proizvedeni prototip je dostavljen vojsci 1926. godine, ali je projekt napušten iz financijskih razloga.

Imao je jednu glavnu kupolu koja je bila naoružana topom kalibra 47&nbsp;mm i četiri manje kupole koja je svaka bila naoružana sa 0,303 inčnim (7,7&nbsp;mm) mitrljezima.

## Reference 
Kategorija:Britanski tenkovi između dva svjetska rata
Beheira (guvernorat)

**Guvernorat Beheira** (arapski: البحيرة) je jedan od 27 guvernorata Egipta. Nalazi se u sjevernom dijelu države, u delti Nila i svojim manjim dijelom izlazi na obale Sredozemnog mora.

Glavni grad ove administrativne jedinice je Damanhur.

Prema podacima iz 2014. godine, 5.647.233 stanovnika živi na površini od 10.130 km 2 što znači da je guvernorat vrlo gusto naseljen sa gustoćom od 560 stanovnika po km 2.

## Reference 
Kategorija:Egipatski guvernorati
Kategorija:Guvernorat Beheira
Guvernorati Egipta

mini|desno|300px|Egipatski guvernorati
**Egipat** se administrativno sastoji od 27 guvernorata (محافظة *muḥāfaẓah*) koji čine najviši stepen administrativne podjele ove afričke države.
Guvernoratom upravlja guverner kojeg imenuje predsjednik Egipta.

## Karakteristike 
Guvernorati se po mogo čemu razlikuju jedan u odnosu na drugi. Od veličine koju zauzimaju do gustoće naseljenosti jer je većina ovih administrativnih jedinica sa gustoćom većom od 1000 dok je njih tri sa gustoćom manjom od 2 stanovnika po km2. 
Osim toga, mogu biti u potpunosti "urbani" ili su pak mješavina urbanog i "ruralnog". Zvanična razliku između ova dva tipa guvernorata se ogleda u daljoj administrativnoj podjeli. Tako potpuno urbani guvernorati nemaju regije (*Markazi*), jer su markazi ustvari konglomerati sela. 
Osim toga, guvernorati se mogu sastojati samo od jednog grada, kao što je slučaj guvernorata Kairo ili Aleksandrija. Takvi guvernorati su onda podijeljeni na distrikte. Kairski guvernorat se sastoji od 41 a aleksandrijski od 7 distrikta.

## Reference 
Egipat
Kategorija:Administrativna podjela Egipta
Kategorija:Egipatski guvernorati
Kategorija:Prvi nivo državnih administrativnih podjela
T-19

**T-19** je bio sovjetski lahki tenk iz perioda između dva svjetska rata. Projektovan je u periodu od 1929. do 1931. godine s ciljem da zamijeni stariji T-18 tenk. Kada je već bio spreman za serijsku proizvodnju 1931. godine, ona je otkazana, te projekt prekinut u korist T-26 tenka. Cijena prototipa tenka bez naoružanja je iznosila 96.000 rubalja, što je bilo preskupo.

## Literatura
*M. Svirin i A. Beskurnikov. Prvi sovjetski tenkovi, u Armadi Nº 1

Kategorija:Sovjetski tenkovi između dva svjetska rata
LT vz. 34

**LT vz.24** ili **Lehký Tank vzor 34** (bos. Laki tenk model 34) je bio čehoslovački laki tenk kojeg je proizvodila kompanija ČKD.

## Razvoj
Prvi prototip je bio naručen od kompanije ČKD 1931. godine, ali razvoj je tekao sporo te je prihvaćen tek u novembru 1932. Procjena je završila pozitivno, pa je narudžba stavljena 19. aprila 1933. Prvi šest tenkova su služili kao predprodukcijski modeli i trebali su biti dostavljeni do 30. septembra 1933. Sljedeći datum za isporuku sljedeće serije od 24 tenka je bio godinu dana kasnije, a finalna serija od 20 komada trebala je biti isporučena do 30. jula 1935. godine. Porozvodnja je bila odgođena zbog loše kvalitete okopnih ploča iz prve serije, te isporuka predprodukcijske serije nije se desila sve do 23. aprila 1934. Veći problem je bi u tome što je vojska odbila naoružanje koje je predložio ČKD od topa 37.2&nbsp;mm Vickers i dva mitraljeza 7.92&nbsp;mm, tako da je ugovor potpisan bez dizajnerskog rada na željenoj konfiguraciji naoružanja. ČKD nije dovšila svoj projekat do decembra 1933., i prvih 6 tenkova je dostavljeno sa par mitraljeza 7.92&nbsp;mm. Zadnji tenkovi isporučeni su 14. januara 1936., a šest predproizvodnih primjeraka je vraćeno u fabriku kako bi se nadogradili odgovarajućim sistemom naoružanja. Zadnji je dostavljen 17. augusta 1936. godine.

