Glotohronologija

**Glotohronologija** (iz antičkog grčkog γλῶττα = 'jezik, jezički'  + χρόνος = 'vrijeme') je dio leksikostatistike koji uključuje komparativnu lingvistiku i bavi se hronološkim odnosom između jezika.

Ideju je razvio Morris Swadesh 1950-ih godina u svom članku o internim odnosima u Salishu. Ideju je razvio pod dvije pretpostavke: zaista postoji relativno stabilan *osnovni vokabular* (koji se naziva *Swadeshova lista*) u svim jezicima svijeta; i, sve zamjene se dešavaju na način analogan radioaktivnom raspadu u konstantnom procentu po proteklom vremenu. Koristeći matematiku i statistiku, Swadesh je razvio jednačinu kako bi odredio kada su se jezici razdvojili i dao približno vrijeme kada se razdvajanje dogodilo. Njegove metode su imale za cilj da pomognu lingvističkim antropolozima tako što će im dati definitivan način za određivanje datuma razdvajanja između dva jezika. Formula pruža približan broj vijekova otkako su se dva jezika trebala odvojiti od jednog zajedničkog pretka. Njegove metode su također navodno pružale informacije o tome kada su drevni jezici mogli postojati.
Uprkos brojnim studijama i literaturi koja sadrži informacije o glotohronologiji, ona se danas ne koristi široko i okružena je kontroverzama.

Vremenom su se razvila mnoga različita proširenja Swadeshovog metoda; međutim, Swadeshov originalni metod je toliko poznata da se 'glottochronology' obično povezuje s njim.

## Metodologija
Originalni metod glotohronologije pretpostavljao je da se osnovni vokabular jezika zamjenjuje konstantnom (ili konstantnom prosječnom) brzinom u svim jezicima i kulturama te se stoga može koristiti za mjerenje protoka vremena. Proces koristi listu leksičkih termina i morfema koji su slični više jezika.
Liste je sastavio Morris Swadesh i pretpostavljalo se da su otporne na posuđivanje (prvobitno dizajnirane 1952. godine kao lista od 200 stavki, ali profinjena lista od 100 riječi u Swadeshu (1955) je mnogo češći među modernim lingvistima).

Osnovni vokabular je osmišljen da obuhvati koncepte zajedničke svakom ljudskom jeziku, kao što su lične zamjenice, dijelovi tijela, nebeska tijela i živa bića, glagoli osnovnih radnji, brojevi, osnovni pridjevi, termini srodstva i prirodne pojave i događaji. *c* = udio stavki liste riječi zadržanih na kraju tog perioda i *r* = stopa zamjene za tu listu riječi.
Testiranjem historijski provjerljivih slučajeva u kojima je *t* poznat na osnovu nelingvističkih podataka (kao što je približna udaljenost od klasičnog latinskog do modernih romanskih jezika), Swadesh je došao do empirijske vrijednosti od približno 0,14 za *L*, (*c*?) što znači da stopa zamjene predstavlja oko 14 riječi sa liste od 100 riječi po milenijumu. Ovo je prikazano u tabeli ispod.

### Rezultati
Glotohronologija je primijenjena na niz jezičkih porodica, uključujući Salishan, japanski, Afro-azijski, kineski i majanski i drugi američki jezici.

### Primjer liste riječi 
Ispod je primjer osnovne liste riječi sastavljene od osnovnih turskih riječi i njihovih engleskih prijevoda.

## Diskusija
Koncept promjene jezika je star, a njegova historija je pregledana u Hymesu (1973) i Wellsu (1973). U određenom smislu, glotohronologija je rekonstrukcija historije i često može biti usko povezana s arheologijom. Mnoge lingvističke studije otkrivaju da se uspjeh glotohronologije može pronaći uz arheološke podatke. Uvod u temu dat je u Embletonu (1986) i u  McMahon and McMahon (2005).

Glotohronologija je od tada kontroverzna, dijelom zbog pitanja tačnosti, ali i zbog pitanja da li je njena osnova čvrsta (naprimjer, Bergsland 1958; Bergsland i Vogt 1962; Fodor 1961; Chrétien 1962; Guy 1980). Ovim nedoumicama su se pozabavili Dobson i saradnici (1972), Dyen (191962; Fodor 1961; Chrétien 1962; Guy 1980). Ovim problemima su se pozabavili Dobson i saradnici (1972), Dyen (1973) i Kruskal, Dyen and Black (1973). Pretpostavka o stopi zamjene jedne riječi može iskriviti procjenu vremena divergencije kada su uključene posuđene riječi (Thomason i Kaufman 1988).

