Incident u Dobrovoljačkoj 1992.

**Incident u Dobrovoljačkoj ulici** dogodio se 3. maja 1992. godine u Dobrovoljačkoj ulici (*danas: Ulica Hamdije Kreševljakovića*) tokom opsade Sarajeva od strane Jugoslavenske narodne armije. Kolona vozila JNA, koja se povlačila iz zgrade Komande 2. armijske oblasti na Bistriku u pravcu Lukavice, napadnuta je od strane pripadnika Armije RBiH, Teritorijalne odbrane BiH, Patriotske lige i Zelenih beretki, kao i jedinica specijalne policije MUP BiH a ranjeno je 73 vojnika Nakon nekoliko manjih oružanih incidenata, 2. maja u 3:30 počelo je bombardovanje grada, koje je trajalo do pet ujutru. Gađana je zgrada Predsjedništva Bosne i Hercegovine, gradsko jezgro, općine Stari Grad i Novo Sarajevo, što je bila artiljerijska priprema za napad koji će potom uslediti. Oštećeni su zgrade Doma sindikata, Skupština i televizijski relej na Humu. Tog jutra je izvršena i diverzija u Glavnoj pošti na Obali, čime je komunikacija u Sarajevu između jedinica TO BiH i štaba oslabljena. Nakon artiljerijskog napada, slijedio je napad na Sarajevo iz tri pravca: pravca Lukavice, Nedžarića, Trebevića uz korištenje tenkova, oklopnih transportera i pješadijskog naoružanja. Sukobi su se vodili oko zgrade Doma JNA, te je napadnuta i uništena jedna grupa vojnika JNA sa dva oklopna transportera kod tramvajske stanice na Skenderiji. šest civila i 16 pripadnika Armije RBiH Nakon slijetanja, vojnici JNA su Aliju Izetbegovića i ostale članove delegacije, odveli do aerodromske zgrade, gdje ih je primio komandant 4. Korpusa JNA Vojislav Đurđevac. Pod izgovorom da JNA zadržava delegaciju zbog haotičnog stanja u gradu, delegacija je odvedena u kasarnu u Lukavici.

## Kolona JNA napušta kasarnu 
Oklopnim vozilima UNPROFOR-a, oko 10:45 Izetbegović sa ostalim članovima delegacije kreće prema Sarajevu, a nakon dolaska u kasarnu na Bistriku u koloni vozila JNA i pratnji dva bijela transportera UNPROFOR-a kreće se Dobrovoljačkom ulicom u pravcu Skenderije, gdje je predviđeno da delegacija napusti kolonu. Oko 13 sati posredstvom kanadskog generala Mekenzija (komandant UNPROFOR-a u BiH), sa generalom JNA Kukanjcem dogovorena je razmjena. Sa Bosanske strane, Ejup Ganić je obavljao pregovore kako bi dogovorio da se predsjednik i njegova kćerka oslobode, a da se zauzvrat osigura siguran prolaz generala Kukanjca. Nije dogovoreno da vojni konvoj napusti kasarnu sa vojnicima i vojnom opremom. U popodnevnim satima, Alija Izetbegović, njegova ćerka Sabina i Zlatko Lagumdžija, iz kasarne Lukavica gde su proveli noć, vojnim transporterima UNPROFOR-a, zajedno sa generalom Lewis MacKenzie, dolaze do komande 2. armijske oblasti. Čelo kolone sa 38 vozila i 261 osobom, Dobrovoljačka ulica (danas Hamdije Kreševljakovića), nalazi se nedaleko od zgrade Predsjedništva Bosne i Hercegovine, u blizini Miljacke. Desnu obalu Miljacke kontrolisale su snage Teritorijalne odbrane BiH, a stotinjak metara nizvodno snage bosanskih Srba. Na tom mjestu se trebao izdvojiti transporter UNPROFOR-a u kojem se nalazio zatočeni predsjednik Alija Izetbegović.
## Napad 
Tokom razgovora Divjaka i Izetbegovića, na začelju, oko 200 do 300 metara dalje, je otvorena vatra na kolonu, na šta je Jovan Divjak reagovao naredbom iz sveg glasa: "Ne pucaj, ne pucaj!" Prema izjavama svedoka, u napadu na kolonu učestvovali su pripadnici Teritorijalne odbrane BiH, Zelenih beretki, Patriotske lige, kao i više samostalnih naoružanih grupa. Komanda tih grupa tada još uvek nije bila objedinjena, a telefonske veze nisu radile. Jovan Divjak veruje da niko nije izdao naređenje, već je to bila samoinicijativa pojedinaca. Prema navodima srbijanskog Tužilaštva, kolona je napadnuta na osnovu naredbe koju je izdao Zaim Backović Zagi, pomoćnik komandanta TO:

