Pietro Cavallini

**Pietro Cavallini** (ili tačnije, Pietro "Cavallino" de' Cerroni, na dokumentima Petrus dictus Caballinus de Cerronibus) bio je italijanski slikar i mozaičar aktivan u Rimu između 1277-1330, neposredno prije rane renesanse. Tokom cijelog života bio je angažiran da dovrši neke od važnih umjetničkih radova u vjerskim objektima u Rimu i Napulju. Spada među najznačajnije predstavnike rimske škole iz 13. vijeka, a zajedno sa Giottom, Ducciom i Cimabueom zauzima važno mjesto u historiji italijanskog slikarstva kasnog duecenta i početka trecenta.

## Stvaralaštvo 
### Počeci 
Malo se zna o njegovoj biografiji, iako se zna da je bio iz Rima, pošto se potpisivao kao *"pictor romanus"*. Prvo pominjanje imena "Pietrus dictus Cavallinus de Cerronibus" pojavljuje se u dokumentu iz 1273. 
Važan izvor informacija je knjiga "Commentarii" u kojoj je firentinski renesansni umjetnik Lorenzo Ghiberti naveo da su prva Cavallinijeva djela bila dva ciklusa fresko ukrasa s pričama iz Novog i Starog zavjeta, koji se nalaze u brodu Bazilike svetog Pavla izvan zidina u Rimu. Prvi fresko ciklus rađen je između 1270–79, a drugi između 1282-87. Oslikane su preko obrisa ranokršćanskih fresaka iz 5. vijeka u pokušaju njihove "obnove". I Cavallinijeva djela i nekoliko ranijih fresaka koje nije oslikao stradali su u požaru 1823. Međutim, njihove kopije su sačuvane, a čini se da su prostrana monumentalnost i klasični afiniteti djela iz 5. vijeka imali dubok utjecaj na formiranje Cavallinijevog stila.

### Ciklus mozaika u Bazilici svete Marije u Trastevereu 
Dekorativni ciklus mozaika u Bazilici svete Marije u Trastevereu najznačajnije je djelo ovog umjetnika. Naručilac ovog remek-djela rimske slikarske škole bio je kardinal Bertoldo Stefaneschi. Historičari umjetnosti smatraju da je ciklus mozaika rađen između 1291-1296 u okviru renoviranja starijih mozaika iz 1148. Mozaički ciklus sastoji se od sedam mozaika u apsidi i na donjem dijelu apsidalnog luka, od kojih šest, gledajući s lijeva na desno, pripovijeda o životu Bogorodice:
* Rođenje Marijino
* Bogojavljenje
* Rođenje Isusovo
* Madona s djetetom, sveti Pavao, Petar i donator Bertoldo Stefaneschi (središnji panel)
* Poklonjenje mudraca
* Prezentacija Isusa u hramu
* Uspenje svete Marije
Zanimljivost je da su urađeni mozaici nadahnuti stihovima kardinala Jacopa Stefaneschog koji prate epizode prikazanog života Djevice Marije.
Mozaik Pietra Cavallinija sa scenom Krunisanja Bogorodice predstavlja vrhunac u cjelokupnom ciklusu i nalazi se u apsidi Bazilike svete Marije u Trastevereu. Prikazuje Mariju kao Majku Božju, koja sjedi pored Isusa. U ovoj vrsti bizantijske ikonografije Marija je predstavljena kao "bazilisa" (grčki: βασίλισσα), tj. kao kraljica ili carica svijeta, koja dijeli tron ​​svog sina. Oboje nose zlatnu odjeću, a za Mariju ovo je jedinstveno u poređenju s uobičajenim prikazima u kojima je viđena u plavom ogrtaču. Pored njih je sedam muških figura, tri pored Marije, a četiri pored Isusa, koji se mogu identifikovati po imenima ispod njih. Iznad Isusa se vidi Božja ruka koja drži vijenac iznad Isusove glave. Duh Sveti je predstavljen tamnom zrakom iznad Božje ruke i zajedno s malim krstom iznad zemlje predstavlja Sveto Trojstvo. Posmatrajući ovaj mozaički ciklus primjetno je da i dalje postoje površne konvencije bizantijskih tipova lica i gestova. Međutim, bizantijski linearni tretman draperija ozbiljno je ograničen u korist zaobljenog modeliranja, a tradicionalna linearna definicija crta lica je potpuno napuštena. Postoji upadljivo nova prostorna jasnoća i skulpturalni pristup figurama i upotreba svjetlosti koja je bez presedana u italijanskoj umjetnosti, gdje svjetlost udara na figure iz jednog smjera i služi za oblikovanje i otkrivanje, a ne ukrašavanje forme. Ljudskost koja je uočljiva na izrazima lica apostola ostavlja veliki utisak na gledaoca, pri čemu su njihove bore, kosa i draperija promatrani s delikatnim realizmom koji nudi prve naznake renesanse.