Prezentacije variraju od "Zašto lingvisti ne koriste datume" do one koju je predstavio Starostin o kojoj će biti riječi u nastavku. Od svog prvobitnog nastanka, glotohronologiju su odbacivali mnogi lingvisti, uglavnom indoevropeisti škole tradicionalne komparativnih metoda. Na kritike je odgovoreno posebno oko tri tačke diskusije:
* Kritike usmjerene protiv veće stabilnosti leksema samo u Swadeshovim listama (Haarmann 1990) promašuju poentu jer određena količina gubitaka omogućava samo izračunavanja (Sankoff 1970). Nehomogenost lista riječi često dovodi do nedostatka razumijevanja među lingvistima. Lingvisti također imaju poteškoća u pronalaženju potpuno nepristrasne liste osnovnih kulturnih riječi. Lingvistima može trebati dugo vremena da pronađu održivu listu riječi, što može zahtijevati nekoliko testnih lista da bi se pronašla upotrebljiva lista.).
:Ta globalna pretpostavka je modificirana i svedena na pojedinačne riječi, čak i u pojedinačnim jezicima, u mnogim novijim pokušajima (vidi dolje).

Nedostaje razumijevanje Swadeshovih matematičkih/statističkih metoda. Neki lingvisti u potpunosti odbacuju metode jer statistika vodi do 'vjerovatnoća' kada lingvisti više vjeruju 'sigurnostima'. dijeljenjem liste riječi u klase, svaka sa svojom vlastitom stopom, dok su Dyen, James i Cole (1967) dozvolio je da svako značenje ima svoju stopu. Simultanu procjenu vremena divergencije i stope zamjene proučavali su Kruskal, Dyen i Black.

Brainard (1970) je dozvolio slučajnu kognaciju, a efekte drifta uveo je Gleason (1959). Sankoff (1973) je predložio uvođenje parametra posuđivanja i dozvolio sinonime.

Kombinacija različitih poboljšanja data je u Sankoffovoj "Potpuno parametriziranoj leksikostatistici". Godine 1972. Sankoff je u biološkom kontekstu razvila model genetske divergencije populacija. Embleton (1981) izvodi pojednostavljenu verziju toga u lingvističkom kontekstu. Ona provodi niz simulacija koristeći ovo, koje su pokazale da daju dobre rezultate.

Poboljšanja u statističkoj metodologiji vezana za potpuno drugu granu nauke, filogenetiku; proučavanje promjena u DNK tokom vremena izazvalo je nedavni obnovljeni interes. Novi metodo su robusniji od ranijih jer kalibriraju tačke na stablu s poznatim historijskim događajima i ujednačavaju stope promjena na njima. Kao takve, više ne zahtijevaju pretpostavku konstantne stope promjene. (Gray & Atkinson 2003).

### Starostinov metod
Još jedan pokušaj uvođenja takvih modifikacija izveo je ruski lingvista Sergej Starostin, koji je predložio sljedeće:
* Sistematske posuđenice, posuđene iz jednog jezika u drugi, predstavljaju faktor koji ometa i moraju se eliminirati iz proračuna; jedina stvar koja je zaista važna je "izvorna" zamjena elemenata elementima iz istog jezika. Neuočavanje tog faktora bio je glavni razlog u Swadeshovoj prvobitnoj procjeni stope zamjene na manje od 14 riječi sa liste od 100 riječi po mileniju, ali stvarna stopa je mnogo sporija (oko 5 ili 6). Uvođenje te korekcije efektivno poništava argument "Bergsland & Vogt" jer temeljita analiza podataka Riksmala pokazuje da njegov osnovni popis riječi uključuje oko 15 do 16 posuđenica iz drugih germanskih jezika (uglavnom danskog), a isključivanje tih elemenata iz proračuna svodi stopu na očekivanu stopu od 5 do 6 "izvornih" zamjena po mileniju.
* Stopa promjene nije zapravo konstantna, već zavisi od vremenskog perioda tokom kojeg je riječ postojala u jeziku (šansa da se leksem X zamijeni leksemom Y povećava se direktno proporcionalno proteklom vremenu, takozvano "starenje riječi" se empirijski shvata kao postepena "erozija" primarnog značenja riječi pod teretom stečenih sekundarnih).
* Pojedinačne stavke na popisu od 100 riječi imaju različite stope stabilnosti (na primjer, riječ "ja" uglavnom ima mnogo manju šansu da bude zamijenjena od riječi "žut").

Rezultirajuća formula, uzimajući u obzir i vremensku zavisnost i individualne koeficijente stabilnosti, izgleda ovako: 
:t = \sqrt \frac{\ln(c)}{-Lc}
U toj formuli, −*Lc* odražava postepeno usporavanje procesa zamjene zbog različitih individualnih stopa, budući da se najmanje stabilni elementi prvi i najbrže zamjenjuju, a kvadratni korijen predstavlja obrnuti trend, ubrzanje zamjene kako elementi u originalnom popisu riječi "stare" i postaju skloniji promjeni svog značenja. Ova formula je očito složenija od Swadeshove originalne, ali, kako je pokazao Starostin, daje vjerodostojnije rezultate od prve i manje-više se slaže sa svim slučajevima jezičkog razdvajanja koji se mogu potvrditi historijskim znanjem. S druge strane, pokazuje da se glotohronologija zaista može koristiti samo kao ozbiljan naučni alat za jezičke porodice čija je historijska fonologija pomno razrađena (barem do te mjere da se mogu jasno razlikovati srodne riječi od posuđenica).

