Elektrokardiogram

**Elektrokardiogram** (**EKG** ili **ECG**) je grafički i/ili elektronski prikaz reziltata **elektrokardiografije** – procesa snimanja električne aktivnosti srca tokom perioda u kojem su prikopčane elektrode na određena mjesta kože. One otkrivaju sitne električne promjene na koži koje nastaju iz srčanomišićnih elektrofizioloških obrasca depolarizacije u svakom srčanom ciklusu. To je test koji se u kardiologiji vrlo često obavlja.

U konvencionalnom 12-kanalnom EKG-u, postavlja se 10 elektroda – na ekstremitetima pacijenta i na površini grudnog koša. Ukupne veličine električnog potencijala srca se zatim mjere iz 12 različitih uglova ("vodova"), a snima se u određenom vremenskom periodu (obično 10 sekundi). Na taj način, ukupna veličina i smjer električne depolarizacije srca uhvaćeni su u svakom trenutku tokom srčanog ciklusa. Grafikon napona u odnosu na vrijeme koje proizvodi ovaj neinvazivni medicinski postupak naziva se elektrokardiogram.

Tokom svakog otkucaja, zdravo srce ima urednu progresiju depolarizacije koja počinje u pejsmejker ćelijama u sinoatrijskom čvoru. Zatim se  širi se kroz pretkomoru, prolazi kroz AV čvor dolje u Hisov snop i u Purkinjeova vlakna, pa se rasprostire i na lijevu stranu širom komora. Ovaj redovni obrazac depolarizacije dovodi do karakterističnog EKG traga. Za obučene kliničare, EKG daje veliku količinu informacija o strukturi srca i funkciji provođenja u njegovom električnom sistemu. Između ostalog, EKG može se koristiti za mjerenje stope i ritma otkucaja srca, veličine i položaja srčanih komora, prisustvo oštećenja mišićnih ćelija srca ili sistema provođenja, efekta srčanih lijekova i funkcije ugrađenih pejsmejkera.

## Historija 
thumb|Jedan rani komercijalni EKG uređaj (1911)
Etimologija naziva je izvedena iz grčkih riječi *elektro*,  jer je vezan za električnu aktivnost + καρδία - *kardía* =  srce + γράμμα - *grámma* = opis.

Alexander Muirhead je u bolnici  ''St Bartholomew's Hospital* (Bolnici sv. Bartolomeja), 1872., izvijestio da se u prikačenoj  žici na  zglob grozničavog pacijenta dobije zapis otkucaja  pacijentovog srca.  Još jedan rani pionir u ovoj oblasti bio je  Augustus Desiré Waller, u *St Mary Hospital*, London. Njegova elektrokardiografska mašina sastojala se  od Lippmannovog kapilarnog elektrometra pričvršćenog na projektor. Trag aktvnosti srca je projiciran na fotografsku ploču koja je i sama bila fiksirana na igračku vlaka. To je omogućilo da se otkucaji srca evidentiraju u realnom vremenu.

Početni pravi  proboj u ovo područje došao je kada je Willem Einthoven, koji  je radio u Leidenu, Holandija, koristio strunasti galvanometar (prvi praktični elektrokardiograf), koji  je izmislio 1901. godine. Ovaj uređaj bio je mnogo osjetljiviji nego Wallerov  kapilarni elektrometar i strunasti galvanometar koji je odvojeno izumio francuski inženjer Clément Ader, u 1897. Einthoven je ranije, 1895., dodijelio slova P, Q, R, S, i T za talase, a teorijski talasni  oblik je stvorio pomoću jednadžbe koja ispravlja stvarni oblik talasa koji je dobijen pomoću kapilarnog elektrometra, da se nadoknadi nepreciznost tog instrumenta. Korištena slova se razlikuju od A, B, C i D (koja se upotrebljavaju za talasni oblik kapilarnog elektrometra), što  je olakšanje u odnosu na odstupanja  nekorigiranih  i nekorigiranih  linija  na istom grafikonu. koja  su i danas u upotrebi. Einthoven je također opisao elektrokardiografske karakteristike brojnih kardiovaskularnih bolesti. Za ovo otkriće, 1924. godine, dobio je Nobelovu nagradu za medicinu.

U 1937., Taro Takemi Izumio je  prvi prijenosni EKG uređaj.