## Korisnici
*
*
*

## Reference
## Vanjski linkovi
*http://utocnavozba.wz.cz/

Kategorija:Tenkovi između dva svjetska rata
Kategorija:Čehoslovački tenkovi
7TP

**7TP** je naziv za poljski tenk iz Drugog svjetskog rata.

## Razvoj
7TP predstavlja poljski razvoj britanskog tenka Vickers 6-ton Mark E pod licencom. U usporedbi s Vickersom, 7TP je imao nove značajke: pouzdaniji i snažniji dizelski motor, protivtenkovski top kalibra 37&nbsp;mm, deblji oklop (na prednjoj strani umjesto 13&nbsp;mm kod Vickersa, 7TP je imao oklop debljine 17&nbsp;mm), Gundlach periskop i radio. Oko 132 tenka su proizvedena u periodu od 1935. godine do izbijanja rata, te još 4 prototipa. Oznaka 7TP je označavala "7-tonski, poljski" (kasnije je njegova težina povećana na 9 tona).

Iako se često tvrdi da je 7TP bio prvi tenk pogonjen dizelskim gorivom, to je ustvari bio japanski Type 89 I-Go tenk koji se s dizelskim motorima proizvodio od 1934.

Poput svojeg britanskog prethodnika, 7TP je imao dvije verzije: jednu s dvije kupole naoružane s dva Ckm wz. 30 mitraljeza kalibra 7.92&nbsp;mm i drugu verziju s jednom kupolom naoružanom protivoklopnim topom 37&nbsp;mm Bofors. Nakon testiranja bilo je sasvim jasno, da je verzija s dvije kupole zastarjela, te sa slabom vatrenom moći, tako da se pažnja usmjerila na verziju s jednom kupolom.

1938. *Państwowe Zakłady Inżynieryjne* je proizveo 13 prototipnih modela, bolje oklopljene verzije 7TP koja je označena kao **9TP**. Iako 9TP nije ušao u serijsku proizvodnju, korišten je u odbrani Varšave u septembru 1939. godine.

## Borbena upotreba
7TP tenkovi su učestvovali u Septembarskoj kampanji 1939., te su bili bolji od njemačkih lakih tenkova iz 1939. godine i mogli su uspješno da se suprotstave tadašnjim njemačkim srednjim tenkovima.

U borbama 1939. njemačka armija je zarobili određenu količinu ovih tenkova. Od njih je napravljen 203. Oklopni Bataljon. Godine 1940. većina ovih tenkova je prenijeta u Norvešku, a jedan odred u Francusku.

## Reference
Kategorija:Tenkovi između dva svjetska rata
Kategorija:Tenkovi u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Poljski tenkovi
GEO (časopis)

***GEO*** je obrazovni mjesečnik sličan *Nacionalnoj geografiji*. Poznat je po detaljnim tekstovima i vrlo kvalitetnim fotografijama.

## Historija i profil 
Prvo izdanje pojavilo se u Njemačkoj 1976. Otad je ovaj časopis objavljen u Bugarskoj, Češkoj, Estoniji, Finskoj, Francuskoj (prvo međunarodno izdanje), Grčkoj, Hrvatskoj, Indiji (prestao izlaziti 2013), Italiji, Japanu, Južnoj Koreji, Latviji, Litvaniji, Mađarskoj, Rumuniji, Rusiji, SAD-u, Slovačkoj, Sloveniji, Španiji i Turskoj. Trenutni tiraž u Njemačkoj i Francuskoj (zajedno) kreće se oko broja od 500.000 primjeraka.

*GEO* izdaje Gruner + Jahr Njemačka verzija ima nekoliko specijalnih izdanja: *GEO Saison*, višetematski časopis posvećen turizmu, *GEO Special* (jednotematski časopis o pojedinačnim državama ili gradovima), *GEO Wissen* i *GEO Kompakt* (jednotematski časopisi fokusirani na naučne teme), *GEO Epoche* (o historiji) i *GEOlino* (za djecu). Rusko izdanje ima *GEOTraveller* (putovanja), *GEOFocus* (nauka i historija), *GEOлёнок* (za djecu) i *The Best of GEO* (*Najbolje od GEO-a*).