## Također pogledajte
* Osnovni engleski
* Srodni jezici
* Dolgopoljski popis
* Historijska lingvistika
* Indoevropske studije
* Leipzig-Džakarta popis
* Leksikostatistika
* Masovno leksičko poređenje
* Proto-jezik
* Kvantitativna komparativna lingvistika
* Swadeshov popis
## Reference
## Bibliografija
*Bergsland, Knut; & Vogt, Hans. (1962). On the validity of glottochronology. *Current Anthropology*, *3*, 115–153.
* Brainerd, Barron (1970).  A Stochastic Process related to Language Change.  *Journal of Applied Probability* 7, 69–78.
* Callaghan, Catherine A. (1991). Utian and the Swadesh list. In J. E. Redden (Ed.), *Papers for the American Indian language conference, held at the University of California, Santa Cruz, July and August, 1991* (pp.&nbsp;218–237). Occasional papers on linguistics (No. 16). Carbondale: Department of Linguistics, Southern Illinois University.
* Campbell, Lyle. (1998). *Historical Linguistics; An Introduction* [Chapter 6.5]. Edinburgh: Edinburgh University Press. .
* Chretien, Douglas (1962). The Mathematical Models of Glottochronology.  *Language* 38, 11–37.
* Crowley, Terry (1997). An introduction to historical linguistics. 3rd ed. Auckland: Oxford Univ. Press. pp.&nbsp;171–193.
* Dyen, Isidore (1965). "A Lexicostatistical classification of the Austronesian languages." *International Journal of American Linguistics*, Memoir 19.
* Gray, R.D. & Atkinson, Q.D. (2003): "Language-tree divergence times support the Anatolian theory of Indo-European origin." *Nature* 426–435–439.
* Gudschinsky, Sarah. (1956). The ABC's of lexicostatistics (glottochronology). *Word*, *12*, 175–210.
* Haarmann, Harald. (1990). "Basic vocabulary and language contacts; the disillusion of glottochronology. In *Indogermanische Forschungen * 95:7ff.
* Hockett, Charles F. (1958). *A course in modern linguistics* (Chap. 6). New York: Macmillan.
* Hoijer, Harry. (1956). Lexicostatistics: A critique. *Language*, *32*, 49–60.
* Holm, Hans J. (2003). The Proportionality Trap. Or: What is wrong with lexicostatistical Subgrouping .*Indogermanische Forschungen*, *108*, *38–46*.
* Holm, Hans J. (2005). Genealogische Verwandtschaft. Kap. 45 in *Quantitative Linguistik; ein internationales Handbuch. Herausgegeben von R.Köhler, G. Altmann, R. Piotrowski*, Berlin: Walter de Gruyter.
* Holm, Hans J. (2007). The new Arboretum of Indo-European 'Trees'; Can new algorithms reveal the Phylogeny and even Prehistory of IE?. *Journal of Quantitative Linguistics* 14-2:167–214
* Hymes, Dell H. (1960). Lexicostatistics so far. *Current Anthropology*, *1* (1), 3–44.
* McWhorter, John. (2001). *The power of Babel*. New York: Freeman. .
* Nettle, Daniel. (1999). Linguistic diversity of the Americas can be reconciled with a recent colonization. in *PNAS* 96(6):3325–9.
* Sankoff, David (1970). "On the Rate of Replacement of Word-Meaning Relationships." *Language* 46.564–569.
* Sjoberg, Andree; & Sjoberg, Gideon. (1956). Problems in glottochronology. *American Anthropologist*, *58* (2), 296–308.
* Starostin, Sergei. Methodology Of Long-Range Comparison. 2002. pdf
* Thomason, Sarah Grey, and Kaufman, Terrence. (1988). *Language Contact, Creolization, and Genetic Linguistics*. Berkeley: University of California Press.
* Tischler, Johann, 1973. Glottochronologie und Lexikostatistik [Innsbrucker Beiträge zur Sprachwissenschaft 11]; Innsbruck.
* Wittmann, Henri (1969). "A lexico-statistic inquiry into the diachrony of Hittite." *Indogermanische Forschungen* 74.1–10.http://www.nou-la.org/ling/1969a-lexstatHitt.pdf
* Wittmann, Henri (1973). "The lexicostatistical classification of the French-based Creole languages." *Lexicostatistics in genetic linguistics: Proceedings of the Yale conference, April 3–4, 1971*, dir. Isidore Dyen, 89–99. La Haye: Mouton.http://www.nou-la.org/ling/1973f-lexstatFC.pdf
* Zipf, George K. (1965). *The Psychobiology of Language: an Introduction to Dynamic Philology.* Cambridge, MA: M.I.T.Press.

## Vanjski  linkovi
*  in Wiktionary.
* Discussion with some statistics
* A simplified explanation of the difference between glottochronology and lexicostatistics.
* Queryable experiment: quantification of the genetic proximity between 110 languages  with trees and discussion

Kategorija:Historijska lingvistika
Kategorija:Američki izumi
Kategorija:Komparativna lingvistika
Kategorija:Lingvistika
Kategorija:Hronologija