Iako su osnovni principi tog doba još uvijek u primjeni i danas, tokom godina, napravljena su mnoga unapređenja u elektrokardiografiji. Instrumentacija je evoluirala od neprikladnih laboratorijskih  aparata do  kompaktnih elektronskih sistema koji često uključuju kompjuterizirano tumačenje elektrokardiograma.

## Medicinska upotreba
[thumb|325px|12-kanalni EKG 26-godišnjeg muškarca sa nekompletnim [RBBB]]
Sveukupni cilj obavljanja elektrokardiografije je pribavljane informacija o strukturi i funkciji srca. Medicinske koristi od ovih informacija su različite i uglavnom se odnose na potrebu ovladavanja znanjem o strukturi i/ili funkciji. Neke indikacije za propisivanje elektrokardiografije uključuju:
*Sumnja na infarkt miokarda (srčani udar);
*Sumnja  na plućnu emboliju;
*Treći srčani ton, četvrti srčani ton, srčano šuštanje; ili drugi nalazi koji ukazuju na strukturne bolesti srca;
*Percepcija srčane aritmije; To je zato što EKG može lažno ukazati na postojanje problema, što je dovelo do pogrešne dijagnoze, preporuke invazivnih postupaka ili pretjeranog lijetenja. Međutim, osobe zaposlene u ključnim zanimanjima, kao što su piloti zračnih snaga, mogu tražiti da snimaju EKG kao dio svoje rutinske zdravstvene evaluacije.

*Kontinuirano* praćenje EKG se koristi za praćenje kritično bolesnih pacijenata, pacijenata koji su podvrgnuti generalnoj  anesteziji
* Sigurnosna svojstva,  koja uključuju zaštitu pacijenta i operatera od napona. Budući da je pogon  aparata  strujni, moguće je zamisliti da bi bilo osoba koje bi mogle biti podvrgnute naponu u stanju koje  izazva smrt. Osim toga, srce je osjetljivo na AC frekvencije koje se obično koriste za struju (50 ili 60&nbsp;Hz).
* Zaštita od defibrilacije. Bilo koji EKG aparat da se koristi u zdravstvu,  može biti priključen na osobu kojoj treba defibrilacija i elektrokardiograf treba da ga zaštiti od ovog izvora energije.
*Elektrostatičko pražnjenje je slično defibrilacijskom i zahtijeva zaštitu od  napona do 18.000 volti.
* Osim toga, strujno kolo zvano desni  vod noge može se koristiti za smanjenje smetnji  na uobičajeni način  (a to je obično snaga struje od  50/60&nbsp;Hz).

Tipska konstrukcija za prijenosni elektrokardiograf je kombinirani uređaj koji uključuje zaslon, tastaturu i pisač – na kolicima sa malim točkovima.

Uređaj se povezuje s dugim kablom koji se račva na svaki od vodova, koji se montiraju na provodni jastučić na pacijentu.

Konačno, elektrokardiografi mogu uključivati analizu algoritamskog ritma koji proizvodi kompjuterizovano tumačenje elektrokardiograma.

Rezultati ovih algoritama se smatraju "preliminarnim" do provjerenog i/ili modificiranog tumačenja elektrokardiograma obučenog medicinara.

U ovu analizu, uključen je proračun zajedničkih parametara koji obuhvataju interval PR, trajanje QT, trajanje korigiranog  QT (QTc), PR os, QRS os i još mnogo toga.
Raniji dizajn je bilježio svaki vod redom, ali današnji projekti koriste  sklopove koji mogu snimati sve vodove istovremeno.

Bivši vodovi imali su  probleme u tumačenju, jer je postojala mogućnost  promjene u ritmu od  otkucaj do otkucaja, što ga čini neprikladnim za usporedbe preko otkucaja.

## Elektrode i vodovi
thumb| Pravilno postavljanje elektroda na  ekstremitetima. Mogu biti daleko dolje na udovima ili u neposrednoj blizini kukova/ramena dok su postavljene simetrično.
thumb|Postavljanje prekordijalnih elektroda
Postoji brižljivo razlikovanje između „elektroda“ i „vodova“.

Elektroda je provodljivi jastučić u dodiru s tijelom koji čini strujni krug s elektrokardiografom.
Na standardnom  12-kanalnom EKG-u postoji samo 10  dolje nabrojanih elektroda.

