open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Broj, broj / Daj mi znak

**Broj, broj / Daj mi znak** jeste peta singl ploča sarajevske pop, rok pjevačice Alme Ekmečić, koju je objavila izdavačka kuća Diskoton u januaru 1978. Muziku i tekst za obje pjesme napisao je beogradski kompozitor Aleksandar Korać, a aranžmane je uradio bivši klavijaturist Indexa Miroslav Maraus.
Pjevačku izvedbu Alme Ekmečić pratio je Revijski orkestar Radiotelevizije Sarajevo, a pjesme su komponirane u stilu šlagera i pop muzike pogodnim za izvedbe na festivalima ove vrste muzike. 
Dizajn za omot singl ploče uradio je Aleksandar Domazet, a producent je bio Milan Stupar. Alma Ekmečić je  i ovom singl pločom potvrdila svoje pjevačke kvalitete i istaknuto mjesto među ženskim pripadnicama sarajevske škole pop roka iz 1970-ih.

## Muzički primjeri 
* "Daj mi znak"

## Reference 
Kategorija:Singlovi iz 1978.
Kategorija:Singlovi Alme Ekmečić
Kategorija:Singlovi u izdanju Diskotona
Vrijeme ponovnog punjenja kapilara

thumb|Osoba pokazuje na lutki kako procijeniti vrijeme punjenja kapilara (CRT)
**Vrijeme ponovnog punjenja kapilara** (**CRT**) je definirano kao vrijeme potrebno da se boja vrati u vanjski kapilarni sloj nakon primjene pritiska da izazove blanširanje. Može se izmjeriti držanjem ruke iznad nivoa srca i pritiskanjem mehkih jastučića prsta ili nokta dok ne pobijeli, a zatim zabilježiti vrijeme potrebno da se boja vrati nakon što se pritisak oslobodi. Kod ljudi, CRT duži od tri sekunde ukazuje na smanjenu perifernu perfuziju i može ukazivati na kardiovaskularnu ili respiratornu disfunkciju.
 
## Procjena
### Kod odraslih 
CRT se može meriti pritiskom na jastučić ručnog ili nožnog prsta u trajanju od 5-10 sekundi. Postao je popularan 1980-ih kada je Champion et al. predložio da se CRT kraći od 2 sekunde smatra normalnim i uključi CRT u ocjenu traume. Vrijednost od 2 sekunde za normalno CRT koju je predložio dr Champion proizvoljno je odabrala njegova medicinska sestra, a naknadno nisu pronađeni dokazi koji podržavaju tu vrijednost. Pokazalo se da na CRT utiču temperatura okoline, godine, spol, anatomsko testiranje i uslovi osvetljenja. Najpouzdanije i najprimenljivije mesto za CRT testiranje je **pulpa prsta** (ne na noktu), a **granična vrednost za normalni CRT treba da bude 3 sekunde **, ne 2 sekunde.
 
Za procjenu šoka korisniji je **centralni CRT**, koji se radi procjenom vremena punjenja kapilara na prsnoj kosti, umjesto **CRT CRT**. Vrijeme punjenja kapilara također se može procijeniti kod životinja pritiskom na njihove desni za razliku od grudne kosti koja je uglavnom prekrivena krznom ili nepristupačna.
Produženo vrijeme punjenja kapilara može biti znak šoka, a također može ukazivati na dehidraciju i može biti znak denga hemoragijske groznice i smanjene periferne perfuzije. Produženo vrijeme punjenja kapilara također može ukazivati na bolest perifernih arterija.
 
## Upotreba 
Vrijeme punjenja kapilara je brz i jeftin način da se ukaže na smanjenu perifernu perfuziju i može ukazivati na kardiovaskularnu ili respiratornu disfunkciju. Loše vrijeme punjenja kapilara na ručnim ili nožnim prstima je kontraindikacija za korištenje kompresivnih tehnika za liječenje perifernog edema.
 
U veterinarskoj medicini, loš CRT desni može biti kontraindikacija za upotrebu anestezije, jer je vjerovatnoća da će anestezija biti fatalna veća ako postoji osnovni problem sa srcem ili plućima. CRT desni koristi se također za praćenje zdravlja tokom anestezije.
 
## Također pogledajte
* Periferni vaskularni pregled
 
## Reference
Kategorija:Kardiovaskularna fiziologija
Kategorija:Fiziologija životinja
Djetelina s četiri lista / Ti želiš isto što i ja

**Djetelina s četiri lista / Ti želiš isto što i ja** jeste sedma singl ploča sarajevske pop, rok pjevačice Alme Ekmečić, koju je u decembru 1979. objavila beogradska izdavačka kuća PGP RTB. Muziku i aranžman za pjesmu *"Djetelina s četiri lista"* , uradio je bivši gitarist Indexa Slobodan "Bodo" Kovačević, a tekst je napisao sarajevski pjesnik Duško Trifunović. Slobodan "Bodo" Kovačević uspješno se okušao u komponiranju ove plesne pjesme u funk, disco i soul stilu uz kvalitetnu izvedbu muzičara iz Studijskog ansambla Radiotelevizije Sarajevo, koji su u obje pjesme pratili pjevanje Alme Ekmečić. Posebno zanimljiv detalj u pjesmi je pjevanje Mirze Alijagića iz Mirzinog jata, koji je svojim baritonom u "voli, ne voli, voli - ne voli, voli, ne voli" dodatno obogatio ovu pjesmu.       
Na B strani je pjesma *"Ti želiš isto što i ja"* koju je komponirao beogradski kompozitor Aleksandar "Sanja" Ilić, tekst je napisala Milja Vujanović, a aranžman Slobodan Marković.
Alma Ekmečić je s ovom singl pločom napravila veliki muzički zaokret s pjesmama koje su komponirane u funk, disco i soul stilovima koji su u to vrijeme bili popularni na Zapadu. Istovremeno, potvrdila je svoje pjevačke kvalitete i istaknuto mjesto među ženskim pripadnicama sarajevske škole pop roka iz 1970-ih. Ovo muzičko izdanje predstavlja dobar primjer uspješne saradnje muzičara i tekstopisaca sa sarajevske i beogradske pop rok scene.
Dizajn za omot singl ploče *"Djetelina s četiri lista / Ti želiš isto što i ja"* uradio je Ivan Ćulum, a fotografiju Dragan Timotijević "Belmondo".

## Muzički primjeri 
* "Djetelina s četiri lista"
* "Ti želiš isto što i ja"

## Reference 
Kategorija:Singlovi iz 1979.
Kategorija:Singlovi Alme Ekmečić
Kategorija:Singlovi u izdanju PGP RTB-a
Prekapilarni sfinkter

**Prekapilarni sfinkter** je traka kontraktilnih muralnih ćelija klasificiranih kao glatki mišići ili periciti koji prilagođava krv protok u kapilare. Prvobitno su opisani u mikrocirkulaciji, mezentere i smatralo se da ih ima samo tamo. Na mjestu gdje svaki od kapilara potiče iz arteriola, kontraktilne zidne ćelije okružuju kapilar. To se zove prekapilarni sfinkter. Prekapilarni sfinkter je sada također pronađen u mozgu, gde reguliše protok krvi do kapilarnog ležišta. Sfinkter može otvoriti i zatvoriti ulaz u kapilar, čime kontrakcija uzrokuje promjenu protoka krvi u kapilaru kako se javlja vazomocija.  In some tissues, the entire capillary bed may be bypassed by blood flow through arteriovenous anastomoses or through preferential flow through metarterioles. In 2020, precapillary sphincters were identified as a mechanism for controlling cerebral blood flow.
 
