Carmina Burana (Orff)

''''''''* je kantata koju je 1935. i 1936. godine komponovao Carl Orff, na osnovu 24 pjesme iz srednjovjekovne zbirke *Carmina Burana*. Njen puni latinski naslov je ** ("Pjesme Beuerna: Svjetovne pjesme za pjevače i horove koje se pjevaju zajedno sa instrumentima i magičnim slikama"). Prvi put ju je izvela Oper Frankfurt 8. juna 1937. godine, a predstavlja dio *Trionfija*, muzičkog triptiha koji objedinjuje *Catulli Carmina* i *Trionfo di Afrodite*. Prvi i posljednji dio djela zovu se "  " ("Fortune, Carica svijeta") i počinje s "O Fortuna".

## Tekst 
[mini| " [Rota Fortunae|Kolo sreće" iz *Codexa Buranus*]]
Godine 1934. Orff je naišao na izdanje *Carmine* Burane iz 1847. autora Johanna Andreasa Schmellera, originalni tekst koji datira uglavnom iz 11. ili 12. vijeka, uključujući i neke iz 13. vijeka. Michel Hofmann je bio mladi student prava i entuzijasta latinskog i grčkog jezika; pomogao je Orffu u odabiru i organizaciji 24 pjesama iz libreta, uglavnom u svjetovnim latinskim stihovima, s malo srednjeg visokonjemačkog  i starofrancuskog. Izbor pokriva širok spektar tema, podjednako poznatih u 13. vijeku kao i u 21. vijeku: prevrtljivost sreće i bogatstva, prolazna priroda života, radost povratka proljeća, te zadovoljstva i opasnosti pića, proždrljivosti, kockanja i požude.

*Carmina Burana* je strukturirana u pet glavnih sekcija, koje sadrže ukupno 25 stavaka. Orff postavlja *oznake attacca* između svih pokreta unutar svake scene.

Veliki dio kompozicione strukture zasniva se na ideji okretanja Točka sreće.

Crtež točka koji se nalazi na prvoj stranici *Burana Codexa* uključuje četiri fraze oko vanjske strane točka:

Regnabo, Regno, Regnavi, Sum sine regno.

(Vladat ću, vladam, vladao sam, ja sam bez carstva).

Unutar svake scene, a ponekad i unutar jednog stavka, točak sreće se okreće, radost se pretvara u gorčinu, a nada u tugu. "O Fortuna", prva pjesma u Schmellerovom izdanju, zaokružuje ovaj krug, čineći kompozicioni okvir za djelo kroz istovremeno otvaranje i zatvaranje.
[mini| Scenografiju je napravio Helmut Jürgens za nastup u [Münchenu 1959. godine]]
Orff je bio pretplaćen na dramski koncept pod nazivom "Theatrum Mundi" u kojem su muzika, pokret i govor bili neodvojivi. Babcock piše da je „Orffova umjetnička formula ograničila muziku tako što je svaki muzički trenutak trebao biti povezan s akcijom na sceni. Ovdje moderne izvedbe *Carmine Burane* ne ispunjavaju Orffove namjere." Orff potpisuje *Carminu Buranu* kao "scensku kantatu" u namjeri da na sceni prikazuje ples, koreografiju, vizuelni dizajn i druge faze akcije; komad se danas obično izvodi u koncertnim dvoranama kao kantata.

Plesnu verziju Carmine Burane koreografirala je Loyce Houlton za Minnesota Dance Theatre 1978. U čast Orffovog 80. rođendana, snimljena je glumačka i koreografska filmska verzija, koju je režirao Jean-Pierre Ponnelle za njemačku radionicu ZDF; Orff je sarađivao u njenoj produkciji.

## Muzički stil 
Orffov stil pokazuje želju za direktnošću govora i pristupa. *Carmina Burana* ima malo ili nimalo razvoja u klasičnom smislu, a polifonija je također upadljivo odsutna. *Carmina Burana* izbjegava očigledne harmonijske složenosti, što su mnogi muzičari i kritičari istakli, kao što je Ann Powers iz *New York Timesa*.

Na Orfa su melodijski utjecali modeli kasne renesanse i ranog baroka, uključujući Williama Byrda i Claudija Monteverdija. Uobičajeno je pogrešno mišljenje da je Orff melodije *Carmine Burane* bazirao na neumatskim melodijama; dok su mnogi tekstovi u *Burana kodeksu* pojačani neumima, gotovo nijedna od ovih melodija nije bila dešifrovana u vrijeme Orffove kompozicije, niti jedna nije poslužila Orffu kao melodijski model. Njegova svjetlucava orkestracija pokazuje poštovanje prema Stravinskom. Konkretno, Orffova muzika veoma podsjeća na raniji rad Stravinskog, *Les noces* (*Vjenčanje*).