Osim časopisâ, poslovni portfolio GEO-a sastoji se od prodaje proizvoda poput GEO ilustriranih knjiga, GEO enciklopedija, GEO kalendara itd.

[mini|desno|[Balon na vrući zrak s reklamom za *GEO*]]

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Njemačko izdanje
*Bugarsko izdanje
*Češko izdanje
*Finsko izdanje
*Francusko izdanje (ISSN 0220-8245)
*Grčko izdanje
*Hrvatsko izdanje
*Italijansko izdanje (ISSN 1122-3308)
*Litvansko izdanje
*Mađarsko izdanje
*Rumunsko izdanje
*Rusko izdanje
*Slovačko izdanje
*Slovensko izdanje
*Špansko izdanje
*Tursko izdanje

Kategorija:Obrazovni časopisi
Kategorija:Njemački časopisi
Kategorija:Njemački mjesečnici
Kategorija:Časopisi na njemačkom jeziku
Kategorija:Časopisi osnovani 1976.

Kategorija:Mediji u Hamburgu
Weltklasse Zürich 2015.

**Weltklasse Zürich 2015.** bio je 87. izdanje godišnjeg atletskog mitinga Weltklasse u Zürichu i pretposljednja, 13. stanica Dijamantne lige 2015.

## Rezultati 
### Muškarci 
### Žene 
## Vanjski linkovi 
* Rezultati mitinga na IAAF.org

Kategorija:Sport u Zürichu
Kategorija:Sportska takmičenja u Švicarskoj
Vickers-Carden-Loyd lahki amfibijski tenk

**Vickers-Carden-Loyd Light Amphibious Tank** (službena oznaka od strane Ureda rata A4E11 i A4E12) je bila serija britanskih amfibijskih lakih tenkova. Ograničen broj primjeraka je proizveden u periodu 1931. - 1932. za prodaju Kini, Holandiji, Tajlandu i Sovjetskom savezu. Kineski tenkovi su korišteni u borbi protiv Japanaca kod Šangaja 1937.. SSSR je na osnovu njega razvio domaći laki amfibijski tenk T-37.

## Reference 
Kategorija:Britanski tenkovi između dva svjetska rata
Svjetsko prvenstvo u atletici 2015 – troskok (žene)

Takmičenje u **troskoku** za žene na **Svjetskom prvenstvu u atletici 2015.** održano je 22. i 24. augusta na Nacionalnom stadionu u Pekingu.

Braniteljica titule, Caterine Ibargüen iz Kolumbije, bila je glavna favoritkinja budući da je tokom sezone konstantno imala najbolje rezultate. Najbolji troskok sezone prije SP-a imala je Jekaterina Konjeva (15,04 m iz Eugenea), ali je čak i s tim troskokom izgubila od Ibargüen na tom mitingu, mada je Kolumbijkin pobjednički troskok ostvaren uz prejak vjetar, pa nije ispunjavao kriterij za najbolji rezultat sezone. Olimpijska pobjednica Olga Ripakova pobijedila je Kolumbijku i na SP 2011. i na OI 2012, ali ne i u posljednje 3 godine.

U finalu je prvo povela Gabrijela Petrova sa 14,52. Bivša Ukrajinka, a sad Izraelka, Hana Knjazjeva-Minenko, u 2. seriji značajno je popravila rekord svoje nove države skočivši 14,78. Ipak, njeno vodstvo nije dugo trajalo budući da je Ibargüen u istoj seriji skočila 14,80. To nije bio njen najbolji troskok u finalu, ali bi opet bio dovoljan za zlatnu medalju. U 4. seriji Ibargüen je popravila svoju dužinu na 14,90 i osigurala pobjedu. U istoj seriji Ripakova se probila na 3. mjesto sa 14,59, međutim, Petrova je u narednoj odgovorila sa 14,66. Ripakova se u posljednjoj seriji još jednom popravila skočivši 14,77, samo centimetar manje od Knjazjeve-Minenko. Petrova nije uspjela ponovo odgovoriti i tako je Ripakova osvojila bronzanu medalju. Svih 5 prvoplasiranih troskokašica ostvarilo je najbolje lične rezultate sezone, od kojih su 2 bili i lični rekordi. Srebrna medalja Knjazjeve-Minenko bila je prva ženska medalja za Izrael na svjetskim atletskim prvenstvima.