## Reference 
## Dopunska literatura 
* 

 

Kategorija:Angiologija
Kategorija:Cirkulatorni sistem
Egadska ostrva

mini|upright=1.2|Karta Egadskih ostrva
**Egadska ostrva** (; sicilijanski: *Ìsuli Ègadi*; latinski: *Aegates Insulae*; grčki: Aἰγάται Νῆσοι – doslovno "Koziji otoci") jesu grupa od pet malih planinskih ostrva u Sredozemnom moru (sjevero)zapadno od Sicilije, u blizini gradova Trapani i Marsala, s ukupnom površinom 37,45&nbsp;km2.

Favignana (*Aegusa*), najveće ostrvo, smješteno je 16&nbsp;km jugozapadno od Trapanija, dok je Levanzo (*Phorbantia*) 13&nbsp;km zapadno. I Marettimo, drevna *Hiera Nesos*, 24&nbsp;km zapadno od Trapanija, sada se smatra dijelom grupe. Dva manja ostrva, Formica i Maraone, smještena su između Levanza i Sicilije. Administrativno, arhipelag čini općinu Favignana u pokrajini Trapani.

Ukupna populacija 2017. iznosila je 4.292 stanovnika. Zimski mraz je nepoznat, a padavina je malo. Glavno zanimanje ostrvljana je ribolov, a tu je i najveći pogon za preradu tune na Siciliji.

## Historija 
Postoje dokazi o neolitskim, pa čak i paleolitskim slikama u pećinama na Levanzu i u manjoj mjeri na Favignani.

Ostrva su bila poprište bitke 241. p. n. e, u kojoj je kartažanska flota poražena od rimske, koju je predvodio Gaj Lutacije Katul, čime je okončan Prvi punski rat. Nakon prestanka moći Zapadnog Rimskog Carstva u prvom mileniju nove ere, ostrva su, u mjeri u kojoj se njima uopće upravljalo, bila dio teritorija Gota, Vandala, Saracena prije nego što su Normani 1081. utvrdili Favignanu.

Ostrva su pripadala porodici Pallavicini-Rusconi iz Genove do 1874, kada ih je kupila porodica Florio iz Palerma.

## Galerija 

Datoteka:Mare Favignana.JPG|Cala Rossa, Favignana
Datoteka:Favignana cala azzurra.jpg|Cala azzurra, Favignana
Datoteka:Erice-views-bjs-2.jpg|Pogled iz Ericea na Favignanu i Levanzo; na horizontu je jedva vidljiv Marettimo

## Također pogledajte 
* Svjetionik na Formici

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Egadska ostrva
Fenestracija (histologija)

**Fenestra** (**fenestracija**; množina **fenestre** ili **fenestracije**) je svaki mali otvor ili pora, koji se obično koristi kao termin u biološkim naukama. To je latinska riječ za "prozor" i koristi se u raznim poljima za opisivanje pora u anatomskoj strukturi.
 
## Biološka morfologija 
U morfologiji, fenestre se nalaze u spužvastoj kosti, posebno u lobanji. U anatomiji, okrugli prozor i ovalni prozor su također poznati kao *fenestra rotunda* i *fenestra ovalis*. U anatomiji, okrugli prozor i ovalni prozor su također poznati kao *fenestra rotunda* i *fenestra ovalis*. U mikroanatomiji, fenestre se nalaze u endotelu fenestiranih kapilara, omogućavajući brzu razmjenu molekula između krvi i okolnog tkiva. Elastični sloj *tunica intima* je fenestrirana membrana. U operacijama, fenestracija je novi otvor napravljen u dijelu tijela kako bi se omogućila drenaža ili pristup.

## Biologija i mikologija biljaka 
U biljnoj biologiji, perforacije u perforiranom listu su također opisane kao fenestrae, a list se naziva fenestratni list. lisni prozor je također poznat kao fenestra, i prozirna je struktura koja propušta svjetlost, kao u *Fenestraria*.
 
Primjeri fenestratnih struktura u carstvu gljiva uključuju simetrično raspoređene praznine u induziju ("suknji") gljive *Phallus duplicatus*, i talusu koralnog lišaja *Pulchrocladia retipora*.
 
## Zoologija 
U zoologiji, trilobit *Fenestraspis* je posjedovao opsežne fenestre u zadnjem dijelu tijela. U  grupi Paleognathae postoji ilio–ishijasna fenestra.
 
Fenestre se takođe koriste za razlikovanje tri tipa Amniota:
 

## Također pogledajte
* Fenestron, omotani repni rotor helikoptera
 
## Reference
Kategorija:Anatomija
Kategorija:Biologija
Kategorija:Angiologija
Kategorija:Morfologija i anatomija gljiva
Apsolutno tvoj / Pada snijeg

**Apsolutno tvoj / Pada snijeg** jeste debitantska singl ploča sarajevske pop, disco grupe Mirzino jato, koju je objavila beogradska izdavačka kuća PGP RTB 1979. Muziku i aranžmane za obje pjesme napisao je rok gitarist Sead "Zele" Lipovača. Tekst za naslovnu pjesmu *"Apsolutno tvoj"* napisala je Marina Tucaković, a za pjesmu *"Pada snijeg"* Duško Trifunović. Naslovna pjesma komponirana je u pop i disco stilu po uzoru na njemačku disco grupu Boney M. Na B strani je pjesma *"Pada snijeg"* komponirana u laganijem tempu u odnosu na naslovnu pjesmu. Pjevački trio koji sačinjava ovaj muzički sastav zanimljiv je po dubokom baritonu Mirze Alijagića (zaštitnog znaka grupe Mirzino jato) uz pjevačku pratnju Zumrete Midžić (poznate kao Zuzi Zu) i Gordane Ivandić (sestre Gorana "Ipeta" Ivandića). Singl ploča *"Apsolutno tvoj / Pada snijeg"* postigla je veliki uspjeh kod tadašnje jugoslavenske publike, a grupa Mirzino jato  započela je uspješnu muzičku karijeru istovremeno obogaćujući sarajevsku školu pop roka s kraja 1970-ih i 1980-ih.

## Muzički primjeri 
* "Apsolutno tvoj"
* "Pada snijeg"

## Reference 
Kategorija:Singlovi iz 1979.
Kategorija:Singlovi Mirzinog jata
Kategorija:Singlovi u izdanju PGP RTB-a
Fototermalni efekt

**Fototermalni efekt** je fenomen povezan sa elektromagnetnim zračenjem. Proizvodi se fotoekscitacijom materijala, što rezultira proizvodnjom toplinske energije (toplote).

Ponekad se koristi tokom tretmana lezija krvnih sudova, za lasersko obnavljanje površine, lasersko uklanjanje dlaka i lasersku hirurgiju

Fototermalni efekat kao izvor buke za LIGO uveli su Braginsky, Gorodetsky i Vyatchanin, koji su uočili da fluktuacije šuma pucanja u interferometrima laserska snaga mogla bi pokretati površinske fluktuacije u testnim masama. Vjeruje se da će se to dogoditi da prevlake dielektričnih ogledala testnih masa apsorbuju malu količinu svjetlosne snage, pretvarajući je u toplote, koja difunduje kroz ogledalo. Teorija fototermalne buke u testnoj masnoj podlozi.

