Unutrašnje uho

2. Pina
3. Slušni kanal
4. Bubnjić
5. Srednje uho
6. Kosti
7.Čekić
8. Nakovanj
9. Uzengija
10. Bubna šupljina
11. Sljepoočna kost
12. Eustahijeva tuba
13. **Unurašnje uho**
14. Labirint
15. Polukružni kanali
16. Vestibulum
17. Ovalno okno
18. Okruglo okno
19. Pužnica
20. Vestibulumski živac
21. Pužnični živac
22. Unutrašnji slušni otvor
23. Vestibulopužnični živac
]]

**Unutrašnje uho** (lat. *auris interna*) najunutrašnjiji je dio kičmenjačkog uha. U kičmenjaka unutrašnje uho je uglavnom odgovorno za otkrivanje zvuka i ravnotežu. U sisara sastoji se od koštanog labirinta, prazne šupljine u lobanjskoj  sljepoočnoj kosti, sa sistemom prolaza koji se sastoji od dva glavna funkcionalna dijela:

* Pužnica, posvećena sluhu; pretvarajući obrasce zvučnog pritiska iz vanjskog uha u elektrohemijske impulse koji se prenose u mozak putem slušnog živca.
* Vestibulumski sistem ili vestibulum, posvećen ravnoteži

Unutrašnje uho nalazi se u svih kičmenjaka, sa značajnim varijacijama u obliku i funkciji. Kod svih kičmenjaka, inervira ga osmi glaveni nerv .

## Struktura
 i vestibulum, odozgo]]
Labirint se može podijeliti po slojevima ili regijama.

### Koštani i membranozni labirinti 
Koštani labirint, ili okoštani labirint, mreža je prolaza s koštanim zidovima obloženim periosteumom. Tri glavna dijela koštanog labirinta su predvorje uha, polukružni kanali i pužnica. Membranski labirint prolazi unutar koštanog i stvara tri paralelna prostora ispunjena tečnošću. Dva vanjska ispunjena su perilimfom, a unutrašnji endolimfom.

### Vestibulumski i pužnični sistem 
U srednjem uhu, energija talasa pritisaka pretvara se u mehaničke vibracije, pomoću tri slušne koščice (čekić, nakovanj i uzrngija). Potisni talasi pomiču bubnu opnu koja zauzvrat pomiče čekić, prvu kost srednjeg uha. On se zglobljava na nakovnju i  povezuje sa uzengijom (stremen). Podnožje nosača spaja se s ovalnim oknom, početkom unutrašnjeg uha. Kada čstremen  pritisne na ovalni prozor, to uzrokuje pomicanje perilimfe, tečnosti unutrašnjeg uha. Srednje uho na taj način služi za pretvaranje energije iz talasa zvučnog pritiska u silu na perilimfu unutrašnjeg uha. Ovalno okno ima samo približno 1/18 površine bubne opne i time stvara veći pritisak. Pužnica širi ove mehaničke signale u obliku talasa u tečnosti i membranama, a zatim ih pretvara u nervne impulse koji se prenose u mozak.

Vestibulski sistem je područje unutrašnjeg uha gdje se polukružni kanali konvergiraju, blizu pužnice. Sudjeluje  sa vidnim sistemom, kako bi se predmeti držali u vidnom polju kada se glava pomiče. Zglobni i mišićni receptori su također važni za održavanje ravnoteže. Mozak prima, tumači i obrađuje informacije iz svih ovih sistema, kako bi stvorio osjećaj ravnoteže.

Vestibulum unutrašnjeg uha odgovoran je za osjećaje ravnoteže i kretanja. Koristi iste tipove tečnosti i ćelije za otkrivanje (trepljaste ćelije) kao i  pužnica, a mozgu šalje informacije o položaju, rotaciji i linearnom kretanju glave. Način kretanja ili stava koju trepljasta ćelija detektira ovisi o njenim povezanim mehaničkim strukturama, kao što su zakrivljena cijev polukružnog kanala ili kristali kalcij-karbonata (otolit) sakulusi i utrikulus.

### Razviće 
Ljudsko unutrašnje uho razvija se tokom 4. sedmice embriogeneze iz slušnog plakoda, zadebljanja ektoderma,  što dovodi do stvaranja bipolarnog neurona spužnične i vestibulske ganglije. Kao slušni plakod invaginira prema embrionskom mezodermu,  formira slušni mjehurić ili *otocist*.

Slušna vezikula stvorit će utrikulusne i sakulusne komponente membranoznog labirinta. Sadrže senzorne trepljaste ćelije  otolita utrikulsku, odnosno sakulsku pjegu, koje odgovaraju na linearno ubrzanje i silu gravitacije. Utrikulusni dio slušnog mjehurića također reagira na ugaono ubrzanje, kao i endolimfna vrećica i endolimfni kanal koji povezuju vrećicu i utrikulus.