## Posljedice 
Posljedice incidenta su značajne za razvoj rata u Sarajevu i Bosni i Hercegovini. Do tada se JNA prezentirala kao borac protiv narastajućeg nacionalizma, te garant miru u Bosni i Hercegovini. Neprekidno su poricani zločini u Ravnom, Bijeljini, te sukobi na Kupresu i zauzimanje nekoliko važnijih strateških gradova od strane JNA, te dijeljenje oružja srpskom stanovništvu Bosne i Hercegovine. Oružanim sukobom je započeo otvoreni rat, koji je u Sarajevo počeo totalnom blokadom grada.

Manipulacije o incidentu traju decenijama. Neke od najgorih su one o broju poginulih, ali i one koje poistovjećuju događaje od 2. maja kada su tenkovi JNA krenuli na zvanične institucije BiH i 3. maja kada se desio napad u Dobrovoljačkoj. Iako je riječ je o dva odvojena događaja, njih mediji u Srbiji dovode u isti kontekst, čime se mitologizira cijela priča.

U medijima se govori i preko 200 zarobljenih pripadnika JNA, ali oni su zapravo ubrzo pušteni. Televizijski snimci napada su manipulirani, te korišženi u propagandne svrhe. Jovan Divjak, komandant obrane Sarajeva, nikada nije osporio činjenicu da se u Dobrovoljačkoj ulici desio zločin i da on mora da dobije sudski epilog, zato je odmah poslije rata zahtijevao da događaji u Dobrovoljačkoj moraju da budu procesuirani i to u BiH, u protivnom sve će se izroditi u nakazne forme. Sarajevski politički analitičar Enver Kazaz smatra da je u Dobrovoljačkoj „počinjen ratni zločin koji ne služi na čast onima koji baštine oslobodilačku borbu Armije BiH“ i da negirati taj zločin podrazumijeva puhati u njedra negatorima genocida.

### Intervju Kukanjca za RTRS 
General Milutin Kukanjac, koji je također bio u koloni, 1994. godine dao je intervju za Radio televiziju Republike Srpske (RTRS) gdje je izjavio da je poginulo 6 osoba i da je ogorčen što je ostavljen u koloni na cjedilu. Tužilaštvo Srbije je preko Interpola 2009. raspisalo potjernice za 19 osoba, između ostalima i Ejupom Ganićem i Jovanom Divjakom, koji su bili i uhapšeni. Haški tribunal donio je zaključak da nijedna od 19 navedenih osoba nije odgovorna za poginule u Dobrovoljačkoj ulici. Iskaz generala Kukanjca je Haški tribunal uzeo kao ključni dokaz o slučaju Dobrovoljačka. U tom intervjuu je Kukanjac, između ostalog izjavio:

## Suđenje 
Srbijansko tužilaštvo za ratne zločine je predmet „Dobrovoljačka“ preuzelo od Vojnog suda u Beogradu pokrenutog još 1992. godine, protiv 19 državljana BiH osumnjičenih za napad na kasarnu u Sarajevu i kolonu JNA u Dobrovoljačkoj ulici, 2.  3. maja 1992. godine. Među optuženima za ove ratne zločine nalaze se Ejup Ganić, Haris Silajdžić, Hasan Efendić tada komandant Teritorijalne odbrane BiH, Sefer Halilović, Mustafa Hajrulahović, Zaim Backović, Jovan Divjak, Fikret Muslimović, Kerim Lončarević, Ivo Komšić, Stjepan Kljujić. Predstavnici BiH su zaključili da je Srbija prekršila Rimski dogovor jer nije tražila mišljenje Međunarodnog suda za ratne zločine počinjene na području bivše Jugoslavije prije podnošenja istrage. Potjernice raspisane preko Interpola od srbijanskog tužilaštva su protivrječne stavu Srbije koja se do tada pravdala da nije bila učesnik rata u BiH. Istu tezu postavio je Mirsad Tokača u intervjuu za BH Dane u 2012, koji je prenio portal *Peščanik*:

## Također pogledajte 
* Dragan Vikić
* Ratko Mladić
* Radovan Karadžić
* Sefer Halilović
* Rat u Bosni i Hercegovini

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* Kemal Kurspahić, "Zloslutno o Dobrovoljačkoj", Radio Slobodna Evropa

Kategorija:1992. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Rat u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Opsada Sarajeva
Kategorija:Bitke JNA u Bosni i Hercegovini