## Rekordi 
Aktualni rekordi u ovoj disciplini prije početka takmičenja prikazani su u tabeli.

## Osvajačice medalja 
## Satnica 
## Rezultati 
### Kvalifikacije 
Norma za ulazak u finale bila je 14,25 m.

### Finale 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Rezultati kvalifikacija 
* Rezultati finala 

2015.
Maya Berović

**Maja Berović** (rođena 8. jula 1987), poznata po umjetničkom imenu **Maya**, jest bosanskohercegovačko-srbijanska pop-folk pjevačica.

## Biografija 
Maya Berović rođena je 8. jula 1987. u mjestu Malešići kod Ilijaša 20 km sjeverno od Sarajeva. Svoj prvi album snimila je 2007. godine u Grand produkciji pod nazivom *Život uživo*. Pjesme u albumu su napisali Marina Tucaković i Aleksandar Milić. Nakon prvg albuma, Maya se razilazi s Grand produkcijom i Sašom Popovićem, nakon čega prelazi u IN Music, a kasnije u City Records. Godine 2008. izdaje svoj drugi album *Crno zlato*. Sljedeće godine objavljuje singl "Koliko te ludo volim ja", nakon čega nastupa po noćnim klubovima i diskotekama, praveći tako kratku medijsku pauzu. U izdavačkoj kući BN Music 2011. godine snima svoj album pod nazivom *Maya 2011*. U oktobru 2012. izdaje album *Djevojka sa juga*, sa uvrštenim pjesmama "Mama, mama, Djevojka sa juga" i "Jedan pravi". Dvije godine kasnije slijedi peti studijski album *Opasne vode* na kojem se nalazi pjesma "Dečko za provod". Na albumu se našla i pjesma "Alkohol" kojom se Maja prestavila na prvom Pinkovom festivalu. Trenutno živi i radi u Beogradu.

## Diskografija 
;Studijski albumi
* *Život uživo* (2007)
* *Crno zlato* (2008)
* *Maya 2011* (2011)
* *Djevojka sa juga* (2012)
* *Opasne vode* (2014)
* *Viktorijna tajna* (2017)
* *7* (2018)
* *Intime* (2020)

## Turneje 
* *Pravo vreme* (2018/19)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*

Kategorija:Rođeni 1987.
Kategorija:Biografije, Ilijaš
Kategorija:Srbijanske pjevačice
Kapljuh

**Kapljuh** je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina.

## Geografija 
Kapljuh leži u onom dijelu Bravskog polja gdje se pravac polja lomi i prelazi u istočni smjer. Tako je Kapljuh nastavak Smoljane, prostirući se ispod smoljanskih Tavana, dijela Grmeča Taj dio sela se zove Pod Vrhovije. Drugi dio sela je u polju i taj dio se zove Kapljuh. Treći dio je potpuno odvojen, ispod brda Risovača, Bajramovac i Ježevac i zove se Rsovac. Na sredini polja, ispod sela je brežuljak Katina Glavica. Postoji par malih izvora koji daju vodu preko zime.

Na granici prema Bravskom Vagancu, na Miljevića kućerini, nalazi se na 810 m. n/m. jedna jama stupnjevitog tipa. Izgrađena je u krednim krečnjacima. Danas je bez vode.

## Historija 
U Kapljuhu, na lokacji Mramor pronađen je rimski miljokaz udaljen 6&nbsp;km od onog u Barama. Jedna gradina se nalazi na Latinskom vrhu, vjerovatno rimska utvrda radi osiguranja ceste. Tu je pronađen rimski materijal.

U selu je rođen Narodni heroj Jugoslavije Pane Đukić Limar.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Bosanski Petrovac
Liverpool FC – sezona 2015/2016.

2015-16 sezona fudbalskog kluba Liverpool FC je ukupno 124. sezona ovog kluba u fudbalskoj Premier ligi Engleske, a 53. zaredom u najboljem nogometnom prvenstvu Engleske. Kraj prethodne sezone, obilježio je loš plasman Liverpoola FC u engleskoj Premier ligi, koji je završio sezonu na 6. mjestu te neuspjeh u evropskim nogometnim takmičenjima UEFA Liga prvaka i Liga Europa. Liverpool FC je nakon 5 godina izbivanja igrao u Ligi prvaka, ali nije uspio proći grupnu fazu, osvojivši 3. mjesto koje je vodilo dalje u nižerangirano takmičenje UEFA Europa ligu u kojoj je zaustavljen već u 1/16 finala. U domaćim fudbalskim kupovima Liverpool FC je stigao do 1/2 finala Liga kupa gdje je poražen od Chelsea FC, dok je u polufinalu FA kupa od Liverpoola bio bolji birmingemski klub Aston Villa FC. Iako je vodio ekipu Liverpoola početkom sezone 2015/16., zbog lošijih rezultata i zbog nemogućnosti da riješi konstantne probleme s nekonsistentnom formom tima, Brendan Rodgers je dobio otkaz početkom oktobra 2015. godine. Na njegovo mjesto, nakon kraćih razgovora i prihvatanja uslova rada, doveden je njemački stručnjak Jürgen Klopp, za kojega su vlasnici kluba rekli da je menadžer na duže staze i da žele s njim ostvariti velike ciljeve.

