Homer

**Homer** (starogrčki: Ὅμηρος;  800–  701. pr. n. e) bio je grčki pjesnik, legendarni autor najstarijih sačuvanih djela evropske književnosti, *Ilijade i Odiseje* koja su temeljna djela starogrčke književnosti. Uprkos sumnjama u njegovo autorstvo, Homer se smatra jednim od najcjenjenijih i najuticajnijih autora u historiji. Kako o njegovom životu nema pouzdanih podataka, rasprave o njegovom postojanju, autorstvu u stvaranju epova koji mu se pripisuju potakle su tzv. *Homersko pitanje,* o kojem se raspravlja od kraja 18. vijeka do danas.

Homer je pretpostavljeni autor *Ilijade* i *Odiseje*, dvije epske pjesme koje su temeljna djela starogrčke književnosti. Ilijada je postavljena u vrijeme Trojanskog rata, desetogodišnje opsade grada Troje koalicijom grčkih kraljevstva. Fokusira se na svađu između kralja Agamemnona i ratnika Ahileja koja je trajala nekoliko sedmica tokom posljednje godine rata. *Odiseja* se fokusira na desetogodišnje putovanje kući kralja Itake, Odiseja, nakon pada Troje. Mnogi izvještaji o Homerovom životu kružili su tokom perioda antike, a najrašireniji je taj da je bio slijepi bard iz Jonije, regije na središnjoj obali zapadne Anadolije u današnjoj Turskoj. Savremeni naučnici smatraju da su ove tvrdnje legende.

mini|desno|**Όμηρος (Homer)**

O pitanjima ko, kada, gdje i pod kojim okolnostima je Ilijadu i Odiseju sastavio i dalje se raspravlja. Naučnici općenito smatraju dvije pjesme djelima različitih autora. Smatra se da su pjesme nastale u nekom trenutku oko kasnog osmog ili ranog sedmog vijeka p. n. e. Mnogi izvještaji o Homerovom životu kružili su u klasičnoj antici, a najrašireniji je da je on bio slijepi bard iz Jonije, regije centralne primorske Anadolije u današnjoj Turskoj. Moderni naučnici smatraju ove izvještaje legendarnim.

## Jezik i stil 
[mini|"[Homer (Rembrandt)|"Homer", djelo Rembrandta van Rijna]]
Homerov je jezik umjetan jezik koji se nije nikada govorio u narodu. To je stari jonski dijalekt, u kojem ima i novojonskih oblika i eolskih elemenata, ali i atičkih dijalektizama. Problem kod proučavanja Homerova jezika jest taj što se ne zna mnogo o eolskome i jonskome dijalektu u doba nastanka epova te se moramo pouzdati u ono što znamo o njihovim kasnijim oblicima.
Svi su epski pjesnici poslije Homera pjevali istim jezikom.

Ovi epovi obiliju formulaičnim načinom izražavanja. Uz stalne epitete (brzonogi Ahilej, volooka Hera, egidonoša Zeus, sjajnošljemac Hektor, sjajnooka Atena, daljnometni Apolon, silni Agamemnon, ljepoobrazna Briseida...), vrlo su česte poredbe koje opisuju događaje, produbljuju ih i rasvjetljavaju mnoštvo pojedinosti. Također se i brojni stihovi ponavljaju i u nekoliko pjevanja. U Homerovu jeziku postoji desetak glagola koji znače "gledati" te brojni atributi za opisivanje mora i bitke, a također su česti motivi gozbe, žrtve, sahrane i naoružavanja. Pjesnik retardacijama postiže usporavanje radnje unutar epova te brojnim epizodama priprema nove događaje - bitke i borbe.

Sam je stil, kako kaže Platon u svojem djelu "Država" na pola puta između pripovjedne književnosti i drame. Ovi su epovi naslijedili od starog usmenog epa veliku ulogu govora, a također je i česta prstenasta kompozicija u kojoj se govor na posljetku vraća na temu kojom je i počeo.

