Globalno zatopljenje

mini|upright=1.35|Prosječne temperature zraka od 2011. do 2021. u odnosu na prosjek od 1956. do 1976.
mini|upright=1.35|Promjena prosječne globalne temperature od predindustrijske ere. Ljudska aktivnost predstavlja glavni uzrok povećanju tokom industrijske ere. Prirodne sile dodaju relativno malo promjenjivosti.

"Savremena upotreba pojma **klimatske promjene** podrazumijeva **globalno zatopljenje** koje je prouzrokovalo čovječanstvo i utjecaj tih promjena na vremenske prilike na Zemlji. Iako je bilo klimatskih promjena u prošlosti, trenutne su znatno brže od svih zabilježenih u historiji Zemlje. Glavni uzrok su emisije stakleničkih plinova, većinom ugljik-dioksida () i metana, koje nastaju sagorijevanjem fosilnih goriva u energetske svrhe. Drugi uzročnici emisija jesu ratarstvo, proizvodnja čelika i cementa te gubitak šuma. Na rast temperature također utječu gubici snježnog pokrivača koji reflektira sunčevu svjetlost i otpuštanje ugljik-dioksida iz šuma pogođenih sušama. Sve ovo ubrzava proces globalnog zatopljenja.

Temperature na tlu porasle su dvostruko brže u odnosu na globalni prosjek. Pustinje se proširuju, dok su toplotni valovi i šumski požari sve češći. Povećano zagrijavanje na Arktiku doprinijelo je topljenju permafrosta, lednika i gubitku morskog leda. Povećane temperature također izazivaju snažnije oluje i druge ekstremne vremenske prilike. Zbog promjena okoliša, mnoge vrste primorane su se seliti iz svojih staništa – koralnih grebena, planina, Arktika i drugih sličnih mjesta – dok drugima prijeti opasnost od izumiranja. Ljudima prijeti nestašica hrane i vode, češće i snažnije poplave, toplotni valovi, bolesti i ekonomska šteta. Klimatske promjene također mogu postaći seobu ljudi. Svjetska zdravstvena organizacija smatra da su klimatske promjene najveća prijetnja globalnom zdravlju u 21. stoljeću. Čak i ako se uspije smanjiti buduće zatopljenje, pojedine posljedice – kao što su porast razine mora, zatopljenje i zakiseljenje okeana – potrajat će stoljećima.

Već su osjetne mnoge posljedice trenutne razine zatopljenja, koja je otprilike 1,2&nbsp;°C. Međuvladin panel o klimatskim promjenama (IPCC) predviđa veće posljedice kad taj broj pređe 1,5&nbsp;°C. Dodatno zatopljenje povećava rizik prekoračenja klimatskih kritičnih tačaka, od kojih je jedna otapanje Grenlandske ledene ploče. Rješenje problema klimatskih promjena podrazumijeva poduzimanje određenih radnji kojima bi se ograničila količina zatopljenja te prilagodilo trenutnim i predstojećim klimatskim promjenama. Buduće zatopljenje može se ublažiti smanjenjem emisija stakleničkih plinova i uklanjanjem ih iz atmosfere. Emisije će se dodatno smanjiti prelaskom na električna vozila i toplotne pumpe. Sprečavanje rašumljavanja te intenzivno pošumljavanje može pomoći apsorpciji . Pojedine zajednice mogu se prilagoditi klimatskim promjenama tako što će poboljšati zaštitu obala, bolje upravljati nepogodama i razviti otpornije usjeve. Rješenja sama po sebi ne mogu smanjiti rizik snažnih, opsežnih i trajnih posljedica.

Zemlje potpisnice Pariskog sporazuma 2015. dogovorile su se da će, poduzimanjem raznih mjera ublažavanja, zadržati razinu zatopljenja "ispod 2&nbsp;°C". Međutim, i kad se uzmu u obzir obaveze propisane sporazumom, temperatura bi se do kraja stoljeća mogla povisiti do otprilike 2,7&nbsp;°C. Da bi se porast temperature zaustavio na 1,5&nbsp;°C bit će potrebno prepoloviti emisije do 2030. te doseći nulte neto stope do 2050.