## Sastav 1. tima 
| width="25%" valign="top" |

| width="25%" valign="top" |

| width="25%" valign="top" |

|}

## Izgled opreme 
Opremu (dresovi, šorcevi, čarape) fudbalskom klubu Liverpool FC dostavlja kompanija New Balance. Za domaće dresove, odabrani su crveni dresovi sa kockasto-kvadarskim elementima, tankim linijama na završecima rukava i sokni te ovalnim žutim linijama oko vrata i ostalim detaljima: šivani stari logotip - ptica Liverbird i inicijali kluba L.F.C. u bijeloj boji te logotipom sponzora (New Balance i Standard Chartered) u bijeloj boji. Gostujuća oprema: bijeli dresovi i šorcevi sa crvenim logotipom i inicijalima kluba, crvenim okovratnikom i paralelnim crvenim linijama na krajevima rukava. Treća oprema: svijetlocrni dres sa svijetlosivim prugama, svijetlocrni šorc i čarape sa crvenim linijama, na kojima su grb i inicijali klupa izvedeni bijelom bojom.

## Najbolji strijelci 
## Statistika po kolima u engleskoj Premier ligi 
## Utakmice 
### Predsezonske prijateljske utakmice 
### Engleska Premier liga (Barclays Premier League) 
### FA kup 
### Liga kup (Capital One Cup) 
* Ukupan rezultat nakon dvomeča 1-1, ali zbog boljeg izvođenja penala ekipa Liverpoola prolazi u finale Liga kupa.

### UEFA Europa liga 
*Međusobne utakmice grupe B*

## Transferi 
### Dolasci
### Odlasci 
### Troškovi i zarade
Izvor podataka: Transfermarkt 

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

2015/2016.
T-24

**T-24** je bio sovjetski srednji tenk iz 1931. godine. Ukupno su proizvedena 24 primjerka ovog tenka, radi se o prvom tenku koji se proizvodio u fabrici KhPZ, u Ukrajini. Sovjeti su kasnije podvozje T-24 tenka koristili za razvoj artiljerijskih traktora.

## Proizvodnja
Biro za projektovanje tenkova bio je osnovan 1928. godine u Harkivskoj fabrici KhPZ. Prvi projekat ovog biroa bio je tenk T-12, veća verzija T-18 tenka sa snažnijim motorom. Prvi prototip je izgrađen 1930. i odlučena je proizvodnja 30 komada, što se nije desilo.

Projekat je ponovno označen kao T-24, posao je dovršen rješavanjem problema s prijenosom i sistemom goriva, te većom kupolom. Početna testiranja su provedena, tokom kojih je pronađena odgovarajuća varijanta, motor prototipa se zapalio, pa je odlučeno da se kupola prenese na model T-12. Izgrađena su ukupno 24 primjerka, koji su originalno bili naoružani samo sa puškomitraljezima, tek u idućoj godini na tekove su montirani topovi kalibra 45&nbsp;mm.

### Artiljerijski traktori
***Komitern artiljerijski traktor** - temeljio se na osnovu podvozja T-12 tenka (50 napravljenih od 1930.), te kasnije na osnovu podvozja T-24 tenka (2000 napravljenih od 1935. do 1941.), bili su pogonjeni motorom od 131 KS.
***Vorošilovec teški artiljerijski traktor** - također temeljen na osnovu podvozja T-24 tenka. Koristio je V-2 dizelski motor, koji je bio također ugrađivan na T-34 i BT-7M tenkove.

File:Voroshilovets artillery tractor.jpg|Vorošilovec teški artiljerijski traktor
File:Komintern artillery tractor.jpg|Komitern artiljerijski traktor

## Literatura
*Zaloga, Steven J.; James Grandsen (1984). Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two. London: Arms and Armour Press. .