#### Galerija 

Datoteka:Cavallini - Last Judgment (fragment), c. 1300.jpg|"Posljednji sud", 320 x 1.400&nbsp;cm, približno 1293. 
Datoteka:Last Judgement - Cavallini - Santa Cecilia 01.jpg|"Posljednji sud" 
Datoteka:Cavallini Last Judgement 01.jpg|"Posljednji sud" (detalj)
Datoteka:Pinturicchio Last Judgement 03.jpg|"Posljednji sud (detalj)
Datoteka:Pietro Cavallini - The Last Judgement (detail) - WGA04590.jpg|"Posljednji sud" (detalj)
Datoteka:Pietro cavallini, apostoli da un giudizio universale, s. cecilia in trastevere, 1289-93 ca.jpg|"Posljednji sud" (detalj)
Datoteka:Pietro Cavallini - The Last Judgement (detail) - WGA04589.jpg|"Posljednji sud" (detalj)
Datoteka:Pinturicchio Last Judgement 01.jpg|"Posljednji sud" (detalj)
Datoteka:Pinturicchio Last Judgement 02.jpg|"Posljednji sud" (detalj)

### Freska u Crkvi svetog Đorđa u Velabru 
thumb|200px|desno|Freska u Crkvi svetog Đorđa u Velabru s prikazom Isusa sa svecima, Rim, 1296.
Godine 1296. Cavallini je dobio narudžbu od kardinala Pietra Peregrossija da naslika fresku u apsidi rimske Crkve svetog Đorđa u Velabru. Kompozicija prizora na fresci slična je kasnoantičkim apsidalnim mozaicima sa Isusom koji stoji u sredini između svetih Marije i Đorđa na bijelom konju (lijevo), te svetih Petra i Sebastijana odjevenih u vojničku odjeću (desno). Isus u lijevoj ruci drži svitak s podignutom desnom rukom u znak blagoslova.
Italijanski historičar umjetnosti iz 17. vijeka Torrigo pripisao je ovu fresku kao Giottovo djelo, a ova atribucija zadržala se sve do 19. vijeka. Historičari umjetnosti Crowe i Cavalcaselle (1864.), a zatim i Federico Hermanin (1902.) na osnovu još čvršćih dokaza nakon njegovog otkrića stilskih sličnosti s freskom "Posljednjeg suda" u Bazilici svete Cecilie u Trastevereu, dovela je do konsenzusa među naučnicima prilikom pripisivanja ovog djela Cavalliniju. Freska je restaurirana 1996. u okviru velikog programa restauracije crkve nakon oštećenja uzrokovanog autobombom u julu 1993.