## Uzroci 
Klimatske promjene na Zemlji su odgovor na vanjske utjecaje, uključujući one vezane za stakleničke gasove i varijacije u kretanju Zemlje u orbiti oko Sunca, promjene u sunčevoj aktivnosti i vulkanske erupcije. Učinak nijednog od navedenih faktora nije trenutan. Termalna inertnost okeana na Zemlji i spori odgovori ostalih posrednih učinaka znači da Zemljina trenutna klima nije u ravnoteži. Pojedine studije pokazuju da čak i ako bi se staklenički gasovi stabilizirali na nivoima iz 2000 godine, i dalje bi se nastavilo zagrijavanje za otprilike 0,5&nbsp;°C. *Globalno zamračenje*, odnosno postepeno smanjenje intenziteta direktnog Sunčevog sjaja na površinu Zemlje, moglo bi djelimično ublažiti globalno zagrijavanje od kraja 20. vijeka. Naučnici su procijenili s pouzdanošću od 66-90% da su efekti izazvane aerosolima, uz vulkansku aktivnost, usporili globalno zatopljenje, kao i da bi staklenički gasovi prouzrokovali dosta veće zatopljenje. 

### Efekat staklenika 
[mini|desno|Količina ugljik dioksida izmjerena u intervalu od 1960-2009 na [vulkanu Mauna Loa, Havaji, SAD]]
Postoji naučni konsenzus da je porast atmosferskih stakleničkih gasova uzrokovan ljudskim djelovanjem i da je izazvao veći dio zatopljenja posmatrano od početka industrijske ere do danas, pri čemu ovo zatopljenje ne može biti zadovoljavajuće objašnjeno samo prirodnim uzrocima. Ovi uzroci bi trebali biti najjasniji za period od posljednjih 50 godina, pošto je to razdoblje industrijskog procvata kada se desilo najveće povećanje koncentracije stakleničkih gasova i za koje postoje najpotpunija mjerenja.

Efekt staklenika je otkrio Joseph Fourier 1824, a prvi ga je kvantitativno istražio Svante Arrhenius 1896 godine. To je proces putem kog se, emisijom i apsorpcijom infracrvenih zraka i atmosferskih gasova, zagrijava donji dio atmosfere i površine planete.

Tako IPCC smatra da prirodni staklenički gasovi imaju značajan efekat zagrijavanja od oko 33&nbsp;°C, bez kojih bi Zemlja bila nenastanjiva. Glavni staklenički gasovi su vodena para, koja uzrokuje oko 36-70% od stakleničkog efekta (ne uključujući oblake), ugljik dioksid (CO2), koji uzrokuje 9-26% efekta, metan (CH4), koji uzrokuje 4-9%; te ozon, koji uzrokuje 3-7% ukupnog efekta staklenika. Čovjekova aktivnost od industrijske revolucije do danas je povećala količinu stakleničkih gasova u atmosferi, te dovela do povećanja klimatskih utjecaja zbog CO2, metana, troposferskog ozona, CFCa i dušik suboksida. Koncentracije CO2 i metana su povećane od sredine 18. vijeka za 50% odnosno 250% respektivno. Budući da je život na Zemlji nastao prije više od 3,5 milijardi godina, to znači da je život na Zemlji vjerovatno u stanju adaptirati se na povećane nivoe ugljik dioksida. Izgaranjem fosilnih goriva proizvedeno je oko tri četvrtine povećanja CO2 iz ljudske aktivnosti tokom proteklih 20 godina. Ostatak je većinom usljed promjena u korištenju zemljišta, naročito zbog krčenja šuma.

Koncentracija CO2 i dalje raste zbog izgaranja fosilnih goriva i promjena korištenja zemljišta. Budućnost stope porasta zavisit će o neizvjesnom ekonomskom, sociološkom, tehnološkom i prirodnom razvoju. Posebni izvještaj IPCCa o scenarijima emisije pruža široki spektar budućih CO2 scenarija, u rasponu od 541 do 970 ppm do 2100 godine.