## Vanjski linkovi
*http://worldwar2headquarters.com/HTML/transport/Russian/voroshilovets.html 
*https://web.archive.org/web/20160117180913/http://www.o5m6.de/komintern.html
*http://russian-tanks.com/medium-tanks1.php 

Kategorija:Sovjetski tenkovi između dva svjetska rata
Super Victor

mini|desno|200px|Super Victor, maskota EP 2016.
**Super Victor** je zvanična maskota Evropskog prvenstva u nogometu 2016. koje će se održati u Francuskoj. Super Victor je dijete koje je obučeno opremom nogometne reprezentacije Francuske. Ogrtač, cipele i lopta predstavljaju supermoć. Ime Super Victor se temelji na ideji pobjede i posjedovanja super moći koje je dječak stekao kada je otkrio magiju ogrtača, kopački i lopte.

Maskota je prvi put predstavljena na prijateljskoj utakmici između Francuske i Švedske koja se odigrala 18. novembra 2014. na stadionu Vélodrome u Marseilleu. Ime maskote (Super Victor) je otkriveno 30. novembra 2014. godine, nakon primanja oko 50.000 glasova od javnosti na zvaničnoj web stranici UEFA-e, gdje su u konkurenciji dodijeljivanja imena maskote bila još "Driblou" i "Goalix".

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanična stranica UEFA-e
Zlatni Grand Prix Šangaja 2015.

**Zlatni Grand Prix Šangaja 2015.** bio je 11. izdanje godišnjeg atletskog mitinga u Šangaju i druga stanica Dijamantne lige 2015.

## Rezultati 
### Muškarci 
### Žene 
* **RDL** = Rekord Dijamantne lige

## Vanjski linkovi 
* Rezultati mitinga na IAAF.org

Kategorija:Sport u Šangaju
Kategorija:Sportska takmičenja u Kini
Atletski Super Grand Prix Katara 2014.

**Atletski Super Grand Prix Katara 2014.** bio je 18. izdanje godišnjeg atletskog mitinga u Dohi i prva stanica Dijamantne lige 2014.

## Zapaženi rezultati 
Hellen Obiri pobijedila je na 3000 m popravivši za skoro 4 sekunde afrički rekord koji je od 2007. držala Meseret Defar. U skoku u vis Ivan Uhov preskočio je 2,41 m u prvom pokušaju, čime je za 2&nbsp;cm poboljšao lični rekord postignut 2012 i izjednačio se s Igorom Pakljinom i Bogdanom Bondarenkom na 3. mjestu svih vremena (ispred su samo Javier Sotomayor sa 2,45 m i Patrik Sjöberg sa 2,42 m).

## Rezultati 
### Muškarci 
### Žene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Rezultati mitinga na IAAF.org

Kategorija:Sport u Dohi
Kategorija:Sportska takmičenja u Kataru
Atletski Super Grand Prix Katara 2013.

**Atletski Super Grand Prix Katara 2013.** bio je 17. izdanje godišnjeg atletskog mitinga u Dohi i prva stanica Dijamantne lige 2013.

## Zapaženi rezultati 
Na ovom mitingu postavljeno je 11 najboljih rezultata godine u svijetu (u tom trenutku) i 7 nacionalnih rekorda. Germán Lauro, koji je osvojio 2. mjesto u bacanju kugle iza Ryana Whitinga, srušio je južnoamerički rekord hicem od 21,26 m.

## Rezultati 
### Muškarci 
### Žene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Rezultati mitinga na IAAF.org

Kategorija:Sport u Dohi
Kategorija:Sportska takmičenja u Kataru
Prefontaine Classic 2013.

**Prefontaine Classic 2013.** bio je 38. izdanje godišnjeg atletskog mitinga u Eugeneu i četvrta stanica Dijamantne lige 2013.

## Rezultati 
### Muškarci 
### Žene 
## Vanjski linkovi 
* Rezultati mitinga na IAAF.org

Kategorija:Sport u Eugeneu (Oregon)
Kategorija:Sportska takmičenja u Sjedinjenim Američkim Državama
UNTAES

thumb|250px|Područje istočne Slavonije, Baranje i zapadnog Srijema

**UNTAES** (skr. od ) skraćenica je za *Prijelaznu upravu UN-a za istočnu Slavoniju, Baranju i zapadni Srijem*, osnovanu Rezolucijom Vijeća sigurnosti broj 1037 od 15. januara 1996.

UNTAES je stvorena na osnovi Erdutskog sporazuma potpisanim 12. decembra 1995. godine. Mandat UNTAES završio je 15. januara 1998., čimje je okončan proces mirne integracije hrvatskog Podunavlja u ustavno-pravni poredak Republike Hrvatske.