Godine 1354. Francesco Petrarca bješe dobio rukopis Homerovih djela i na svoj je trošak potaknuo prijevod Homerovih djela na latinski jezik. To je učinio Leoncije Pilat (Leontius Pilatus) u Boccacciovom domu u Firenci. Djela je preveo doslovno, u obliku latinskoga proznog teksta. Homerova je djela na grčkome jeziku u Veneciji prvi tiskao Aldo Manuzio te ga tako učinio dostupnim italijanskom narodu.
Na hrvatski jezik Homerova je dva najznačajnija epa prvi preveo Tomo Maretić.

## Homerski epovi 
[mini|lijevo|"Homer s vodičem", naslikao [William-Adolphe Bouguereau (1825-1905)]]
mini|lijevo|Mramorna bista u Britanskom muzeju, London. Prikazuje lik Homera ili Hesioda, radi se o rimskoj kopiji izgubljenog helenističkog originala iz II stoljeća p. n. e.

### Tebanski epovi 
Sačuvani su i neki dijelovi takozvanog epskog *kyklosa* koji je obuhvaćao razdoblja oko Trojanskoga rata.

Poznati su nam ovi dijelovi tebanskog epskog ciklusa:

:* **Edipoida**
:U 6600 stihova govori se o Edipu i rješavanju Sfingine zagonetke, o njegovu incestuoznom braku s majkom Jokastom te njegovoj smrti.

:* **Tebaida**
:U 7000 stihova (saznajemo iz "Natjecanja Homera i Hesioda") govori se o Tebi, odnosno, o ratu između braće Eteokla i Polinika.

:* **Epigoni**
:U 7000 stihova govori se posljednjoj bitki u kojoj učestvuju epigoni, djeca heroja koji su se prije borili za Tebu. Sofokle obrađuje istu priču u svojoj tragediji "Epigoni".

:* **Alkmenoida**
:Malo se zna o ovome djelu. Radnja se odvija oko Alkmenova ubistva svoje majke koja je bila ubila svoga muža. O tom se ubistvu propovijeda i u "Tebaidi".

## Djela 
Homerova su, dakle, najvjerovatnije, ova djela:

* **Ilijada**
* **Odiseja**
* **Tebaida**

Današnja kritika (oslanjajući se na Herodota) osim "Ilijade" i "Odiseje" kaže da je samo još "Tebaida" Homerovo djelo. Počinje slično kao i "Ilijada" i "Odiseja", invokacijom Muze:

"Tebaida" - *Arg mi, boginjo, pjevaj ožednjeli odakle vođe...*

"Ilijada" &nbsp;&nbsp; - *Srdžbu mi, boginjo, pjevaj Ahileja Peleju sina...*

"Odiseja" - *O junaku mi kazuj, o Muzo, o prometnom onom...*

## Homersko pitanje 
[mini|300p|desno|"[Aristotel pred Homerovom bistom", djelo Rembrandta van Rijna]]
Trojanski je ciklus (epski *kyklos*) sadržavao i "Etiopidu" koja je opisivala Ahilejev život nakon rušenja Troje i njegovu smrt. Grčka mitologija u njegovim djelima dobila je cijeli niz junaka i heroja, od Ahileja do Odiseja. Poznata je izreka kako je Homer dao bogove Grcima.

Aristotel je hvalio Homerovu "Ilijadu" u svojoj "Poetici", govoreći kako Homer ne pripovijeda čitavu historiju rata, nego izdvaja jedno parcijalno zbivanje i oživljava ga brojnim epizodama. "Ilijada" je "jednostavna i puna trpnja". Za "Odiseju" pak govori kako je kompleksna i "prepletena".

Od rimskih književnika, Ciceron pripisuje Pizistratu cjelokupnu redakciju Homerovih epova te govori da je Pizistrat uredio oni što je bilo pomiješano (*primus Homeri libros confusos antea sic disposuisse dicitur, ut nunc habemus*). Horacije hvali Homerovu *in medias res* tehniku te ga naziva učiteljem vrline.