Ritam je, za Orfa kao što je bio i za Stravinskog, često primarni muzički element. Sve u svemu, zvuči ritmički jednostavno i jednostavno, ali metar će se slobodno mijenjati od jednog takta do drugog. Dok se ritmički luk u sekciji uzima kao cjelina, nakon takta od pet može slijediti jedan od sedam, do jednog od četiri i tako dalje, često s označenom cezurom između njih. Ove stalne ritmičke promjene u kombinaciji sa cezurom stvaraju  vrlo "razgovoran" osjećaj - toliko da se ritmička složenost djela često zanemaruje.

Neke od solo arija predstavljaju hrabre izazove za pjevače: jedina solo tenor arija, *Olim lacus colueram*, često se pjeva gotovo u potpunosti u falsetu kako bi se demonstrirala patnja lika (u ovom slučaju, pečenog labuda). Baritonske arije često zahtijevaju visoke note koje se obično ne nalaze u baritonskom repertoaru, a dijelovi baritonske arije *Dies nox et omnia* često se pjevaju u falsetu, što je jedinstven primjer u baritonskom repertoaru. *Zapažena* je i solo sopran arija *Dulcissime* koja zahtijeva izuzetno visoke note. Orf je ovu ariju namijenio za lirski sopran, a ne koloraturni, kako bi muzičke tenzije bile očiglednije.

*Carmina Burana* je partitura za veliki orkestar. Prvi put ju je postavila Operska kuća iz Frankfurta 8. juna 1937. godine pod dirigentskom palicom Bertila Wetzelsbergera (1892–1967) sa Cäcilienchor Frankfurt, uprizorenje Oskara Wälterlina i scenografijom i kostimima Ludwiga Sieverta. Ubrzo nakon veoma uspješne premijere, Orff je svom izdavaču, Schott Music, rekao sljedeće:Sve što sam do danas napisao, a što ste vi, nažalost, odštampali, može se uništiti. Sa *Carminom Buranom* počinju moja sabrana djela.Nekoliko predstava ponovljeno je i drugdje u Njemačkoj. Nacistički režim je u početku bio nervozan zbog erotskog tona nekih pjesama, ali je na kraju prihvatio to djelo. Postao je najpoznatije muzičko djelo komponovano u Njemačkoj u to vrijeme. Popularnost djela nastavila je rasti nakon Drugog svjetskog rata, a do 1960-ih *Carmina Burana* je postala obavezni dio međunarodnog klasičnog repertoara. Dospjelo je na 62. mjesto na listi *Classic 100 Ten Years On* kao i na 144. mjesto na *Classic FM Kući slavnih 2020.'' 

## Reference 
 **Izvori**

* 
* 
* 

### Dalje čitanje 
* 
* Babcock, Jonathan. "Carl Orff's *Carmina Burana*: A Fresh Approach to the Work's Performance Practice". *Choral Journal* 45, no. 11 (May 2006): 26–40.
* Fassone, Alberto: "Carl Orff", in: *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, London: Macmillan 2001.
* Lo, Kii-Ming, "Sehen, Hören und Begreifen: Jean-Pierre Ponnelles Verfilmung der *Carmina Burana* von Carl Orff", in: Thomas Rösch (ed.), *Text, Musik, Szene – Das Musiktheater von Carl Orff*, Mainz etc. (Schott) 2015, pp.&nbsp;147–173.
* Steinberg, Michael. "Carl Orff: *Carmina Burana*". ''Choral Masterworks: A Listener's Guide*. Oxford: Oxford University Press, 2005, 230–242.
* Werner Thomas: *Das Rad der Fortuna – Ausgewählte Aufsätze zu Werk und Wirkung Carl Orffs*, Schott, Mainz 1990, .

## Vanjski linkovi 
* , Coro Sinfônico Comunitário da Universidade de Brasília
* Carmina Burana Web  Sveobuhvatan sajt o Carl Orff-ovoj *Carmina Burana*
* Tekst, originalni i preveden na engleski, kako se pojavljuje u Orffovom libretu
* Program notes on *Carmina Burana'' , 28 March 2004, Mendelssohn Club of Philadelphia
* "The Lasting Appeal of Orff's *Carmina Burana*", zvučne datoteke i transkripcija na NPR
* Full lyrics to *Carmina Burana*
* "Carl Orff: *Carmina Burana*" (kompletno izvođenje, 1:11 sati), University Chorus and Alumni Chorus, UC Davis Symphony Orchestra and the Pacific Boychoir at the Mondavi Center (4 June 2006)
* "The Story of the Carmina Burana", Radio Netherlands Archives, December 19, 2004

Kategorija:Carl Orff
Kategorija:Kantate