Vod ili kanal je malo više apstraktan i izvor je mjerenja vektora. Za nožne vodove, oni su "bipolarni" i usporedivi između dvije elektrode. Predsrčani  vodovi su "unipolarni" i poredivi  sa  zajedničkim vodom (najčešće *Wilsonov centrali terminal*) koji će biti opisan (ispod).

Vodovii su podijeljeni u tri seta: udovni, prošireno-ekstremitetni i prekardijalni. 12-kanalni EKG ima ukupno tri *udna voda* i tri *voda proširenih udova* koji  su organizirani kao žbice točkova, koronarni (vertikalni) i šest *prekardijalnih vodova* koji leže okomito na poprečnu ravan (vodoravno).

U medicinskom okruženju, izraz *vodovi* također se  ponekad koristi za  same elektrode, iako to nije tehnički ispravna upotreba tog pojma, što otežava razumijevanje razlike između njih.

12 vodova u 12-kanalnom EKG-u su navedeni u nastavku.

Dvije zajedničke elektrode koje se koriste su ravne,  poput papira tanke naljepnice i samoljepljivi kružni jastučić.

Nekada  su obično korištene u jednom snimanju EKG, a kasnije su ostavljane  za kontinuirano snimanje tako da  se drže duže.

Svaka elektroda sastoji se od električno vodljivog elektrolitnog gela i od srebra/srebrno-hloridnog vodiča.

Gel obično sadrži kalij-hlorid – ponekad i srebro-hlorid – da se omogući provođenje elektrona iz kože na žice i elektrokardiogram.

Zajednički vod, Wilsonov centralni terminal VW, proizvodi prosjek mjerenja iz elektroda RA, LA i LL dajući prosječni potencijal širom tijela:

:
V_W = \frac{1}{3}(RA+LA+LL)

U 12-kanalnom EKG-u,  svi kanali  osim nožnog su  unipolarni (aVR, aVL, aVF, V1, V2, V3, V4, V5, and V6).
Mjerenje napona zahtijeva dva kontakta: električni, unipolarni vod  je mjeren preko zajedničkog  kanala (negativni) i unipolarnog voda (pozitivnog).

To prosjek općeg voda (kanala), u apstraktnom konceptu unipolarnih vodova  čini izazovnijim i razumijevanje je  komplicirano neurednim korištenjm pojmova  "voda"  kanala) i "elektroda".

### Nožni vodovi
600px|thumbnail|right| Ekstremitetni i prošireni  ekstremitetni vodovi
300px|thumb|EKG vodovi (kanali)
Vodovi I, II i III nazivaju se *ekstremitetni vodovi*. Elektrode koje tvore te signale nalaze se na krakovima – po jedna na svakoj ruci i jedna na lijevoj nozi. Udni vod formira  tačke onoga što je poznato kao Einthovenov trougao.
*Vod I je napon između (pozitivnog) lijeve ruke (LA), elektrode i elektrode  desne ruke (RA):

:
I = LA - RA

*Vod  II  je napon između  (pozitivne) elektrode lijeve (LL)  i elektrode desne ruke (RA):

:
II = LL - RA

*Vod  III  je napon između napona  (pozitivne) elektrode lijeve noge (LL) i elektrode lijeve ruke (LA):

:
III = LL - LA

### Prošireni vodovi udova
Vodovii aVR, aVL, i aVF su "pojačani vodovi udova*. Oni su izvedeni iz iste tri elektrode kao vodovi I, II, i III, ali koriste Goldbergerov centraln terminal kao svoj negativni pol,.  koji je kombinacija ulaza iz druge dvije nožne elektrode.

*Vod *desni prošireni vektor* (aVR)  ima pozitivnu elektrodu na desnoj ruci. Negativni pol je kombinacija elektrode lijeve ruke i lijeve strane nožnih  elektroda:

:
aVR = RA - \frac{1}{2} (LA + LL) = \frac 32 (RA - V_W)

*Vod  *lijevi prošireni vektor* (aVL) ima  pozitivnu elektrodu u lijevoj ruci. Negativni pol je kombinacija erlektroda desne ruke i lijeve noge:

:
aVL = LA - \frac{1}{2} (RA + LL) = \frac 32 (LA - V_W)

*Vod *prošireni vektor stopala* (aVF) ima pozitivnu  elektrodu na lijevoj nozi. Negativni pol je kombinacija elektroda desne i lijeve  ruke:

:
aVF = LL - \frac{1}{2} (RA + LA) = \frac 32 (LL - V_W)

Zajedno s vodovima I, II, i III, prošireni udni vodovi aVR, aVL, i aVF čine osnovu heksaksijalnog referentnog sistema, koji se koristi za izračunavanje električnih osi srca u frontalnoj ravni.