### Aerosoli 
Globalno zamračenje, postupno smanjenje u jačini globalnog direktnog zračenja na površinu Zemlje, moglo bi imati djelimično međudjelovanje sa globalnim zagrijavanjem tokom perioda od 1960-1990 godine. Naučnici su utvrdili sa 66-90% sigurnosti da su efekti izazvani ljudskim aerosolima, pored vulkanske aktivnosti, donekle smanjili neke od efekata zagrijavanja koji su nastali zbog stakleničkih gasova. Antropogene emisije drugih onečišćujućih supstanci, posebno sulfatnih aerosola, mogu davati rashladne efekte povećanjem reflektiranja sunčevog zračenja. Ovo se naročito odnosi na hlađenje koje je zabilježeno sredinom dvadesetog vijeka, iako je hlađenje moglo nastupiti većim ili manjim dijelom i zbog prirodnih varijabilnosti.

### Ozon 
Ozonske rupe, odnosno stalni pad u ukupnoj količini ozona u Zemljinoj stratosferi, ponekad se uzimaju kao pojava povezana sa globalnim zatopljenjem. Iako postoji nekoliko zajedničkih područja, između ove dvije pojave nema puno povezanosti. Smanjenje stratosferskog ozona utječe na zahlađivanje, ali se značajnije smanjenje količine ozona nije desilo sve do kasnih 1970tih. Ozon u troposferi ima suprotan utjecaj i doprinosi zagrijavanju površine.

## Porast temperature 
thumb|Članak iz novozelandskih novina (objavljen 14. avgusta 1912.) koji opisuje principe globalnog zagrijavanja
Procjenjuje se da je globalna temperatura na površini Zemlje porasla za 0,75&nbsp;°C u odnosu na period 1860-1900, u skladu sa mjerenjima ali uz ogradu da mjerenja sve do 1950-tih nisu bila preciznija od 1&nbsp;°C pa je riječ o nepouzdanoj procjeni. Tako se procjenjuje i da je efekat urbanih "toplinskih ostrva" na globalno zatopljenje oko 0,02&nbsp;°C u periodu od 1900 godine. Od 1979 godine temperature zemljišta su se povećavale oko dva puta brže nego temperature okeana (0,25&nbsp;°C na deceniju u odnosu na 0,13&nbsp;°C po deceniji zagrijavanja okeana)., što je praktično zanemarljivo. Smatra se da su 1998 godine temperature bile neuobičajeno visoke, zbog najjačeg El-Niño efekta u posljednjih 100 godina.

## Ekonomska i politička debata 
Sve veća prisutnost naučnih spoznaja o globalnom zatopljenju u javnosti je rezultirala mnogim političkim i ekonomskim raspravama i debatama. Siromašne regije, posebno u Africi, izložene su najvećem riziku od očekivanih efekata globalnog zatopljenja, a njihove emisije stakleničkih gasova su izrazito malehne u odnosu na razvijeni svijet. Pitanje klimatskih promjena je potaklo raspravu o koristima ograničavanja industrijske emisije stakleničkih gasova s obzirom na troškove koje bi takve promjene donijele. Bilo je rasprava u nekoliko zemalja o troškovima i prednostima pronalaženja i korištenja alternativnih izvora energije u cilju smanjenja emisije ugljika. Neki ekonomisti su pokušali procijeniti ukupne neto ekonomske troškove šteta od klimatskih promjena širom svijeta. Takve procjene su do sada bile bez konačnih zaključaka, neke procjene vrijednosti su se kretale od -10 US$ po toni ugljika (tC) (-3 US$ po toni ugljik dioksida) do 350 US$/tC (95 US$ po toni ugljik dioksida), dok prosjek iznosi 43 US$ po toni ugljika (12 US$ po toni CO2).. Istovremeno, podaci Svjetske Banke govore da je promjena namjene za zemljišta koja su do sada korištena za proizvodnju hrane, u proizvodnju biogoriva, udvostručilo cijenu hrane u svijetu od 2005-2008, povećavajući glad naročito u najsiromašnijim dijelovima svijeta.