Prijelazi upravitelji su bili Jacques Paul Klein i William Walker.

## Vanjski linkovi 
* Stranice UNTAES-a

Kategorija:Historija Srijema
Kategorija:Historija Baranje
Kategorija:Historija Slavonije
Kategorija:Mandati Vijeća Sigurnosti
Kategorija:Osnivanja u 1996.
Kategorija:1996. u Hrvatskoj
Kategorija:Skraćenice
Crveno more (guvernorat)

**Guvernorat Crveno more** (arapski: محافظة البحر الأحمر) je jedan od 27 guvernorata Egipta. Nalazi se u istočnom dijelu zemlje, između rijeke Nil na zapadu i Crvenog mora na koje guvernorat izlazi, na istoku. 
Na jugu formira državnu granicu sa Sudanom.

Prostire se na površini od 203.685 km2 a u governoratu živi 288.233 stanovnika i jedan je od najrjeđe naseljenih guvernorata sa samo 1,4 stanovnika po km2 
 
Glavni grad je Hurgada.

## Stanovništvo 
Kretanje broja stanovništva guvernorata je prikazano u sljedećoj tabeli:

## Reference 
Kategorija:Egipatski guvernorati
Kategorija:Guvernorat Crveno more
Golden Gala 2012.

**Golden Gala 2012.** bio je 32. izdanje godišnjeg atletskog mitinga u Rimu i treća stanica Dijamantne lige 2012.

## Rezultati 
### Muškarci 
### Žene 
## Napomena 
## Vanjski linkovi 
* Golden Gala 2012. na IAAF.org

Kategorija:Sport u Rimu
Kategorija:Sportska takmičenja u Italiji
Aleksandar Menjkov

**Aleksandar Aleksandrovič Menjkov** (rus. Александр Александрович Меньков) jest ruski skakač u dalj.

## Karijera 
U junu 2009. postavio je novi lični rekord skočivši 8,16 m u Kemerovu. Na Evropskom juniorskom prvenstvu iste godine u Novom Sadu osvojio je zlatnu medalju, ali se na Svjetskom prvenstvu te godine nije uspio plasirati u finale. Na otvaranju sezone 2011. poboljšao je lični rekord za 1&nbsp;cm na Sibirskom regionalnom prvenstvu.

Rezultat karijere ostvario je na Svjetskom prvenstvu 2013. na domaćem terenu u Moskvi, gdje je postao svjetski prvak skočivši 8,56 m (novi državni rekord). Na prethodnom SP-u u Daeguu bio je šesti, a isto mjesto zauzeo je i na SP 2015. u Pekingu.

## Uspjesi 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Profil na *IAAF.org*

Kategorija:Rođeni 1990.
Kategorija:Biografije, Minusinsk
Kategorija:Ruski atletičari
Kategorija:Ruski skakači u dalj
Kategorija:Ruski olimpijci u atletici
Kategorija:Atletičari na Ljetnim olimpijskim igrama 2012.
Kategorija:Sportisti na SP u atletici (Rusija)
Kategorija:Živi ljudi
Marija Anđeo Duka Paleolog

**Marija Anđeo Duka Paleolog** (grčki Μαρία Αγγελίνα Δούκαινα Παλαιολογίνα; **Marija Anđelina Nemanjić**, srpski Марија Ангелина Немањић) (oko 1350 – 1394) bila je grčka plemkinja srpskog porijekla te kraljica Epira.

Otac joj je bio „car Srba i Grka“ Simeon Siniša Nemanjić, sin kraljice Marije Paleolog, koja je bila potomak cara Mihaela VIII. Marijina majka je bila kraljica Tomaida Orsini.

Marija se udala za Tomu Preljubovića (grčki Θωμάς). On je bio guverner Epira.

Marija je bila veoma popularna u narodu te je moguće da je dala ubiti Tomu 1384. Nakon njegove smrti se proglasila kraljicom (*basilissa*) Epira. Pozvala je k sebi svog brata Jovana Uroša, koji je bio redovnik. Jovan je sestri predložio da se uda ponovo, ovaj put za Ezava de' Buondelmontija, i ona je to učinila. Navodno je Marija iskreno voljela Ezava, za razliku od Tome.

1385 Marija i Ezav su se vjenčali, ali nisu imali djece. Čini se da Marija nije imala ni djecu sa Tomom, ali je ipak moguće da mu je rodila jednog sina, koji je umro kao dijete.