### Prekordijalni vodovi
Prekordijalni vodovi leže u poprečnoj (horizontalnoj) ravni, okomito na šest ostalih vodova. Šest prekordijalnim elektroda djeluju kao pozitivni polovi za šest odgovarajućih prekordijalnih vodova: (V1, V2, V3, V4, V5 and V6).  Kao negativni pol uzima se Wilsonov centralni terminal.

### Specializirani vodovi
Rijetko se postavljaju i dodatne elektrode, za stvaranje drugih vodova  za specifične dijagnostičke svrhe. *Desnostrani* prekordijalni mogu se koristiti za  bolje studije patologije desne komore ili dekstrokardija (označeni su sa R, npr V5R). *Stražnji vodovi* (V7 do V9) mogu se koristiti za pokazivanje prisustva zadnjeg infarkta miokarda. *Lewisov vod* – za koji je potrebnaa elektroda na desnoj granici grudne kosti u drugom međurebarnom prostoru – može se koristiti za proučavanje patoloških ritmova koje nastaju u desnoj pretkomori.

*Ezofogusni (jednjački) vod*  se može umetnuti na dio  jednjaka gdje je  razmak do zadnjeg zida lijeve pretkomore  samo oko 5–6&nbsp;mm (preostala konstanta kod ljudi različite dobi i težine). Jedan jednjački  vod se koristi za preciznije razlikovanje između pojedinih srčanih aritmija, a posebno prtetkomorskog treperenja, tahikardije uvučenog AV čvora i AV uvučene tahikardije.

Intrakardijalni elektrogram (ICEG) je u suštini EKG sa nekim dodatnim  *intrakardijalnim vodovima* (tj. unutar srca). Standardne  EKG elektrode (vanjski vodovi) su I, II, III, aVL, V1, i V6. Dva do četiri intrakardijalna voda se dodaju putem kateterizacije srca. Riječ "elektrogram" (EGM) bez daljnje specifikacije obično znači intrakardijalni elektrogram.

### Lokacije vodova na EKG izvještaju 
Standardni 12-kanalni EKG izvještaj (elektrokardiograf) pokazuje 2,5-sekundno praćenje svakog od dvanaest vodova. Krivulje su najčešće raspoređene u mrežu od četiri kolone i tri reda. U prvoj  koloni su  tragovi ekstremiteta  (I, II, i III), druga kolona je za vodove proširenog područja udova (AVR, aVL, i aVF), a posljednje dvije kolone sadrže podatke za prekordijalne vodove (V1-V6).
Pored toga,  mogu biti uključene i pruge za ritam, kao četvrti ili peti red. 
Vremenski slijed stranice je kontinuiran, a ne po tragovima 12 izvoda za isti vremenski period.

Drugim riječima, ako se izlaz prati od igle na papiru, svaki red bi bio prekidač koji upravlja kako se papir popunjava pod iglom.
Naprimjer, u gornjem redu je prvi trag voda I, zatim se prebacuje na vod aVR, a zatim na V1, pa na V4 i tako nijedan od ova četiri traga vodova nije iz istog perioda kao što su tragovi u vremenskom nizu.

### Grupe vodova: Granični  vodovi 
300px|thumb|Prikaz graničnioh vodova u istoj boji standardnog 12-kanalnog rasporeda
Svaka  od 12  elektroda EKG-a bilježi električnu aktivnost srca iz drugog ugla, a samim tim i usklađuje s različitim anatomskim područjima srca. Dva voda koja gledaju susjedna anatomske područja, označavaju se kao *granična*, međašna ili razdvajajuća.

Osim toga, za  bilo koja dva prekordijalna voda jednog pored  drugog,  smatra se da su susjedni ili granični. Naprimjer, iako je V4  prednji vod, a V5  lateralni, oni su granični jer su jedan pored drugog.