Aleksandrijski su filolozi uz djela objavljivali i *sholije*, odnosno bilješke uz grčke i latinske tekstove. Najpoznatiji rukopis "Ilijade" - *Codex Venetus A* koji se čuva u Markovoj biblioteci u Veneciji - govori o Ksenonu i Helaniku iz 2. vijeka p. n. e. koji su bili postavili hipotezu koja se protivila mišljenju tadašnjeg najznačajnijeg filologa - Aristarha. Prozvali su ih separatistima jer su Homeru priznavali samo autorstvo "Ilijade", ali ne i "Odiseje".

U kasnijim je razdobljima, prije buktanja novih rasprava o homerskome pitanju, Homer bio prilično potisnut. Osim nekih obožavatelja (Jean Racine, John Dryden), uglavnom su Homerova djela doživljavana primitivnim i grubim naspram savršenstvu Vergilijeve "Eneide".

Homersko je pitanje postalo sinonim za rasprave o autorstvu Homerovih djela i njihovoj vjerodostojnosti. Od aleksandrijskih stručnjaka preko '''d'Aubignaca'* ("*Conjectures académiques ou dissertation sur l'Iliade d'Homère*" iz 1664.) pa sve do modernih vremena i djela **F. A. Wolfa** "*Prolegomena ad Homerum''" iz 1795. Wolf obnavlja d'Aubignacovu tezu o tome da se Homerovi epovi sastoje od više pjesama, ali ipak tvrdi da je veći dio "Ilijade" vjerovatno ispjevao samo jedan pjesnik. Bio je uvjeren kako Homer nije znao pisati te da su rapsodi prenosili stihove usmenim putem, s koljena na koljeno. Zaključuje kako "Ilijada" i "Odiseja" nisu mogli dobiti konačan oblik, a da nisu zapisane. Zbog toga tvrdi kako je morao postojati niz pjesama i rapsodija koje nisu bile povezane sljedećih petstotinjak godina. Također izlaže i teoriju o spomenutoj Pizistratovoj redakciji. Tek su se nakon Wolfove smrti još više razbuktale sumnje.

Danas postoji mnogo teorija o homerskome pitanju. Neki tvrde da su to sabrana djela brojnih pjesnika, neki tvrde da je samo "Ilijada" Homerova, a neki pak tvrde da je Homer samo razradio postojeće manje epove. Primjerice, Sir John Myres rekao je da je svijet homerskog pjesništva besmrtan upravo zato što nije nikada i nigdje postojao osim u pjesnikovoj mašti.

Glavne su teorije:

:* **Unitaristička teorija**
:Pobornici ove teorije smatraju da je "Ilijada" od početaka jedinstveno djelo s općim jedinstvom radnje u samome epu. Razlike u stilu između pojedinih dijelova Ilijade i Odiseje objašnjavaju time da je "Ilijada" nastala u pjesnikovim mlađim, a "Odiseja" u starijim godinama.

:* **Analitička teorija (pluralisti)**
:Pobornici ove teorije smatraju kako su "Ilijada" i "Odiseja" djela više autora, a ne samo Homera.

:* **Neounitaristi**
:Pobornici ove teorije smatraju kako je "Ilijada" Homerova, a "Odiseja" nije.

Od ostalih podteorija izdvajaju se:

:* **Teorija proširenja**
:Pobornici ove teorije smatraju da je Homer razradio svojevrsnu "Prailijadu" manjega opsega. To je djelo s vremenom naraslo do današnjega opsega.
:Zastupnik: Johann Gottfried Jakob Hermann (1772. - 1848.)

:* **Teorija o pjesmama**
:Pobornici ove teorije rastavili su "Ilijadu" na šesnaestak pojedinačnih pjesama htjevši dokazati kako je komponirana od narodnih pjesama koje su, na posljetku, stvorile "Ilijadu" kakvu danas poznajemo. Kasnije je teorija osporavana jer se naglasila razlika između pjesama i epskih epizoda koje su pobornici ove teorije smatrali pjesmama.
:Zastupnik: Karl Konrad Friedrich Wilhelm Lachmann (1793 - 1851)