## Naučni konsenzus i društvo 
### Naučni konsenzus 
upright=1.35|mini|Akademske studije naučne saglasnosti o tome je li globalno zagrijavanje uzrokovano ljudskim aktivnostima među klimatskih stručnjacima pokazuje gotovo jednoglasan konsenzus. Studije također pokazuju da je stepen konsenzusa u uzajamnoj vezi s ekspertizom u klimatologiji.
Postoji gotovo jednoglasan naučni konsenzus da se klima zagrijava i da je to uzrokovano ljudskim djelatnostima. Saglasnost je u novijoj literaturi dostigla više od 99%. Starija istraživanja pokazala su da se od 90% do 100% klimatologa slaže oko toga da čovječanstvo igra ulogu u uzrokovanju klimatskih promjena. Podaci tih istraživanja prikupljeni su na osnovu konkretnog pitanja i odgovora. Sva naučna tijela nacionalnog ili međunarodnog položaja slažu se s onim mišljenjem. Dostignut je i konsenzus da treba preduzeti odgovarajuće mjere da bi se ljudi zaštitili od uticaja klimatskih promjena. Nacionalne akademije nauka pozvale su svjetske lidere da smanje ispuštanje štetnih gasova.

Naučna rasprava se odvija u člancima iz časopisa koji se stručno recenziraju. Naučnici ih procjenjuju svakih nekoliko godina u izvještajima Međuvladinog panela o klimatskim promjenama. Izvještaj panela o procjeni za 2021. navodi da ljudi "nedvosmisleno uzrokuju klimatske promjene". Kao i prethodno kod duhanske industrije, glavna strategija tih grupa bila je stvaranje sumnje u naučne podatke i rezultate. Mnogi koji poriču, odbacuju ili drže neopravdanu sumnju u naučni konsenzus o antropogenim klimatskim promjenama označeni su kao "skeptici u pogledu klimatskih promjena". Nekoliko naučnika primijetilo je da je to pogrešan naziv.

Postoje različite varijante poricanja: neki poriču da se zagrijavanje uopšte događa; neki priznaju zagrijavanje, ali ga pripisuju prirodnim činiocima; neki umanjuju negativne uticaje klimatskih promjena. Proizvodnja nesigurnosti u vezi s naukom kasnije je dovela do proizvedene kontroverze – stvaranja uvjerenja da postoji značajna nesigurnost u vezi s klimatskim promjenama u naučnoj zajednici da bi se odgodile promjene politike. Strategije za promoviranje tih zamisli jesu prigovaranje naučnim institucijama i preispitivanje pobuda pojedinačnih naučnika. Nerazumijevanje klimatskih promjena dodatno je podstakla eho-komora blogova i medija koji ih poriču.

### Javna svijest i mišljenje 
Klimatske promjene privukle su pažnju međunarodne javnosti krajem osamdesetih godina 20. stoljeća. Zbog zbunjujućeg medijskog izvještavanja početkom devedesetih, ljudi su često miješali klimatske promjene s drugim ekološkim problemima, poput oštećenja ozonskog omotača. U popularnoj kulturi, prvi film koji je dospio do masovne javnosti o ovoj temi bio je *Dan poslije sutra* 2004, a poslije nekoliko godina premijerno je prikazan dokumentarni film *Neprijatna istina* Ala Gorea. Knjige, priče i filmovi o klimatskim promjenama pripadaju žanru klimatske fantastike. Postoji i jaz među pobornicima u mnogim zemljama, a države s visokim emisijama ugljik-dioksida () obično su manje zabrinute. Stavovi o uzrocima klimatskih promjena uveliko se razlikuju među zemljama. S vremenom je zabrinutost porasla do tačke u kojoj većina građana u mnogim zemljama sad izražava visok nivo zabrinutosti zbog klimatskih promjena ili ih posmatra kao globalno vanredno stanje. Viši stepen zabrinutosti povezan je sa snažnijom javnom podrškom politikama koje se bave klimatskim promjenama.