De Rosa i dr.  su uočili ovaj efekat sa dva Fabry-Perot interferometra napravljena od četiri identična zrcala od staljenog silicijum dioksida, kada su promjenili snagu na jednu šupljinu i izmjerili njenu dužinu promijeniti u odnosu na drugu. Njihova mjerenja su se dobro slagala sa teorijom za homogenost supstrati od 10 mHz do 200&nbsp;Hz, ali se nisu bavili doprinosima prevlaka ogledala.

Govoreći o dizajnu instrumenta koji mjeri reakciju interferometra na toplinu, fluktuacije na površini ogledala i kako se odziv mijenja u prisustvu dielektrične prevlake. Ovaj instrument je izgrađen oko unakrsno polarizovanog Fabry-Perot interferometra, u kojem dva snopa ortogonalne polarizacije rezoniraju istovremeno u istoj šupljini. Jedno od ogledala šupljine je standardno ogledalo interferometra visoke refleksije. Drugo, "testno" ogledalo je specijalno napravljeno ogledalo srednje upijajuće (1-3%) metalne površine. Jedan od laserskih zraka  moduliran je intenzitetom za naizmenično zagrijavanje i hlađenje oglednog ogledala, dok drugi snop mjeri kretanje površine oglednog ogledala. Da bi teorije BGV99 i Cerdonio et al. to primjenjujući na ova mjerenja, potrebno je da se prostorni profili obje grede preklapaju na testu ogledala. Budući da se ovi eksperimenti izvode s Fabry-Perot šupljinom, ovaj uvjet je automatski zadovoljen ako oba snopa istovremeno rezoniraju u TEM00 modu interferometra.

## Reference
## Vanjski linkovi
*Quantities, Terminology, and Symbols in Photothermal and Related Spectroscopies Research paper from IUPAC
*Amazing Nano Materials: Photothermal and Photoacoustic Effects
*J. R. Melamed , R. S. Edelstein and E. S. Day , *ACS Nano*, 2015, **9** , L. Zhu , M. Gao , C. K. N. Peh and G. W. Ho , *Nano Energy*, 2019, **57** , 507 CrossRef CAS .
* 1. Z. Wang , T. Horseman , A. P. Straub , N. Y. Yip , D. Li , M. Elimelech and S. Lin , *Sci. Adv.*, 2019, **5** , eaax0763 CrossRef CAS PubMed.

Kategorija:Fotohemija
Katedralne radionice

**Katedralne radionice** ili *Bauhuten*, () su radionice, koje se bave razvojem zanatskih vještina potrebnih za očuvanje, održavanje i popravku katedrala. Nastale su u Srednji vijeksrednjovekovnoj Evropi, na gradilištima gotičkih katedrala. Krajem srednjeg vijeka formirala se nadregionalna mreža ovih radionica koja se prostirala širom Evrope. Njemački izraz *Bauhüttenwesen* odnosi se kako na organizaciju mreže radionica koje se bave izgradnjom ili restauracijom zgrada, tako i na samu radionicu, kao mjesto rada.

### Vrste radionica 
Danas se ovakva udruženja radionica osnivaju širom Evrope, u cilju zaštite i restauracije svih katedrala, ali i historijskih zgrada. Bave se raznim zanatima i blisko sarađuju. Kroz obuku novih zanatlija čuvaju se tradicionalni običaji i rituali ovih profesija, kao i bogatstvo znanja koje se prenosi generacijama, usmeno i pismeno. Najveća prednost ovakvih radionica je ta što restauratorske radove neprestano izvodi isti tim, koji ima blisku vezu sa zgradom koju održava i poznaje njene osjetljive tačke. Ove multidisciplinarne radionice zapošljavaju veliki broj ljudi, od šegrta do majstora i arhitekata.

Suočene s progresivnim nedostatkom tehničkih vještina i u doba sve veće mehanizacije i optimizacije troškova, radionice nastale ili ponovo uspostavljene u devetnaestom i dvadesetom stoljeću postale su institucije koje čuvaju, prenose i razvijaju tradicionalne tehnike i znanje. One prenose znanje i vještine širokog spektra zanata, obučavaju ljude koji tek počinju s ovim zanatima, održavaju festivale i esnafske rituale, dokumentuju svoj rad i promovišu ga širom svijeta. Neke radionice uključuju i arhivatore, historičare umjetnosti, službenike za odnose sa javnošću i drugo osoblje.

Na institucionalnom nivou, različita tijela su odgovorna za radionice: nekima upravljaju općine, drugima crkvena tijela, države, različite fondacije ili udruženja. Prema specijalnostima dijele se na:

* Kamenorezačke
* Zidarske
* Kovačke
* Gipsarske
* Radionice vitraža
* Stolarske
* Dokumentovanje i istraživanje

## Nematerijalna kulturna baština 
Katedralne radionice su na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog kulturnog naslijeđa čovječanstva kao zajednički element nematerijalnog kulturnog naslijeđa u Austriji, Švicarskoj, Njemačkoj, Francuskoj i Norveškoj. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog naslijeđa na zasjedanju koje je održano 2020. u Parizu. Nominacija je obuhvatala 18 konkretnih konstrukcija u tim zemljama.

## Reference 
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Norveškoj
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Austriji
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Švicarskoj
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Njemačkoj
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Francuskoj
Lidija Ivanova (gimnastičarka)

**Lidija Gavrilovna Ivanova** (), rođena Kalinjina (), nekadašnja je sovjetska gimnastičarka i međunarodna sutkinja u tom sportu.

## Karijera 
Nastupala je na Olimpijskim igrama 1956. i 1960. u svim disciplinama sportske gimnastike. Godine 1956. osvojila je zlatnu medalju u ekipnom višeboju i bronzanu u danas nepostojećoj ekipnoj vježbi na prijenosnim spravama. Godine 1960. završila je među prvih osam u svim disciplinama, osvojivši svoju drugu zlatnu medalju u ekipnom višeboju.

Bila je sovjetska prvakinja u višeboju 1958. i svjetska prvakinja u ekipnom višeboju 1958. i 1962; također je osvojila srebrnu medalju u preskoku na Svjetskom prvenstvu 1958. Povukla se 1964. zbog povrede. Godine 1973. diplomirala je na Moskovskom institutu za tjelesni odgoj sa zvanjem trenera. Počela je raditi mnogo prije stjecanja diplome te je od 1970. do 1980. vodila juniorsku reprezentaciju. Od 1982. do 1992. pomagala je seniorskoj reprezentaciji i bila njena trenerica na Olimpijskim igrama 1992. Godine 1970. postala je međunarodna sutkinja te je sudila na svim Olimpijskim igrama između 1972. i 1992, kao i brojnim svjetskim prvenstvima i drugim međunarodnim takmičenjima. Nakon 1992. radila je kao sportska komentatorica.

## Lični život 
Godine 1959. udala se za Valentina Ivanova, nogometaša koji je osvojio zlatnu medalju na Olimpijskim igrama 1956. Njihov sin, također Valentin (r. 1961), nekadašnji je nogometaš i nogometni sudija.