### Bazilika svete Marije u Aracoeli 
thumb|150px|desno|Grobnica kardinala Mattea di Acquasparte iznad koje se nalazi Cavallinijeva freska "Madona s djetetom okružena svetim Ivanom (ili Matejem) i Franjom"
Vasari je u svojoj knjizi naveo da je Pietro Cavallini slikao u Bazilici svete Marije u Aracoeli što arhivski dokumenti i potvrđuju. Do danas su sačuvani ostaci samo dvije freske otkrivene 2000. iza oltarne slike i ukrasa iz 19. vijeka, a koje se nalaze na desnoj strani crkve u kapelama svetaca Lorenza da Brindisija (1559-1619) i Pasqualea Baylona. kardinala Mattea di Acquasparte, franjevačkog filozofa (slika desno). Sveta Marija s djetetom okružena je svetim Ivanom (ili Matejem) i Franjom, dok je kardinal Acquasparte predstavljen sićušnom klečećom figurom u donjem desnom uglu freske. U vrhu luka nalazi se okrugli Isusov blagoslov. Kardinal je umro 1302. a freska je vjerovatno oslikana nekoliko godina kasnije. 
thumb|200px|lijevo|"Madona s djetetom i svecima"
Vjerovatno je druga freska "Madona s djetetom i svecima" na desnom zidu glavni sačuvani fragment onoga što je morao biti cijeli fresko ciklus u okviru oltarne slike. Madona je prikazana do pola ispred zavjese od zlatnog brokata držeći svijetlokoso dijete koje blagosilja gledatelja, a okružena je svetim Ivanom Krstiteljem i Ivanom Evangelistom. Na ostalim fragmentima nalazi se uvjerljivo trodimenzionalno prikazana crvena srednjovjekovna kula. Nakon opsežne restauracije, Madona je 2004. izložena javnosti i izuzetno je dobro očuvana. Stil fragmenata freske podsjeća na Cavallinijevu "Posljednju presudu" iz Bazilike svete Cecilie u Trastevereu. Prisustvo dvaju svetaca sugeriše da je ciklus možda naručio senator Giovanni Colonna, dobrotvor crkve.

Freske iz Bazilike svete Marije u Aracoeli ne spominju se u knjigama Ghibertija ili Vasarija, a 1904. Toesca ih je pripisao Cavalliniju, dok Hetherington od 1979. smatra da ih je uradio Cavallinijev asistent prema njegovom dizajnu.
Većina historičara umjetnosti danas smatra da su freske zajednički naslikali Cavallini i Jacopo Torriti. 
Na bočnom ulazu ove bazilike nalazi se luneta s mozaikom Madone s djetetom i dva anđela. Ovo nije originalna lokacija mozaika, kojeg je 1564. premjestio Aleksandar Mataeius, čije ime se nalazi iznad lijevog anđela (godina MDLXIIII je iznad drugog anđela). I za ovaj mozaik historičari umjetnosti vjeruju da su ga zajednički izveli Pietro Cavallini i Jacopo Torriti (ili njihove škole).

### Na anžujskom dvoru u Napulju 
Oko 1308. Pietro Cavallini se našao u Napulju na dvoru Karla II Anžujskog čije je pokroviteljstvo dovelo neke od najvažnijih slikara njegovog doba u Napulj. Cavallini je radio na kapeli Brancaccio u Bazilici svetog Dominika Velikog 1308. i Crkvi Santa Maria Donnaregina Vecchia 1317. sa svojim sugrađaninom Filippom Rusutijem. Nakon završetka izrade slika koje je naručio Karlo II, vratio se u Rim prije 1325.

#### Cavallinijeva biblija 
Biblija koju je iluminirao Pietro Cavallini danas se čuva u bibliotekama Civica i A. Ursino Recupero Riunite u Cataniji, nastala je po nalogu napuljskog aristokrate i kardinala Landolfa Brancaccia krajem prve i početkom druge decenije 14. vijeka. Ovo djelo smatra se jednom od najljepših biblija na svijetu, a obogaćena je s preko 100 minijatura i 167 inicijala ukrašenih zlatnim listićima, na otprilike 400 pergamentnih stranica. Predstavlja remek-djelo inicijalne umjetnosti sa preko 400 ornamentalnih i historijskih inicijala (pogledati dole na video primjeru).

### Posljednja djela 
Prema pisanju Lorenza Ghibertija mozaici koji su se nalazili na prednjoj fasadi iznad ulaza Bazilike svetog Pavla izvan zidina uradio je Cavallini između 1316-34 po narudžbi pape Ivana XXII. Mozaici spadaju među njegova posljednja djela. Prije toga je između 1294-1303 u istoj bazilici uradio treći fresko ciklus. Godine 1321. započeo je vanjsko uređenje Bazilike svetog Pavla izvan zidina, gdje je izveo ciklus mozaika po bizantijskoj tehnici koji je uništen u požaru u 19. vijeku i ovo je njegov posljednje veliko djelo koje se vjerovatno poklopilo s vremenom njegove smrti.