## Tumačenje – Interpretacija
Interpretacija EKG je u osnovi razumevanje električne provodljivosti srčanog sistema.

Normalno provođenje počinje i širi se po predvidivom obrascu, a odstupanja od ovog obrasca mogu  biti normalne varijacije ili patološka stanja.

Zato je pogreškno izjednačavati EKG sa aktivnosti mehaničkog pumpanja  u srcu.
Naprimjer, bespulsna električna aktivnost proizvodi EKG koji bi trebalo da pumpa krv, ali nepulsiranje se osjeća (i predstavlja hitni slučaj i  treba hitno obaviti kardiopulmonalnu reanimaciju ).

Također se smatra da  ventrikularna fibrilacija proizvodi prepoznatljiv EKG, ali je previše nefunkcionalna da proizvede minutni volumen za  održavanje života.
Međutim, za određene ritmove se zna da imaju dobar, a za neke da imaju loš minutni volumen.

Na kraju krajeva, ehokardiogram ili drugi snimljeni  anatomskih modaliteti korisni su  u procjeni mehaničkih funkcija srca.
*;Napomerna o "normalnosti"
Kao i  u svim medicinskim testovima, značenje  "normalan" se zasniva na proučavanju određenih dijelova stanovništva.
Na primjer, ne postoji ništa po sebi posebno u otkucajima srca između 60 i 100, ali ovaj opseg se smatra "normalnim", jer podaci o stanovništvu pokazuju da većina ljudi bez poznatih problema sa srcem imaju u ovom opsegu broj otkucaja srca u mirovanju.

### Teorija
230px|thumb|right|Zubac QRS je uspravan u snimku kada je njegova  os u skladu sa vektorom voda elektrode
300px|thumb|Prikaz normalnog ECG

Interpretacija EKG je na kraju u  prepoznavanju osobina i oblika na snimku.
Kako bi se razumjeli dobijewni obrasci, korisno je razumjeti teoriju ispoljavanja EKG-a.

Teorija se temelji na elektromagnetičnosti i svodi se na četiri slijedeće točke:
* Depolarizacije srca *prema* pozitivnoj elektrodi proizvodi pozitivan otklon;
* Depolarizacije srca *dalje* od pozitivne elektrode proizvodi negativan otklon;
* Repolarizacije srca *prema* pozitivneoj elektrodi proizvodi negativan otklon.

Dakle, ukupni pravac depolarizacije i repolarizacije proizvodi vektor koji stvara pozitivan ili negativan otklon na EKG-u, u  zavisnosti od toga koji je vod doveo do date slike.

Naprimjer, depolarizacijom s desna na lijevo proizvodi  pozitivan otklon u samim vodovima, jer dva vektora pokazuju isti smjer.

Nasuprot tome, ta ista depolarizacije će proizvesti minimalne ugibe u V1 i V2, jer su vektori okomiti, a taj fenomen se naziva izoelektričnost.

Normalni ritam proizvodi četiri entiteta: P talas, QRS kompleks, T talasa i U talas – od kojih svaki ima prilično jedinstven obrazac.
* P talas predstavlja depolarizaciju pretkomore.
* QRS kompleks predstavlja depolarizaciju  komore.
* T talas predstavlja repolarizaciju komore.
*U talas predstavlja repolarizaciju papilarnog mišića.
Međutim, U talas se obično ne vidi i njegovo odsustvo se uglavnom ignorira.
Promjene u strukturi srca i njegove okoline (uključujući i sastav krvi) mijenjaju obrasce ova četiri entiteta.

Konačno, punu interpretaciju EKG-a treba obaviti na metodičan način da bi se izbegla usmerenost pažnje na male detalje koji mogu promijeniti ukupnu interpretaciju. Ovo je slično tumačenje kao i u radiološkim studijama.

### Elektrokardiogramska mreža 
Elektrokardiogrami  su obično otisnuti na mrežu.
Horizontalna osa predstavlja put, a vertikalna napon.

Standardne vrijednosti na ovoj mreži prikazane su u priloženoj slici:
*Mala kućica (kutija)  je veličine 1&nbsp;mm x 1&nbsp;mm i predstavlja 0,1 mV x 0,04 sekindi.
*Velika kućica je veličine  5&nbsp;mm x 5mm i predstavlja  0,5 mV x 0,2 sekunde širine.
"Velika" kućica predstavljena je jačim (masnim) linijama od male.