Odlikovana je Ordenom "Znak časti" (1960, 1980), Medaljom "Za radnu vrijednost" (1985) i Medaljom "Veteran rada" (1985). Godine 2008. ona i njen suprug dobili su Nacionalnu nagradu "Slava".

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Lidija Ivanova na *Olympediji* 
* Lidija Ivanova na *peoples.ru* 

Kategorija:Rođeni 1937.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Moskva
Kategorija:Sovjetski gimnastičari
Kategorija:Gimnastičari na Olimpijskim igrama 1956.
Kategorija:Gimnastičari na Olimpijskim igrama 1960.
Kategorija:Osvajači zlatne medalje na Olimpijskim igrama (Sovjetski Savez)
Kategorija:Osvajači bronzane medalje na Olimpijskim igrama (Sovjetski Savez)
Kategorija:Nosioci Ordena "Znak časti"
Zulejda Ida Latas

**Zulejda Ida Latas** rođena je 17. oktobra 1832. godine u gradiću Homorodu (okrug Brašov u Transilvaniji) Rumuniji kao Ana Simonis.

Postoji nekoliko verzija Aninog i Omer-pašinog upoznavanja. Jedna od njih je da je godinu dana nakon upisivanja na *"Manoloti"* pri Omer-pašinom svečanom prolasku kroz Bukurešt na ulici se iznenada susrela sa svojim budućim suprugom. Rumunski historičar Eugen Sendrea, detaljno opisuje prvi susret Ane Simonis i Omer-paše Latasa:"Prilikom ulaska velikog paše u Bukurešt studentkinje i studenti našli su se u gužvi koja se stvorila na ulici, straža je morala da opkoli Omer-pašinog konja koji se uznemirio, a hrabri konjanik je u jednom trenutku pogledao u gužvu i vidio kako u njegovoj blizini stoji prelijepa mlada dama, plave kose, kojoj brat popravlja haljinu. Mlada dama je pogledala nevino u Omer-pašu i stavila prst na svoje usne. Veliki vojskovođa se nasmješio tom gestu, ali je i zapamtio velike, plave, sjenovite oči." Kasnije će na jednom koncertu klasične muzike upriličenom u čast otomanskog vojskovođe na klaviru svirati George Simonis u pratnji sestre koja je u to vrijeme imala 15 godina. Rumunski historičar, Sendrea, dalje bilježi: Kompozicija *March* objavljena je u Londonu, i to je primjer popularnih kompozicija koje su veoma rado slušane u mnogim muzičkim salonima evropskih prijestonica.

Militaru govori i o njihovom zajedničkom životu i raskidu braka:“Ubrzo se imovina njenog muža umnožila i Ana je živjela u zasljepljujućem luksuzu. Međutim, nije odustajala od muzike. Usavršavala je svoje muzičko obrazovanje uzimajući sate kod vrhunskih renomiranih profesora. U Beču je uzimala sate klavira kod čuvenog Carla Czernya, koji je predavo i čuvenom Franzu Lisztu. Nakon izvjesnog vremena, Turci su se povukli iz Bukurešta. Omer-paša je poslan u novu misiju u Anadoliju, a zatim u Bosnu. Ana ga je pratila i ubrzo je postala majka dječaka. Pridruživši se svom mužu u kampanjama, Ana je postala strastveni ljubitelj vojne muzike, komponujući nekoliko trijumfalnih marševa koji su svirani za vrijeme ulaska turske vojske u bitku. Međutim, njihovo dijete koje je imalo svega sedam mjeseci je stradalo. Bol Omer-paše bila je neizreciva. Od tada su i odnosi između supružnika zahladnjeli. Omer se ponadao da će kroz novi brak imati nasljednika te je oženio kćerku Hafiz-paše, njegovog vojnog šefa. Zamolio je Anu da ostane u njegovom haremu, ali je ona bila isuviše ponosna da bi prihvatila tako nedostojnu ulogu. Zatražila je razvod koji joj je dao, ostavila je Omer-pašu i otišla u Pariz. Imala je tada samo 23 godine.”Nakon što se razvela od Omer-paše 1855., posvetila se muzici, a pet godina kasnije, 1860. godine se udala za Otoa de Brauneckera, s kojim je imala šestero djece. Nastavila je miran život u kulturnim krugovima Pariza, gdje je i umrla 10. januara 1914. godine.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1832.
Kategorija:Umrli 1914.
Kategorija:Kompozitori za klavir
Zalud sam cvijeće brao / Nije više tajna

***Zalud sam cvijeće brao / Nije više tajna*** jeste četvrta singl-ploča sarajevskog pop, rok i narodnog pjevača Fadila Toskića, koju je objavila sarajevska izdavačka kuća Diskoton 1978. Muziku i tekst za obje pjesme napisao je beogradski kompozitor Aleksandar Korać, a aranžman nekadašnji klavijaturist Indeksa Ranko Rihtman. Pjevačku izvedbu Fadila Toskića na ovoj ploči pratio je Revijski orkestar Radiotelevizije Sarajevo i ženski pjevački hor u kojima su istaknutu ulogu imali puhači.  
Obje pjesme komponirane su u pop i šlager stilu pogodnom za nastupe na festivalima ove vrste muzike, koji su u to vrijeme bili popularni u Bosni i Hercegovini i ostalim republikama bivše Jugoslavije.

S ovim pjesmama Fadil Toskić nastavio je s kvalitetnim pjevačkim interpretacijama, ostvarujući dobar uspjeh kod publike i muzičkih kritičara uz popularnost na raznovrsnoj sarajevskoj muzičkoj sceni, ali i u okvirima bivše Jugoslavije. Fotografiju i dizajn za omot singl ploče *"Zalud sam cvijeće brao / Nije više tajna"* uradio je Dragan S. Stefanović.
Producent je bio Milan Stupar.

## Muzički primjeri 
* sam cvijeće brao" (3:08)

## Reference 
Kategorija:Singlovi iz 1978.
Kategorija:Singlovi Fadila Toskića
Kategorija:Singlovi u izdanju Diskotona
Levica

**Levica** je politički pokret iz Srbije koji predvodi društveni i politički aktivista Slobodan Milovanović.

## Historija 
Levica je osnovana 18. aprila 2021. godine kao udruženje građana rješenjem Udruženje se u svom djelovanju zalaže za okupljanje svih progresivnih snaga i uspostavljanje vrijednosti društvene, ekološke i socijalne pravde. Krajem januara 2022. Levica je reagovala javnim saopštenjem na osnivanje Srpske levice od strane bivšeg predsjednika opštine Smederevska Palanka Radoslava Milojičića Kene, gde je izražena sumnja da se radi o projektu Srpske napredne stranke i Aleksandra Vučića. 14. decembra 2022. iz udruženja je saopšteno da se protive privatizaciji Pošte Srbije i EPS-a. U ideološkom smislu Levica se najkraće može opisati kao opcija demokratskog socijalizma.

U tekstu za portal dnevnog lista Danas iz Beograda, predsjednik Levice Milovanović, predstavio je okvir mogućeg rešenja statusa Kosova.

