Biblija

mini|desno|300px|Biblija ručno pisana na latinskom jeziku**Biblija** (kasnolat. *Biblia,* od grč. *βıβλία,* deminutiv mn. [jed. *βıβλίον*] od *βίβλος:* knjiga), sveta knjiga židovstva i kršćanstva, zbirka raznovrsnih spisa koji su nastajali tijekom više od 1000 god. pr. Kr. (*Deborin hvalospjev,* Suci 5) pa do kraja I. st. (2 Pt). Naziva se i *Sveto pismo,* katkad *Pismo* ili *Pisma.* Kršćani je dijele na *Stari zavjet* (SZ) i *Novi zavjet* (NZ).

#### **Biblijski spisi** 
Popis biblijskih knjiga iz kojih vjerska zajednica razumijeva svoj identitet i koje su za nju normativne naziva se kanon Svetog pisma, a to proizlazi iz shvaćanja da je Biblija istodobno i ljudska i Božja riječ. Tematska osovina koja ujedinjuje izbor djela različitih oblika (poetskih, mudrosnih, zakonskih...) iz židovske i ranokršćanske književnosti od kojih se sastoji Biblija povijest je spasenja. Kanonski popis u židovstvu i kršćanstvu nije sasvim istovjetan: među raznim kršćanskim zajednicama (katolici, protestanti, pravoslavni) postoje neke razlike u broju biblijskih spisa.

#### *Biblijski kanon u židovstvu* 
Još u razdoblju između završetka formiranja SZ i nastanka NZ, ne može se govoriti o istovjetnom kanonu sveukupnog židovstva. Zajednica u Kumranu davala je velikom broju spisa određeni autoritet. Samarijanci su imali samo *Petoknjižje.* Židovi se u dijaspori služe grčkim prijevodom, tzv. *Septuagintom.* Krajem I. st., oko dva desetljeća nakon rušenja jeruzalemskog hrama, odlučeno je u Jamniji da u kanonu hebrejske Biblije bude 39 spisa. Uglavnom su na hebrejskome, malim dijelom na aramejskome. Svrstavaju se u tri skupine: *Torah* (Zakon, Petoknjižje ili *Pentateuh*), *Nebī’īm* (Proroci) i *Ketūbīm* (Spisi, Hagiografi). Skraćeni židovski naziv za Bibliju *TaNaK* dolazi od početnih slova svake skupine takve trodijelne podjele, a za hebrejsku Bibliju upotrebljava se i naziv *Mikra* *(Pismo)*. Ako se katkad govori o manjem broju knjiga hebrejske Biblije, primjerice o 22 (J. Flavije), tada je riječ o drukčijem načinu brojanja tih spisa.

#### *Biblijski kanon u kršćanstvu* 
*Stari zavjet.* Novozavjetni se pisci u I. st. služe *Septuagintom* (LXX), grč. prijevodom *Sedamdesetorice.* Tijekom nekoliko stoljeća kršćanski autori skloni su katkada kraćem (palestinskom), katkada dužem (LXX) popisu knjiga *Staroga zavjeta*. Origen (182–251) naginje palestinskomu kanonu, ali smatra da i ostali spisi imaju autoritet. Počinje se praviti razlika između kanonskih i crkvenih knjiga. Jeronim (347–420) koleba se između dužeg i kraćeg popisa, dok je Augustin (354–430) bio za duži. Na koncilu u Rimu 382. zaokružen je popis »božanskih Pisama« prema kojem SZ ima 46 knjiga. Tridentski koncil 1546. prihvaća takav kanon SZ s 39 protokanonskih (istovjetne s palestinskim kanonom) i 7 deuterokanonskih knjiga koje se svrstavaju na povijesne, poučne i proročke. Latinski prijevod *Vulgatu* proglašava službenim (autentičnim) biblijskim tekstom za Katoličku crkvu. Martin Luther 1522. isključuje deuterokanonske knjige iz kanonskog popisa SZ. Biblijska izdanja u protestantskim crkvama imaju zato obično kanon SZ od 39 knjiga. Uobičajen je naziv za deuterokanonske knjige u protestantizmu apokrif. Parabiblijske spise, koje katolici nazivaju apokrifima, protestanti zovu pseudoepigrafima. Pravoslavlje se u svojem kanonu SZ ravna prema *Septuaginti,* koja ima duži popis i »apokrifne« dijelove. Ekumenska biblijska izdanja koja priređuju bibličari različitih konfesija sadrže protokanonske i deuterokanonske knjige SZ.

## Knjige 
;Stari zavjet:

*Kurzivom je ispisano 7 deuterokanonskih knjiga.*

; Novi zavjet

*Novi zavjet,* samo kršćanski dio Biblije, nastao je u drugoj pol. I. st. Njegovo uključivanje u biblijski kanonski popis trajalo je nekoliko stoljeća. Već ranokršćanski spis *Didahe* (I. st.) daje biblijsko poštovanje nekim novozavjetnim spisima. Marcion (85–160) je zastupao mišljenje da kršćanski biblijski kanon treba imati samo Lukino evanđelje i Pavlove poslanice. Irenej (II/III. st.) počinje nazivati *Pismima* i najranije kršćanske spise. Tzv. *Muratorijev novozavjetni popis* s kraja II. st. definitivno je zaokružen na koncilu u Rimu 382. Premda su s reformacijom dovedene u pitanje Poslanica Hebrejima, Jakovljeva poslanica, Judina poslanica i Otkrivenje, sve kršćanske crkve prihvaćaju 27 novozavjetnih spisa: 4 evanđelja, Djela apostolska, 13 Pavlovih poslanica, Poslanicu Hebrejima, 7 katoličkih poslanica i Otkrivenje.

## Također pogledajte
* Tora
* Kur'an
* Usporedna tabela biblijskih i kur'anskih imena u bosanskom jeziku
* Estera
* Patrijarh (Biblija)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Biblija u prijevodu Đure Daničića (Stari zavjet) i Vuka Karadžića (Novi zavjet)


Kategorija:Kršćanstvo
Kategorija:Judaizam
Kategorija:Svete knjige