Utva Lasta

**Lasta 95** je školski avion  kojeg je razvila aeroindustrija Utva iz Pančeva.

## Historija i razvoj
Zbog stalnog rasta cijene goriva i pomeranja granica brzine i složenosti borbenih aviona, u svijetu se iskristalisala koncepcija klipnog ili turbomlaznog lakog aviona, za osnovno školovanje pilota. Jugoslovensko Ratno zrakoplovstvo i protivzračna odbrana se opredijelilo za taj koncept i saglasno s tim je to opredjeljenje razradilo u Strategiji razvoja RV i PVO, na osnovu je i definiran TTZ, za razvoj aviona te kategorije. U međuvremenu, silom prilika, koristila se Utva 75 za osnovno školovanje pilota iako taj avion za to nije namjenjen. Još uvijek se koristi , pošto je tek sada počela da pristiže zamjena. Kod aviona Utva 75 učenik i nastavnik sjede jedan pored drugog. Vojni piloti se prioritetno školuju i obučavaju, posebno u akrobacijama, s oba sjedišta u ravni simetrije, kao da su u borbenom avionu. Pored toga, Utva 75 razvijena je po normama turističkih aviona a vojni piloti se školuju da lete na avionima koji ispunjavaju MIL propise.

Ratno zrakoplovstvo i protivzračna odbrana opredijelilo se u svojoj studiji Strategija razvoja RV i PVO i definiranom TTZ-u da spoji nekadašnje uloge aviona Aero-3 i 522 s pokrenutim projektom školskog aviona "Lasta", s koga je prelazak na G-4 Super Galeb, s ekonomičnom preraspodjelom časova letenja u toku školovanja pilota. Taj zahtjev je podrazumijevao avion opremljeniji, udobniji, bolje naoružan i s većim brzinama polijetanja i slijetanja. Pri određivanju TTZ-a, za avion "Lasta", ključno pitanje je bilo, za koju repernu tačku definisati zahtjeve za "Lastu", u rasponu mogućnosti između jednostavnog aviona, klase Aero-3 i G-4. Krajem osamdesetih i početkom 1990-ih, tadašnje RV i PVO se opredjelilo da se definicijom TTZ-a približi avionu G-4. "Lasta" je programirana na osnovu tih zahtjeva, za laku i racionalnu pripremu pilota, učenika, za prelazak na G-4. To je bio prilaz, prvenstveno, pilotskog školskog centra.[4] To je posljedično, značilo, veća opremljenost (veća masa) i manja površina krila, za veće brzine poletanja i sletanja. Vazduhoplovnotehnički institut je, na osnovu definisanog TTZ-a i svoga iskustva s prethodnih programa, uradio programske dokumente, saglasno važećim propisima.

Saglasno tim odlukama i dokumentima, Vazduhoplovnotehnički institut je uradio Program realizacije (PR), u septembru 1982. Iz navedenog prilaza je proizašla diktirana opremljenost (veća masa) i manja površina krila, za veće brzine polijetanja i slijetanja. Po usvajanju PR-a, Institut je uradio projekat i vodio prototipski razvo u okviru fabrike Utva, Pančevo i kooperanata ostalih firmi zrakoplovne industrije SFRJ. Sve poslove na razvoju aviona "Lasta", u Institutu, je vodio dipl. ing. Miloš Petrić, u svojstvu Direktora programa. Ova prva varijanta je kasnije, radi raspoznavanja, nazvana Lasta 1.

Direktor programa "Lasta", sa saradnicima, objašnjava tehnička rešenja rukovodiocima RV i PVO.
Napravljena su dva prototipa; prvi je poletio 2. septembra 1985. u Vazduhoplovnoopitnom centru (VOC), na aerodromu Batajnica, s probnim pilotom, načelnikom VOC-a, pukovnikom Živanom Kalićem.

## Taktičko-tehničke karakteristike
## Reference 
Kategorija:Jugoslavenski školsko-borbeni avioni iz 1980-ih
Kategorija:Avioni UTVA-e