## Reference 
Kategorija:Političke stranke u Srbiji
Vakuumska boca

mini|Dijagram vakuum boce
**Vakuumska boca** (također poznata kao **termos boca**, **termosica** ili **termoska**) je izolacijska posuda za skladištenje, koja značajno produžava vrijeme tokom kojeg njen sadržaj ostaje topliji ili hladniji od okoline. Izumio ju je Sir James Dewar 1892. godine. Vakuumska boca se sastoji od dvije boce, smještene jedna unutar druge i spojene na vratu. Prostor između dvije boce je djelimično ispražnjen od vazduha, stvarajući djelimičan vakuum koji značajno smanjuje prijenos toplote kondukcijom ili konvekcijom. Prijenos topline toplinskim zračenjem može se dodatno minimizirati posrebrenjem površina boca okrenutih prema otvoru. Većina prenosa topline odvija se kroz vrat i otvor boce, gdje nema vakuuma. Vakuum boce se obično izrađuju od metala, borosilikatnog stakla, pjene ili plastike i imaju otvor začepljen plutom ili polietilenskom plastikom. Kada se koristi za držanje hladnih tečnosti, korištenje vakuumske boce takođe eliminiše i kondenzaciju na vanjskoh strani boce.

Vakuumske boce koriste se u domaćinstvu za održavanje napitaka toplim ili hladnim tokom dužeg vremenskog perioda. Vakuumske boce se koriste i za mnoge svrhe u industriji.

## Historija 
Vakuumsku bocu je dizajnirao i izumio škotski naučnik James Dewar 1892. tokom njegovih istraživanja iz područja kriogenike i zbog toga se, u njegovu čast, ponekad naziva i Dewarovom bocom. Dok je određivao specifičnu toplotu elementa paladija, Dewar je napravio mesinganu komoru koju je zatvorio u drugu komoru, kako bi paladijum održao na željenoj temperaturi. On je izvukao vazduh između dvije komore, stvarajući djelimičan vakuum, kako bi održao stabilnu temperaturu sadržaja. Dewar je odbio patentirati svoj izum, a boca, koju su drugi razvili koristeći nove materijale kao što su staklo i aluminij, postala je značajno alat za hemijske eksperimente, a 
mini|Tipičan dizajn vakuumske boce marke Thermos.
također i uobičajeni kućni predmet.

Dewarov dizajn je komercijalizovan 1904. godine kada su dva njemačka staklopuhača, Reinhold Burger i Albert Aschenbrenner, shvatili da se vakuum boca može koristiti za održavanje hladnih pića hladnim, a toplih napitaka toplim i razvili robusniji dizajn boce, koji je bio prikladniji za svakodnevnu upotrebu.  Svoj proizvod su nazvali "*Thermos*", a potom su dobili prava i na komercijalni proizvod i zaštitni znak na ime. Dewar je kasnije pokušao da zatraži prava na pronalazak, ali je umjesto toga izgubio sudski spor.

Naziv je kasnije postao generički zaštitni znak, nakon što se izraz "termos" počeo koristiti za sve vakuumsko izolovane posudu za tečnosti. U nekim državama, naziv *Thermos* je i dalje registrovani zaštitni znak, ali je proglašen generizovanim zaštitnim znakom na sudu u Sjedinjenim Državama 1963. godine.

## Reference 
Kategorija:Kriogenika
Kategorija:Škotski izumi
Kategorija:Posude
Medvjeđe svečanosti u Pirenejima

**Medvjeđe svečanosti u Pirenejima** održavaju se po istom scenariju svake zime u pet sela u području Vallespir u planinskom lancu Pirenejima. Dva sela su u Andori (Encamp i Ordino), i tri u Francuskoj (Arles-sur-Tech, Prats-de-Mollo i Saint-Laurent-de-Cerdans). Svečanosti simboliziraju kraj zime, ponovno rođenje proljeća (sa buđenjem medvjeda iz hibernacije) i odnos čovjeka i prirode.

Tokom događaja, mladići se oblače u medvjede i trče ulicama pokušavajući da uhvate učesnike. Svečanosti su isprekidane plesovima, govorima na katalonskom jeziku i muzikom. Učestvuje cjelokupno lokalno stanovništvo koje lovi medvjede i dočekuje gledaoce.

Svečanosti potječu iz legende o divljem medvjedu koji je u potrazi za hranom oteo mladu djevojku iz okoline. Priča se da su seljani organizovali masovan lov na medvjeda kako bi spasili djevojku, da bi na kraju uhvatili medvjeda i okovali ga na seoskom trgu. Kaznili su ga tako što su ga obrijali sjekirom i medvjed se pretvorio u čovjeka. Medvjeđe svečanosti su transgresivni događaj koji slavi pobjedu čovjeka nad zvjeri.

## Nematerijalna kulturna baština 
Medvjeđe svečanosti u Pirinejima nalaze se na UNESCO-voj Reprezentativnu listu nematerijalnog kulturnog nasleđa čovječanstva kao zajednički element nematerijalnog kulturnog nasleđa u Andori i Francuskoj. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog nasleđa na zasjedanju koje je održano od 28. novembra do 3. decembra 2022. god. u Rabatu, u Maroku.

## Reference 
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Andori
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Francuskoj
Guverner Mato Grosso do Sula

**Guverner Mato Grosso do Sul**  () je šef vlade brazilske države Mato Grosso do Sul je javna pozicija koja se bira putem većinskog izbornog sistema u dva kruga. Da biste bili guverner države, morate imati najmanje 30 godina.

Ako kandidat dobije više od 50% od ukupnog broja glasova u prvom krugu, on je biran bez potrebe za drugim krugom. Ali ako nijedan kandidat ne dobije apsolutnu većinu, održat će se drugi krug glasanja u kojem će učestvovati samo dva kandidata koja su dobila najviše glasova u prvom krugu. Pobjednik drugog kruga bi bio izabran za guvernera. Zakonodavna vlast traje 4 godine i guverner ima pravo ponovnog izbora, bez ograničenja mandata.

Država je stvorena Komplementarnim zakonom br. 31, sankcionisanim 11. oktobra 1977. godine. Trenutni guverner Mato Grosso do Sula je Reinaldo Azambuja, izabran 26. oktobra 2014. i položio zakletvu 1. januara 2015.

Boje označavaju kako je svaki guverner izabran, sa direktno izabranim guvernerima, guvernerima koji su u vladu došli linijom sukcesije (na primjer, kada viceguverner preuzme poziciju guvernera, ili kada predsjednik zakonodavne skupštine preuzme vladu ako nema potguvernera) i guvernera izabranih indirektnim glasanjem ili položenih zakletvom kroz revolucionarne pokrete, uključujući i one koji su preuzeli dužnost kao zakonske zamjene koji nisu direktno izabrani.

## Vlada 
Sjedište vlade ( *Governadoria* ) nalazi se u Parque dos Poderes, u glavnom gradu Sulmatogrossense, Campo Grande . U zgradi se nalazi i sjedište državnog sekretara za vladu i strateško upravljanje i Podsekretarijata za komunikacije.

Po projektu arhitekte Elvija Garabinija, koji je projektovao i veliki dio objekata Parka, građevina je svečano otvorena 1983. godine, sa cijelim kompleksom javnih organa.