Počev od pete sedmice razvoja, slušna kesica također dovodi do pužnog kanala, koji sadrži spiralu Cortijev organ i endolimfu koja se akumulira u membranskom labirintu. vestibulumski zid odvaja pužnični kanal od perilimfnog predvorja, šupljine unutar pužnice. Bazilarna membrana odvaja pužni kanal od *scala tympani*, šupljine unutar pužnjačnog labirinta. Bočni zid pužnog kanala čine spiralni ligament i pravi vaskularni, koji proizvode endolimfu. Trepljaste ćelije razvijaju se iz bočnih i medijalnih grebena pužnog kanala, koji zajedno s tektorijskom membranom čine Cortijev organ.

## Poremećaji
Ometanje ili infekcija labirinta može rezultirati sindromom bolesti zvanim labirintitis. Simptomi labirintitisa uključuju privremenu mučninu, dezorijentaciju, ošamućenost i vrtoglavicu. Labirintitis može biti uzrokovan virusnom i bakterijskom infekcijom ili fizičkom blokadom nazofarinksa.

Još jedno stanje postalo je poznato kao autoimuna bolest unutrašnjeg uha (aiedia). Karakterizira ga idiopatski, brzo progresivni, bilateralni senzorinervni gubitak sluha. To je prilično rijedak poremećaj, dok u isto vrijeme nedostatak odgovarajućeg dijagnostičkog ispitivanja znači da se njegova precizna učestalost ne može utvrditi.

## Ostale životinje 
Ptice imaju slušni sistem sličan onome kod sisara, uključujući pužnicu. Gmizavci, vodozemci i ribe nemaju pužnice, ali čuju s jednostavnijim slušnim organima ili vestibulskim organima, koji uglavnom otkrivaju zvukove niže frekvencije od pužnice. Ptičje pužnice sastoje se od kratke, blago zakrivljene koštane cijevi unutar koje leži bazilarna membrana sa svojim osjetnim strukturama.

### Pužnični  sistem 
Zvuk u pužnici prenosi se u unutrašnje uho pomoću kosti uzengije (stremena) srednjeg uha. Pritisnut je  uz ovalno okno, otvor prekriven membranom na površini predvorja. Odavde se zvučni talasi provode kroz kratko *perilimfni vod* do drugog otvora, zvanog okruglo okno, koji izjednačava pritisak, omogućavajući da se nepritiskljiva tečnost slobodno kreće. Perilimfa koja teče paralelno sa svojim kanalom zaseban je slijepi kanal, **lagena**, ispunjena endolimfom. Lagena je odvojena od  limfnog  kanala perilimfnom bazilarnom membranom i sadrži senzorne trepljaste ćelije, koje napokon vibracije u tečnosti prevode u nervne signale. Na jednom kraju je pričvršćen za sakulus.

U većine gmizavaca, perilimfni  kanal i lagena su relativno kratki, a čulne ćelije su ograničene na malu "bazilarnu papilu", koja leži između njih. Međutim, ptice, sisari i krokodili imaju mnogo veće nešto složenije ove strukture veće. U ptica, krokodila i monotremata, kanali su jednostavno produženi, zajedno tvoreći izduženu, više ili manje ravnu cijev. Endolimfni kanal omotan je jednostavnom petljom oko lagene, a bazilarna membrana leži uz jednu stranu. Prva polovina bazilarnog kanala sada se naziva *scala vestibili*, dok se druga polovina, koja uključuje bazilarnu membranu, naziva *scala tympani*. Kao rezultat ovog povećanja dužine, bazilarna membrana i papila su produžene, pri čemu se ona potonja razvija u Cortijev organ, dok se lagena sada naziva pužnični kanal. Sve ove strukture zajedno čine pužnicu.

## Dodatne slike

 Image:Anatomy of the Human Ear.svg|Anatomija ljudskog uha

 Image:Ear labyrinth.jpg|Ušni labirint
 Image:Oreille Interne.png|Unutzrašnje uho
 Image:Temporal bone2.jpg|Sljepoočna kost
 Image:Gray925.png|Desni ljudski membranozni labirint ,  gledano sa anterolateralnog aspekta

## Također pogledajte
* Uho
* Slušanje
* Vanjsko uho
* Srednje uho

## Reference 
*Ruckenstein, M. J. (2004). "Autoimmune Inner Ear Disease".* Current Opinion in Otolaryngology & Head and Neck Surgery, 12*(5), pp.&nbsp;426–430.
Saladin, "Anatomy and Physiology" 6e, print
American Speech-Language-Hearing Association, The Middle Ear, https://web.archive.org/web/20131208002201/http://www.asha.org/public/hearing/Middle-Ear/

## Vanjski linkovi
Kategorija:Uho
Kategorija:Slušni sistem
Kategorija:Anatomija čovjeka
Kategorija:Fiziologija životinja
Kategorija:Otorinolaringologija
Kategorija:Otologija
Kategorija:Audiologija