:* **Teorija kompilacije**
:Pobornici ove teorije smatraju kako se "Ilijada" sastoji od više manjih epova. Isprva je ta teorija vrijedila za "Odiseju", a kasnije je primijenjena i na "Ilijadu". Ima dodirne tačke s teorijom o proširenju.
:Zastupnik: Johann Wilhelm Adolf Kirchhoff (1826 - 1908)

Godine 1897. Samuel Butler šokirao je javnost djelom "Homer - Ko je ona bila?" ("*Homer - Who was she?*") tvrdeći da je "Ilijadu" napisala žena. Tu su ideju kasnije razradili Robert Graves sa svojim romanom "Homerova kći" ("Homer's daughter") te Andrew Dalby u svom novom djelu "Ponovno otkrivanje Homera" ("Rediscovering Homer") razrađuje tu teoriju govoreći kako je i "Ilijadu" i "Odiseju" napisala žena.

Danas postoje brojne analize Homerovih djela i brojne disertacije o podrijetlu dvaju najvažnijh epova. Mnogi najbližu istini ipak smatraju teoriju o jedinstvenoj pjesničkoj obradi, bez obzira na sve sumnje.
Homersko pitanje uvijek će ostati samo nagađanje.

## Citati 
[mini|300p|desno|"[Homerova apoteoza (Ingres)|Homerova apoteoza", djelo Jeana Augusta Dominiqua Ingresa.]]

* *Jednako umiru oni koji mnogo rade kao i oni koji ne rade ništa.*
* *Svim je ljudima prije ili kasnije Bog potreban.*
* *Zaslužuje prezir onaj koji jedno govori, a drugo skriva u srcu.*
* *Nakon mnogo vremena čak se i u vlastitoj kazni može uživati.*
* *Kada riječ prijeđe preko usana, dio čovjekove duše pobjegne zauvijek i niko je ne može navesti da se vrati natrag.*
* *Čak i spavanje i ljubav dosade ako ih je previše.*
* *U rat se mnogo ulaže, a malo dobija.*
* *Jednako je uvredljivo otjerati gosta koji želi ostati i zadržati onoga koji želi ići.*
* *Sudbina je ista za čovjeka i ako se povlači i ako se snažno bori. Čovjek umire koji nije napravio ništa, kao i onaj koji je napravio puno.*

## Ostali o Homeru 
* *Naše je doba odista zlatno: po zlatu dolazi i najviša čast, zlatom se stiče ljubav. Da i ti sam, Homere, dođeš - svim muzama praćen - a ne doneseš ništa, ići ćeš i ti, Homere, van.* --Ovidije
* *Homer je taj koji je naučio druge pjesnike umjetnosti vještog govorenja laži.* --Aristotel
* *Homer i Hesiod pripisali su bogovima sve stvari koje su sramotne među smrtnicima, krađu i preljub te prijevaru.* --Ksenofan
* *Shakespeare, Balzac i Homer pisali su o istim svarima. Da su poživjeli koje tisućljeće više, izdavači ne bi trebali nikoga drugog.* --William Faulkner
* *
* *Postoji začuđujuća mašta, čak i u matematici. Više je bilo maštovitosti u glavi Arhimeda nego u Homerovoj.* --Voltaire
* [Homer u Platon(https://bs.wikipedia.org/wiki/Platon)ovim djelima]
* [Homer u Aristotel(https://bs.wikipedia.org/wiki/Aristotel)ovoj „Poetici”] "Poetici" 

## Dodatna literatura 
* *Historija grčke književnosti*, Albin Lesky (*Geschichte der griechischen Literatur*), Zagreb, 2001.
* *Rasprave o helenskoj književnosti*, Milivoj Sironić, *Matica hrvatska*, Zagreb, 1995.
* *Homersko pitanje*, Zdeslav Dukat, *Globus'', Zagreb, 1987.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Također pogledajte 
* Homerova Itaka

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* "Ilijada" 
* "Odiseja" 
* Fragmenti "Tebaide" 
* "Homerske himne" 
* "Ilijada" 
* "Odiseja" 
* "Homerske himne" 
* Homer - djela, recenzije, kritike, rasprave 

Kategorija:Antička Grčka
Kategorija:Grčki pisci
Kategorija:Svjetska književnost