Kada je kompleks otvoren, Vlada se privremeno nalazila u ovoj zgradi, koja je trebala da ima samo jedan sekretarijat. Predviđena je izgradnja vladine palate, ali je tu ideju odbio guverner Pedro Pedrossian . Tako je namjesništvo definitivno fiksirano u istom sjedištu gdje je i bilo i koje zauzima do danas. U deceniji 2000. godine procenjena je opcija izgradnje palate, ali je ta ideja ponovo odbačena.

Guverner nema službenu rezidenciju.

## Reference 
Kategorija:Mato Grosso do Sul
Veljko Aleksić

**Veljko Aleksić** (Podvrš, kod Nikšića, 15. april 1913 — Tjentište, 3. juni 1943), učesnik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija 
Veljko Aleksić je rođen 15. aprila 1913. godine u selu Podvršu, kod Nikšića, u siromašnoj seljačkoj porodici. Sa 20 godina je radio kao drvosječa u Sarajevu, gdje se prvi put upoznao sa omladinskim radnim pokretom. Član Komunističke partije Jugoslavije je od 1940. godine. Po povratku u rodno selo, počeo je da razvija ideje komunizma, postavši jedan od najaktivnijih članova Pokrajinskog komiteta KPJ za Crnu Goru. Nakon okupacije Jugoslavije od strane Trećeg rajha 1941. godine zajedno sa drugim komunistima, Veljko je počeo da priprema oružani govor i regrutuje volontere da započne rat protiv Nijemaca. U maju 1941. godine organizovao je prvu sabotažu, i eksploziju željezničke pruge Lastva-Bileća, a sličnu je eksploziju napravio na putu Trebinje-Bileća (kod Rožine). Tokom prve bitke kod Rožine, Veljkov odred je uništio (i djelimično zarobio) oko 130 vojnika ustaških oružanih formacija, zaplijenivši ogromnu količinu lakog naoružanja i 105-milimetarsku pušku. U bici kod Stražišta, partizani Veljka Aleksića uspjeli su uništiti nekoliko italijanskih garnizona, zarobili ili ubili oko 30 Italijana. U novoformiranom Banijsko-Vučedolskom udarnom bataljonu, Veljko je bio zamjenik političkog instruktora. Na teritoriji Bilećkog i Nikšićkog rejona njegov bataljon uspješno sprovodi vojne operacije protiv Italijana, ustaša i četnika. U borbama za Pljevlja, Panik i druge gradove, Veljkovi partizani su pokazali veliku hrabrost. U maju 1942. godine, zajedno sa Petrom Drapšinom, budućim narodnim herojem Jugoslavije, Veljko je učestvovao u borbama na liniji Zelengora-Vrbnitsa, koja je kulminirala odličnim prodorom partizana u hrvatsko-njemački prsten. U januaru 1943. godine, tokom borbi za Zepču, Veljko je u okviru 5. crnogorske brigade tokom 10 sati vodio odbrambene borbe pokušavajući da uništi oklopni voz koji je pucao na Zepču i pokušao da dovede pojačanje. Aleksić je izvršio slične podvige u bitkama za Prozor i Konjic, u Bosni i Hercegovini. Poginuo je 13. juna 1943. godine u jurišu, iznad Tjentišta, za vrijeme Pete neprijateljske ofanzive, kao komandir Prve čete u Prvom bataljonu Pete proleterske crnogorske udarne brigade. Ukazom Prezidijuma Narodne skupštine Federativne Narodne Republike Jugoslavije, 20. decembra 1951. godine, proglašen je za narodnog heroja.

## Reference 
## Literatura 
* 

Kategorija:Rođeni 1913.
Kategorija:Umrli 1943.
Kategorija:Biografije, Nikšić
Kategorija:Crnogorski partizani
Kategorija:Jugoslavenski partizani
Kategorija:Borci Pete proleterske brigade
Kategorija:Nosioci Ordena narodnog heroja
Kategorija:Poginuli u bici na Sutjesci
Kategorija:Crnogorski komunisti
Kategorija:Jugoslavenski komunisti
Pljočkanje

**Pljočkanje** ili pločkanje je stara narodna igra na otvorenom prostoru nastala kao običaj prilikom čuvanja stoke. Danas se pljočkanje razvilo u organizovano sportsko takmičenje sa pisanim pravilima.

Igru mogu igrati najmanje dvije osobe, gornji broj učesnika nije određen. Za igru je potrebno imati okrugli pljosnati kamen veličine dlana, pljočku, i jedan veći kamen, grotu, koji se postavi na tlo. Od grote se povuče linija na udaljenosti oko 5 metara. Zatim svaki igrač svojom pljočkom gađa cilj. Pobjednik je onaj ko baci najbliže groti.

Današnji Statut i pravilnici usklađeni su sa državnim zakonima, osnovnim dokumentima o sportu, kao što je to Olimpijska povelja, pravilnicima o antidoping mjerama, pravilnicama o fer pleju, suzbijanju nepoštenog klađenja i korupciji u sportu.

## Nematerijalna kulturna baština 
Pljočkanje se nalaze na UNESCO-voj Reprezentativnu listu nematerijalnog kulturnog nasleđa čovječanstva kao zajednički element nematerijalnog kulturnog nasleđa u Belgiji, Hrvatskoj,   Francuskoj, Kipru i Italiji. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog nasleđa na zasjedanju koje je održano od 28. novembra do 3. decembra 2022. god. u Rabatu, u Maroku.

Kao dio koordinisanih napora za očuvanje tradicionalnih igara i sportova u Italiji, Belgiji, Hrvatskoj, Kipru i Francuskoj, asocijacija pod nazivom - Associazione Giochi Antichi - pokrenula je Tocatì („na tebe je red“), festival i platformu koja ujedinjuje zajednice, grupe i pojedince koji prakticiraju tradicionalne igre. Tocatì povezuje tradicionalne igre i sport sa vrijednostima nematerijalne kulturne baštine, mobilizirajući hiljade igrača, volontera, obožavatelja i medijskih aktera. Igre se održavaju na ulicama urbanizovanih i turističkih, čime se podiže svijest o postojanju nematerijalnog kulturnog nasljeđa. Pet glavnih ciljeva Tocatì programa su:  
* jačanje zajedničke osnove za razmjenu između učesnika i institucija 
* uspostaviti proces za participativnu identifikaciju, dokumentaciju i praćenje tradicionalnih igara i sportova
* poboljšanje prijenosa tradicionalnih igara i sporta u formalnom i neformalnom obrazovanju 
* osnaživanje i sposobnosti zajednice u osiguranju pristupa javnim prostorima i upravljanju njima 
* omasovljavanje i povećanje kapaciteta kroz konsultacije i sastanke zajednice na lokalnom, nacionalnom i međunarodnom nivou.
## Reference 
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Belgiji
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Francuskoj
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Hrvatskoj
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Italiji
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština na Kipru
National Ignition Facility

mini|400x400piksel| National Ignition Facility, koji se nalazi u Nacionalnoj laboratoriji Lawrence Livermore.
[mini|400x400piksel| Ciljni sklop za NIF-ov prvi integrisani eksperiment [Fuzijsko paljenje|paljenja montiran je u kriogeni sistem za pozicioniranje mete, ili cryoTARPOS. Dva kraka u obliku trougla formiraju omotač oko hladne mete kako bi je zaštitili sve dok se ne otvore pet sekundi prije pucanja.]]
**National Ignition Facility** ( **NIF** ) je istraživački uređaj zasnovan na Laserskoj inercijskoj zatvorenoj fuziji (ICF), koji se nalazi u Lawrence Livermore National Laboratory u Livermoreu, Kalifornija.