#### Protesti i tužbe 
[mini|Protesti djece u [Toronto|Torontu (Kanada) protiv globalnog zatopljenja]]
Popularnost klimatskih protesta porasla je desetih godina 21. stoljeća. Demonstranti zahtijevaju od političkih vođa da preduzmu mjere za sprečavanje klimatskih promjena. Protesti mogu biti u obliku javnih demonstracija, divesticije fosilnih goriva, tužbi i drugih aktivnosti. U značajne demonstracije spada Školski štrajk za klimu. U toj inicijativi, mladi ljudi širom svijeta protestuju od 2018. tako što petkom izostaju iz škole, nadahnuti švedskom tinejdžerkom Gretom Thunberg. Masovne akcije građanske neposlušnosti grupa poput Pobune protiv istrebljenja protestovale su ometanjem saobraćaja i javnog prevoza. Parnice se sve više upotrebljavaju kao sredstvo za jačanje klimatskih akcija javnih ustanova i kompanija. Aktivisti pokreću i tužbe koje ciljaju na vlade i zahtijevaju od njih da preduzmu ambiciozne mjere ili sprovode postojeće zakone o klimatskim promjenama. Tužbe protiv kompanija koje sagorijevaju fosilna goriva uglavnom traže nadoknadu za gubitak i štetu.

## Reference 
## Literatura 
### Izvještaji IPCC-a 
#### Prvi izvještaj radne grupe AR4
* 

** 
** 
** 

#### Drugi izvještaj radne grupe AR4
* 

** 
** 

#### Treći izvještaj radne grupe AR4
* 
** 

#### Prvi izvještaj radne grupe AR5
* . AR5 Climate Change 2013: The Physical Science Basis — IPCC
** 
** 
** 
** 
** 
** 

**Drugi izvještaj radne grupe AR5**
 
* . Chapters 1–20, SPM, and Technical Summary.
** 
** 
** 
** 
** 
** 
* . Chapters 21–30, Annexes, and Index.
** 

#### Treći izvještaj radne grupe AR5
* 
** 

** 

#### Objedinjeni izvještaj AR5
* 
** 
** 

#### Poseban izvještaj: Globalno zatopljenje od 1,5&nbsp;°C
*  Global Warming of 1.5 ºC —.

** 

** 

** 

** 

** 

** 

#### Poseban izvještaj: Klimatske promjene i tlo
* 

** 

** 

** 

#### Poseban izvještaj: Okean i kritosfera u doba klimatskih promjena
* 

** 
** 

** 

** 

### Prvi izvještaj radne grupe AR6
* 
** 
** 

### Drugi stručno recenzirani izvori 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Knjige, izvještaji i pravni dokumenti 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 

* 

* 

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Netehnički izvori 
* *American Institute of Physics*
** 
** 
*** 
*** 
**** 
*** 
**** 
* *Associated Press*
** 
* *BBC*
** 
** 
* *Bulletin of the Atomic Scientists*
** 
* *Carbon Brief*
** 
** 
** 
** 
** 
* *Deutsche Welle*
** 
* *EPA*
** 
** 
** 
* *EUobserver*
** 
* *European Parliament*
** 
* *The Guardian*
** 
** 
** 
** Too risky
** 
** 
** 
* *NASA*
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
* *National Conference of State Legislators*
** 
* *National Geographic*
** 
* *National Science Digital Library*
** 
* *Natural Resources Defense Council*
** 
* *Nature*
** 
* *The New York Times*
** 
* *NOAA*
** 
** 
** 
* *Our World in Data*
** 
** 
** 
* Oxford Languages
** 
* *Pew Research Center*
** 
* *Politico*
** 
* *RIVM*
** 
* *Salon*
** 
* *ScienceBlogs*
** 
* *Scientific American*
** 
* *Smithsonian*
** 
* *The Sustainability Consortium*
** 
* *UN Environment*
** 
* *UNFCCC*
** 
** 
* *Union of Concerned Scientists*
** 
* *USA Today*
** 
* *Vice*
** 
* *The Verge*
** 
* *Vox*
** 
* *World Health Organization*
** 
* *World Resources Institute*
**  ● *Mongabay* graphing WRI data from 
** 
** 
* *Yale Climate Connections*
** 

## Vanjski linkovi 
* Klimatski vodič Met Offica – Hidrometeorološki zavod Ujedinjenog Kraljevstva
* Indikatori klimatskih promjena na globalnom nivou  – NOAA
* Ishod potpunog topljenja svjetskih polarnih regija – National Geographic
* Procjena globalnog zatopljenja koje je uzrokovalo čovječanstvo od druge polovine 19. stoljeća do danas  – Univerzitet u Oxfordu

Kategorija:Nauke o Zemlji
Kategorija:Klimatologija
Kategorija:Globalno zagrijavanje
Kategorija:Nesreće