## Reference 
Kategorija:Grčke kraljice
Kategorija:Bizantijske kraljice
Kategorija:Komneni
Kategorija:Dinastija Anđeo
Kategorija:Supruge vladara Epira
Kategorija:Nemanjići
Kategorija:Paleolozi
Kategorija:Duke
SMK

**SMK** (ime dobio po Sergeju Kirovu - političaru i revolucionaru SSSR-a) je bio prototip tenka razvijen od strane Sovjetskog saveza prije početka Drugog svjetskog rata. SMK je bio pogrešno označen od strane njemačke obavještajne službe kao T-35C.

Napravljen je samo jedan prototip ovog tenka, nakon lošeg rezultata u poređenju s drugim projektima i kratkom upotrebom u Zimsko ratu protiv Finske, projekat je propao.

## Opis i razvoj
Projektovanje tenka vršio je tim pod vodstvom Jozefa Kotina iz Kirovog zavoda iz Lenjingrada.

Unatoč lekcijama koje su mogle biti naučene tokom Španskog građanskog rata, specifikacije su sastavljene za "lovca tenkova" iz 1937. koji je trebao izdržati paljbu protivtenkovskih topova kalibra 45&nbsp;mm iz neposredne blizine i artiljerijske vatre iz topova kalibra 75&nbsp;mm na udaljenosti od 1.200 m. Tokom susreta iz 1938. smanjen je broj kupola u specifikaciji.

 
## Reference
## Vanjski linkovi
*http://russian-tanks.com/heavy-soviet-tank-smk.php 

Kategorija:Sovjetski tenkovi između dva svjetska rata
Kategorija:Sovjetski tenkovi u Drugom svjetskom ratu
T-100

**T-100** poznat pod nazivom **Sotka** *(bos. "Stotka")* je sovjetski teški prototip tenka sa dvije kupole. Dizajniran je između 1938. i 1939. kao zamjena za loš T-35 koji je imao pet kupola. Prototip T-100 tenka korišten je u invaziji na Finsku 1939. godine, a kasnije i u odbrani Moskve 1941. godine. Zbog slabe pokretljivosti i cijene izrade nikada nije ušao u serijsku proizvodnju.

## Izvori
Kategorija:Sovjetski tenkovi između dva svjetska rata
Kategorija:Sovjetski tenkovi u Drugom svjetskom ratu
Tomaida Orsini

]]
**Tomaida Orsini** (grč. *Thomais*; o. 1330. – ?) bila je grčka plemkinja i kraljica kao supruga princa i cara Simeona Siniše Nemanjića (srpski Симеон Синиша Немањић).

Bila je kći Ivana II Orsinija (znan i kao Ivan Komnen Duka), koji je bio despot Epira i grof Kefalonije. On je bio sin Marije, kćeri Ane Paleolog, nećakinje cara Mihaela VIII.

Ivan je oženio Anu Paleolog Anđelinu, koja mu je rodila Tomaidu i Nikefora II Orsinija, koji je bio vladar Epira.

Tomaida je rođena kao **Tomaida Komnena Anđelina**.

1338. bizantski car Andronik III Paleolog je aneksirao Epir. Nakon njegove smrti je došlo do velikog rata te je car Srbije Stefan Uroš IV Dušan svog polubrata Simeona, sina Grkinje Marije Paleolog, postavio za vladara Epira.

Simeon je oženio Tomaidu; ovo su njihova djeca:
*Jovan Uroš (Јован Урош)
*Stefan Uroš (Стефан Урош)
*Marija Anđeo Duka Paleolog

Tomaidin je muž bio car Epira i Tesalije te car Srba i Grka.
## Reference 
Kategorija:Grčke kraljice
Kategorija:Bizantijske kraljice
Kategorija:Komneni
Kategorija:Dinastija Anđeo
Kategorija:Porodica Orsini
Kategorija:Supruge vladara Epira
Kategorija:Supružnici srpskih vladara
Type 95 teški tenk

**Type 95** je bio konačan rezultat japanskog projektovanja višekupolnih tenkova, bio je u komisiji tokom vremenskog perioda između Prvog svjetskog rata i Drugog svjetskog rata. Po uzoru na njemačke i italijanske tenkove toga doba. Ovaj tenk je imao dvije kupole, glavno oružje tenka bio je top 70&nbsp;mm, oružje sekundarne kupole predstavljao je top 37&nbsp;mm i dva mitraljeza kalibra 6.5&nbsp;mm.

## Reference
Kategorija:Japanski tenkovi između dva svjetska rata
Kategorija:Japanski tenkovi u Drugom svjetskom ratu