## Stil i utjecaj 
Pietro Cavallini bio je vodeći umjetnik rimske škole koja je imala odlike romaničke umjetnosti i povratku ka klasičnoj umjetnosti, za razliku od druge rimske škole koja se u to vrijeme vjerno držala bizantijske tradicije. 
Njegovo stvaralaštvo predstavlja najraniji značajan pokušaj italijanske umjetnosti da raskine s bizantijskim stilizacijama i krene ka plastičnom, iluzionističkom prikazu figura i prostora. Pietro Cavallini imao je značajan utjecaj na cijeli niz slikara koji su radili u drugim italijanskim gradovima, a posebno na inovativnog firentinskog slikara Giotta.

Smatra se jednim od najvećih rimskih slikara srednjeg vijeka, a upravo je njegovo kao i slikarstvo nekoliko drugih rimskih umjetnika tog vremena značajno utjecalo na firentinsko i sijensko gotičko slikarstvo.
Utjecaj klasičnih rimskih oblika u kombinaciji s bizantijskim umjetničkim naslijeđem toskanskog regiona i gotički utjecaji iz Francuske na sijensku školu dovelo je do nastanka naturalizovanog slikarskog stila koji je bio jedan od ishodišta međunarodne gotike, sa Simoneom Martinijem kao najistaknutijim predstavnikom.
U Firenci je utjecaj klasičnih rimskih oblika u kombinaciji s bizantijskim umjetničkim naslijeđem toskanske regije potaknuo interesovanje za volumetrijske, naturalističke slike i kipove. To je u oštroj suprotnosti s relativno ravnim i ornamentiranim gotičkim, internacionalnim gotičkim i bizantijskim stilovima.

Rimski naturalizam Pietra Cavallinija također je evidentan u Bazilici svetog Franje Asiškog, izgrađenoj početkom 13. vijeka u čast novokanoniziranog Franje Asiškog. Kako je svetište naručila rimska crkva, njegova unutrašnjost je oslikana u rimskoj tradiciji. Identiteti umjetnika koji su radili u ovoj crkvi uglavnom nisu poznati, ali je barem jedan tim umjetnika došao iz Rima. Zbog sličnosti rada u ovoj bazilici s radom firentinskog umjetnika Giotta, tradicionalno mu se pripisuje rad na nekim od fresaka, iako većina učenjaka više ne vjeruje da je on učestvovao u njihovom stvaranju.
Giottov rad u Scrovegni kapeli u Padovi pokazuje veliki utjecaj stiliziranog rimskog naturalizma u novom individualiziranom stilu koji će karakterizirati kasniji rad firentinskih renesansnih umjetnika.

Međutim, najbolji primjer zrelog slikarskog stila Pietra Cavallinija uočljiv je u fresko seriji iz rimske Crkve Santa Cecilia in Trastevere. Ovdje su klasicizirajući elementi njegovih mozaika konsolidirani u moćan i veličanstveno izražajan stil koji najbolje ilustruje lijepa i živahna grupa sjedećih apostola, visoko individualiziranih, čija čvrstoća forme potpuno uspješno definira prostor oko sebe. Još jedna važna karakteristika je korištenje mehkih, bogatih harmonija boja i sjenčanja.

Cavallini je imao mnogobrojne sljedbenike, koji su naslikali isto tako brojne freske ne samo u Rimu, nego i u drugim italijanskim gradovima. Najznačajniji su fresko serija iz Crkve Santa Maria di Donna Regina u Napulju, kao i ukrasi ramova i zidova iznad vrata pisarnice ("Sala dei Notari") u gradskoj vijećnici Perugie, čija dekoracija je izvedena 1296.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Santa Maria in Aracoeli (Our Lady at the Heavenly Altar)
* Video primjer iluminirane Cavallinijeve bilije

Kategorija:Rođeni 1259.
Kategorija:Umrli 1330.
Kategorija:Biografije, Rim
Kategorija:Italijanski slikari
Kategorija:Slikari gotike