NIF-ova misija je da postigne fuzijsko paljenje sa visokim energetskim dobitkom. Ostvario je prvi naučni eksperiment kontrolisane fuzije 5. decembra 2022. godine uz energetski dobitak od 1,5. Podržava održavanje i dizajn nuklearnog oružja proučavanjem ponašanja materije u uslovima koji se nalaze u nuklearnim eksplozijama.

NIF je najveći i najmoćniji ICF uređaj napravljen do danas. Osnovni koncept ICF-a je istiskivanje male količine goriva da bi se postigao pritisak i temperatura neophodni za fuziju.

NIF ugošćuje najenergetskiji laser na svijetu. Laser zagrijava vanjski sloj male sfere. Energija je toliko intenzivna da uzrokuje da plastika implodira, istiskujući gorivo unutra. Plastika dostiže maksimalnu brzinu od 350&nbsp;km u sekundi, podižući gustinu goriva od otprilike vode na oko 100 puta veću od olova. Isporuka energije i adijabatski proces tokom implozije podižu temperaturu goriva na stotine miliona stepeni. Na ovim temperaturama, procesi fuzije se dešavaju u malom intervalu prije nego što gorivo eksplodira prema van.
[mini| NIF-ovo gorivo "meta", punjeno ili [Deuterij|D – T gasom ili D – T ledom. Kapsula se drži u hohlraumu pomoću tanke plastične trake.]]
NIF je postao prvi fuzijski reaktor koji je postigao rentabilnost 5. decembra 2022. godine, sa eksperimentom koji je proizveo 3,15 megadžula energije iz ulaza laserske svjetlosti od 2,05 megadžula za energetski dobitak od oko 1,5. Punjenje lasera trošilo je "znatno iznad 400 megadžula". U javnom saopštenju 13. decembra, sekretarka za energetiku https://en.wikipedia.org/wiki/Jennifer_GranholmJennifer Granholm objavila je da je postrojenje zapaljeno.

Podvig je zahtijevao korištenje nešto deblje i glatkije kapsule koja okružuje gorivo i laser od 2,05 MJ (u odnosu na 1,9 MJ 2021.). Također su preraspodijelili energiju između podijeljenih laserskih zraka, što je proizvelo simetričniju (sferniju) imploziju.

## Bilješke 
## Reference 
Kategorija:Fuzijska energija
Valerij Zalužnji

**Valerij Fedorovič Zalužnji** ( rođen 8. jula 1973.) bio je ukrajinski general sa četiri zvjezdice koji je služio kao vrhovni komandant Oružanih snaga Ukrajine od 27. jula 2021. godine. je istovremeno i član Savjeta za nacionalnu sigurnost i odbranu Ukrajine.

Zalužnji je bio komandant Operativne komande Sjever (2019–2021), načelnik Zajedničkog operativnog štaba Oružanih snaga Ukrajine — prvi zamjenik komandanta združenih snaga (2018), načelnik štaba – prvi zamjenik komandanta Operativne komande Zapad (2017), komandant 51. gardijske mehanizovane brigade (2009–2012).

Američki sedmični magazin Time proglasio je Valerija Zalužnjeg za jednog od 100 najutjecajnijih ljudi na svijetu za 2022. Dobio je pohvale za svoju vještinu "prilagođavanja bojnom polju koje se brzo mijenja" kroz efikasno delegiranje i prikupljanje informacija tokom ruske invazije na Ukrajinu 2022.. 
Zalužnji je ostao na mjestu komandanta Oružanih snaga Ukrajine do 8. februara 2024. kada je smijenjen, a na njegovo mjesto postavljen je general Oleksandr Sirski.  Ubrzo zatim, preimenovan je za ukrajinskog ambasadora u Ujedinjenom Kraljevstvu u martu iste godine.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1973.
Kategorija:Ukrajinski generali
Kategorija:Biografije, Zvjahel
Kategorija:Ukrajinski diplomati
Kategorija:Ambasadori Ukrajine
Jelisaveta Andrejević Aneta

**Jelisaveta Andrejević Aneta** (Beograd, 8. januar 1923 — Bubanj, kod Niša, 9. januar 1943) bila je učesnica Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija 
Rođena je 8. januara 1923. godine u Beogradu. Poslije završene osnovne škole, otišla je u Niš gdje se uključila u rad revolucionarne omladine. Bila je član organizacije Saveza komunističke omladine Jugoslavije (SKOJ), koja je djelovala u Trgovačkoj školi u Nišu, iako nije bila učenica ove škole. Poslije okupacije Kraljevine Jugoslavije bila je aktivna u prikupljanju oružja i drugim aktivnostima za pripremu ustanka. Septembra 1941. godine stupila je u Toplički partizanski odred, gdje je obavljala dužnost kurira Okružnog komiteta KPJ za Niš. Učestvovala je u borbama sa Bugarima i četnicima. Marta 1942. godine upala je u četničku zasjedu. Poslije tri dana mučenja, četnici su je predali Bugarima. Bugari su je silovali i maltretirali, a onda predali Nijemcima u Nišu. Nijemci su je odveli u koncentracioni logor na Crvenom krstu. Streljana je 9. januara 1943. godine na Bubnju, kod Niša. Ukazom predsjednika FNR Jugoslavije Josipa Broza Tita 9. oktobra 1953. proglašena je za narodnog heroja Jugoslavije.

## Reference 
## Literatura 
*   
*   
*   

Kategorija:Rođeni 1923.
Kategorija:Umrli 1943.
Kategorija:Biografije, Beograd
Kategorija:Srbijanski partizani
Kategorija:Jugoslavenski partizani
Kategorija:Jugoslavenski komunisti
Kategorija:Nosioci Ordena narodnog heroja
Kategorija:Zatočenici Logora Crveni krst
Kategorija:Srbijanski komunisti
Spisak narodnih heroja Jugoslavije: Lj

# Nikola Lješković (1916-43), za narodnog heroja proglašen 20. decembra 1951. godine.
# Nikola Ljubibratić (1912-76), Ordenom narodnog heroja odlikovan 27. novembra 1953. godine.
# Stojan Ljubić (1919-43), za narodnog heroja proglašen 9. maja 1945. godine.
# Nikola Ljubičić (1916–2005), Ordenom narodnog heroja odlikovan 27. novembra 1953. godine.
# Radoje Ljubičić (1919-72), Ordenom narodnog heroja odlikovan 5. jula 1952. godine.
# Živko Ljujić (1923-42), za narodnog heroja proglašen 20. decembra 1951. godine. 
## Napomena 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://narodnooslobodenje.wordpress.com/wp-content/uploads/2014/07/narodni-heroji-jugoslavije.pdf

Lj
Srce te želi / Kao rijeka

**"Srce te želi / Kao rijeka"** treća je singl-ploča sarajevske pop-rok grupe Ambasadori. Objavili su je u zajedničkoj produkciji Radio Kruševac i izdavačka kuća Radiotelevizija Sarajevo 1973. Muziku i tekst za naslovnu pjesmu "Srce te želi" napisao je Nenad Vilović, a aranžman trubač Ambasadora Krešimir Vlašić, te gitarist i vođa sastava Slobodan Vujović. Prva javna izvedba ove pjesme bila je na festivalu Vaš šlager sezone 1973. Na B-strani je pjesma "Kao rijeka", za koju je tekst i muziku napisao Ismet Arnautalić, a aranžman Ivan Vinković. Prva javna izvedba ove pjesme bila je na Opatijskom festivalu, a Ambasadore je pratio Revijski orkestar RTV Sarajevo, kojim je dirigirao Arnautalić. Obje pjesme komponirane su u poletnom ritmu pop i šlager stilu, pogodnom za nastupe na festivalima ove vrste muzike.

