Deklaracija Ujedinjenih nacija

**Deklaracija Ujedinjenih nacija** jest glavni sporazum kojim su formalizirani Saveznici u Drugom svjetskom ratu, a potpisalo ju je 47 nacionalnih vlada između 1942. i 1945. Dana 1. januara 1942, tokom Arkadijske konferencije u Washingtonu, saveznička "Velika četvorka" - Sjedinjene Američke Države, Ujedinjeno Kraljevstvo, Sovjetski Savez i Kina - potpisale su kratki dokument koji je kasnije postao poznat kao Deklaracija Ujedinjenih nacija, a sljedećeg dana predstavnici 22 druge nacije dodali su svoje potpise.

Ostali originalni potpisnici sljedećeg dana (2. januara 1942.) bili su četiri dominiona Britanskog Commonwealtha (Australija, Kanada, Novi Zeland i Južnoafrička Republika); osam evropskih vlada u egzilu (Belgija, Čehoslovačka, Grčka, Luksemburg, Nizozemska, Norveška, Poljska i Kraljevina Jugoslavija); devet zemalja u Americi (Kostarika, Kuba, Dominikanska Republika, El Salvador, Gvatemala, Haiti, Honduras, Nikaragva i Panama); i jedna nezavisna vlada, vlada Indije koju su imenovali Britanci.

Deklaracija Ujedinjenih nacija postala je osnova Ujedinjenih nacija (UN), što je formalizirano Poveljom Ujedinjenih nacija, koju je 26. juna 1945. potpisalo 50 zemalja.

## Pozadina 
Saveznici Drugog svjetskog rata prvi put su izrazili svoje principe i viziju za svijet nakon Drugog svjetskog rata u Deklaraciji Palate Svetog Jakova, dogovorenoj na Prvoj međusavezničkoj konferenciji u junu 1941. Britansko-sovjetski sporazum potpisan je u julu 1941, formirajući vojni savez između Ujedinjenog Kraljevstva i Sovjetskog Saveza. Dva glavna principa ovih sporazuma, posvećenost ratu i odricanje od separatnog mira, činili su osnovu za kasniju Deklaraciju Ujedinjenih nacija.

## Sastavljanje 
Deklaraciju Ujedinjenih nacija sastavili su američki predsjednik Franklin D. Roosevelt, britanski premijer Winston Churchill i Rooseveltov pomoćnik Harry Hopkins tokom Arkadijske konferencije u Bijeloj kući 29. decembra 1941. Uključila je sovjetske prijedloge, ali nije ostavila nikakvu ulogu Francuskoj, koja je u to vrijeme bila pod njemačkom okupacijom.

Roosevelt je skovao termin "Ujedinjene nacije" kako bi opisao savezničke zemlje i predložio ga kao alternativu nazivu "Udružene sile" (SAD nikada nisu formalno bile članica Saveznika u Prvom svjetskom ratu, ali su ušle u rat 1917. kao samozvana "Udružena sila"). Churchill ju je prihvatio i napomenuo da je tu frazu koristio Lord Byron u pjesmi "Hodočašće Childe Harolda" (Strofa 35).

Strane su se obavezale da će poštovati Atlantsku povelju, da će upotrijebiti sve svoje resurse u ratu protiv Sila Osovine i da neće tražiti pregovore o separatnom miru ni sa jednom od njih; Slično tome, savezničke nacije su se složile da neće pregovarati o separatnom miru sa Centralnim silama u Prvom svjetskom ratu.

Jedna velika promjena u odnosu na Atlantsku povelju bila je dodavanje odredbe o vjerskoj slobodi, koju je Staljin odobrio nakon što je Roosevelt insistirao.

Tekst deklaracije potvrdio je perspektivu potpisnika "da je potpuna pobjeda nad njihovim neprijateljima neophodna za odbranu života, slobode, nezavisnosti i vjerske slobode, te za očuvanje ljudskih prava i pravde u njihovim vlastitim zemljama, kao i u drugim zemljama, te da su sada uključeni u zajedničku borbu protiv divljih i brutalnih sila koje žele pokoriti svijet". Princip "potpune pobjede" uspostavio je rani presedan za savezničku politiku postizanja "bezuvjetne predaje" sila Osovine. Poraz "hitlerizma" predstavljao je sveobuhvatni cilj i predstavljao je zajedničku savezničku perspektivu da su totalitaristički militaristički režimi koji vladaju Njemačkom, Italijom i Japanom nerazlučivi.

Deklaracija je, nadalje, bila u skladu s Wilsonovim principima samoopredjeljenja, povezujući tako američke ratne ciljeve u oba svjetska rata.

## Usvajanje 
Deklaraciju je zvanično potpisala 1. januara 1942. Velika četvorka - Sjedinjene Američke Države, Ujedinjeno Kraljevstvo, Sovjetski Savez i Kina - a sljedećeg dana predstavnici 22 druge vlade. Termin "Ujedinjene nacije" postao je sinonim tokom rata sa Saveznicima i smatrao se formalnim nazivom pod kojim su se borili.

Deklaracija Ujedinjenih nacija postala je osnova modernih Ujedinjenih nacija. Do kraja rata, deklaraciji je pristupila još 21 država, uključujući Filipine (u to vrijeme nezavisna američka država), Francusku, sve latinoameričke države osim Argentine, i razne nezavisne države Bliskog istoka i Afrike. Iako je većina manjih sila Osovine promijenila stranu i pridružila se Ujedinjenim nacijama kao saveznici u borbi protiv Njemačke do kraja rata, nije im bilo dozvoljeno da pristupe deklaraciji. Okupirana Danska nije potpisala deklaraciju, ali zbog snažnog otpora nakon 1943, i zato što je danski ambasador Henrik Kauffmann izrazio privrženost deklaraciji svih slobodnih Danaca, Danska je ipak pozvana među saveznike na Konferenciju u San Franciscu u martu 1945.

## Reference 

Kategorija:Međunarodni instrumenti za zaštitu ljudskih prava
Kategorija:Dokumenti Ujedinjenih nacija
Kategorija:1942. u međunarodnim odnosima
Kategorija:Konferencije iz 1942.