Posebno su se istakli puhači Krešimir Vlašić na trubi i saksofonist Andrej Stefanović, kao i pjevačica Ismeta Dervoz uz kvalitetnu muzičku pratnju ostalih članova grupe. Ovim izdanjem Ambasadori su potvrdili pjevački i izvođački kvalitet, koji će ih ubrzo svrstati (zajedno s Indexima) u sam vrh tadašnje rane sarajevske pop-rok scene s početka 1970-ih. Fotografiju i dizajn omota singl ploče uradio je Dragan S. Stefanović.

## Muzički primjeri 
* "Srce te želi"
* "Kao rijeka"

## Reference 
Kategorija:Singlovi Ambasadora
Kategorija:Singlovi iz 1973.
Kategorija:Singlovi u izdanju Radiotelevizije Sarajevo
Spisak narodnih heroja Jugoslavije: E

## E 
# Marko Ećimović (1909-43), za narodnog heroja proglašen 20. decembra 1951. godine.
# Dušan Egić (1916-85), Ordenom narodnog heroja odlikovan 24. jula 1953. godine.
# Milan Egić (1911-43), za narodnog heroja proglašen 24. jula 1953. godine.
# Obrad Egić (1908-86), Ordenom narodnog heroja odlikovan 27. novembra 1953. godine.
# Ernest Ejper (1914-42), za narodnog heroja proglašen 27. novembra 1953. godine.
# Ilija Engel (1912-44), za narodnog heroja proglašen 24. jula 1953. godine.
# Savo Eraković Strahinja (1921-44), za narodnog heroja proglašen 9. septembra 1953. godine.
# Ovadija Estreja Mara (1922-44), za narodnog heroja proglašena 11. oktobra 1953. godine.

## Napomena 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.cia.gov/readingroom/docs/CIA-RDP80-00809A000700100209-7.pdf
* https://medalcorner.fr/eng/39yugo.html
Vremenske zone u Azerbejdžanu

[mini|desno|300px|**AZT** se koristi u [Azerbejdžanu]]
[mini|desno|300px|[Ljetno računanje vremena u svijetu]]

**Vremenske zone u Azerbejdžanu** (**AZT**) je vremenska zona Azerbejdžana koja je pomjerena četiri sata (UTC+04:00) unaprijed u odnosu na koordinirano svjetsko vrijeme. Ljetno računanje vremena (**AZST**) u Azerbejdžanu se ne koristi od marta 2016. godine. Od evropskih država, u njoj se, osim Azerbejdžana, nalazi i Gruzija, Armenija i Rusija (Samarsko vrijeme).

## Reference 
Azerbejdžan
Azerbejdžan
Azerbejdžan
Disturbed Earth

Disturbed Earth je dokumentarni film režisera i scenarista Kumjane Novakove i Guillerma Carreras-Candi. Film je nastao u produkciji Pravo Ljudski Festivala i Atzucac Films, kao koprodukcija Bosne i Hercegovine, Španije i Sjeverne Makedonije.
Film je prikazan među 16 filmova u Takmičarskom programu – dokumentarni film 27. Sarajevo Film Festivala, 2021. godine. Nakon njega je prikazan na brojnim festivalima širom svijeta, na kojima je i nagrađivan. 

Film se nalazi na listi predloženih za Nagradu Američke akademije za najbolji dokumentarni film.

Film je priča o užasu Srebrenice, o prostoru u tišini, tamo gdje je prošlost zatočila sadašnjost. Sloj po sloj, kolektivna bol preuzima pejzaž, ulazi u prostor, u tijela. Na kraju, ulazi u nas. Srebrenica postaje stvarnost današnjice i stvarnosti svih nas.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.youtube.com/watch?v=wjJ_hAMl8bI DISTURBED EARTH DokuBaku2022 trailer
Godišnji stočni sajam u Sint-Lievens-Houtemu

**Godišnji stočni sajam u Sint-Lievens-Houtemu** višegodišnja je tradicija u selu na jugoistoku belgijske pokrajine Istočna Flandrija, u planinskom masivu Ardeni. Gent je udaljen 15&nbsp;km sjeverozapadno, a Bruxelles 36&nbsp;km istočno. Selo je nizozemskog govornog područja i u njemu je naseljeno oko 10.000 stanovnika. Svake godine, 11. i 12. novembra, selo postaje mjesto posljednje velike tržnice na otvorenom u Belgiji za trgovinu stokom i rasnim konjima.

Oko hiljadu godina Houtem Jaarmarkt održava se na isti dan i na istom mjestu. Trgovci i stočari tradicionalno se okupljaju u Sint-Lievens-Houtemu od ranog srednjeg vijeka. Tradicija je počela kada su se hodočasnicima od Genta do Sint-Lievens-Houtema pridružili i trgovci. Trgovalo se stokom, robom i tekstilom, pićem i zabavama. Stoka je mogla pasti na velikom travnatom trgu (današnja pijaca), gdje je bilo osigurano pojilište.

Sajam se održava na Dan svetog Martina, koji je bio dan za godišnje klanje tovljene stoke. Osim simboličnog datuma, sajam se i dalje drži nekih od starih tradicija trgovaca. Naprimjer, u toku pregovora učesnici mogu pokazati interes i dogovoriti se o dogovoru pljeskom.

Sajam ne okuplja samo belgijske farmere i trgovce: svake godine poziva se druga zemlja ili strana regija (npr., Andaluzija, Šampanja itd.) da pokažu svoja dostignuća. Tako stočari, farmeri i zanatlije imaju priliku da se upoznaju i razmijene iskustva sa šireg evropskog područja.

Godišnji stočni sajam ne bavi se samo prodajom i kupovinom stoke – to je sajam punog opsega s muzikom, uličnom hranom i pićem. Duga historija i jedinstvena atmosfera privlače posjetioce iz cijelog svijeta, a na sajmu bude i više od 50.000 ljudi.

## Nematerijalna kulturna baština 
Godišnji stočni vašar uvršten je na UNESCO-ovu Reprezentativnu listu nematerijalne kulturne baštine čovječanstva kao element nematerijalne kulturne baštine u Belgiji. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalne kulturne baštine na zasjedanju u Nairobiju 2010.

Godišnji sajam važan je događaj u stočarskoj industriji. Stotine poljoprivrednika na sajam dovode više od 600 konja i do 1200 krava. Životinje su izložene pred sudijama i brojnim potencijalnim kupcima, drugim stočarima i hiljadama gledalaca.

## Reference 
Kategorija:Nematerijalna kulturna baština u Belgiji