500px|left| Mjerenje vremena i napona sa papirnog zapisa EKG

Svi aspekti EKG-a  ne oslanjaju se  precizno na snimke ili imaju poznate amplitude skaliranja ili vremena.
Naprimjer, utvrđivanje praćenje sinusnog ritma zahtijeva samo prepoznavanja funkcije i usklađivanje, a ne mjerenje amplitude ili vremena (tj. skale rešetke su nebitne).

Suprotan primer je kada određivanje napona hipertrofije lijeve komore zahtijeva poznavanje mrežne  skale.

### Frekvencija  i ritam 
U normalnom srcu, izvor depolarizacije srca je stopa pulsa u kojoj se sinoatrijski čvor depolarizira. Stopa (frekvencija)  otkucaja srca , kao i drugi vitalni fiziološki pokazatelji, naprimjer krvni pritisak  i disanje, mijenjaju se  sa godinama.

Kod odraslih, normalna frekvencija srca je između 60 i 100 otkucaja u minuti (normokardija), a  kod djece je veća.

Manja frekvencija srca nego što je uobičajeno naziva se bradikardija (100 kod odraslih).

Ovo se  komplicira  kada pretkomora i komora nisu sinhronizovane i "otkucaj srca" mora biti naveden kao pretkomorni ili komorni (npr.  pretkomorna stopa pri fibrilaciji pretkomore je 300-600 otkucaja u minuti, dok ventrikularna stopa može biti normalna (60-100) ili brža (100-150).
Kod  normalnog  srca u mirovanju, fiziološki ritam srca je normalni sinusni ritam (NSR).

Normalni sinusni ritam proizvodi prototip obrazaca P-talasa, QRS kompleksa i T-talasa.

Generalno, odstupanje od normalnog sinusnog ritma smatra se srčanom aritmijom.
Dakle, prvo pitanje u tumačenju EKG je da li ili ne postoji sinusni ritam.

Kriterij za sinusni ritam je da se P-talas i QRS-kompleks pojavljuju u omjeru  1:1, implicirajući da je P-talas uzrokuje QRS-kompleks.

Uspostavljeni sinusni ritam, ili ne,  osnova drugog  faktora  je stopa.
Za  procjenu sinusnog ritma dovoljana je stopa P-talasa ili QRS-kompleksa jer je njihov odnos 1:1.

Ako je stopa  prebrza, onda je  to sinusna tahikardija, a ako je prespora onda je sinusna bradikardija.

Ako tu nema  sinusnog  ritma, njegovo određivanje je potrebno prije nego što  se nastavi daljnje tumačenje.

Neke aritmije imaju karakteristične nalaze:
* Odsustvo  P-talasa sa "nepravilno nepravilnim" kompleksom QRS  je „zaštitni znak“  atrijske fibrilacije;
**Testerasti  zubac"  u obrascu QRS-kompleksa je znak za  podrhtavanje pretkomore;
*Osobine sinusnnog talasa mogu biti indikacija za  podrhtavanje komore;
*Osdsustvo  P talasa sa širokim QRS-kompleksima i brzim pulsom, znak je za ventrikularnu tahikardiju;
Određivanje brzine i ritma potrebno je kako bi se osmislila daljnja interpretacija.

### Osi
Srce ima nekoliko osi, ali daleko je najčešće os QRS-kompleksa (reference na "osi" implicitno znače osa QRS).

Svaka os može biti računski određena da se odredi broja koji predstavlja stupnjeve odstupanja od nule ili se može svrstati u nekoliko tipova.
QRS-os je generalni pravac ventrikularne depolarizacije talasnog fronta (električni vektor) u frontalnoj ravni.

Često je dovoljno da se klasificiraju osi kao jedan od tri tipa: **normalna**, **lijevo odstupanje** ili **desno odstupanje**.

Podaci o stanovništvu pokazuju da je normalna os QRS od –30° do 105°,  sa 0° skupa sa  vodom i pozitivnim donjim i negativnim gornjim polom (najbolje je shvatiti grafički kao heksaksijalni referentni sistem).
Iza + 105 ° je desno odstupanje, a  iza −30°  je lijevo odstupanje osi (treći kvadrant −90° do  −180° je vrlo rijedak i neodređena os).

Prečica za utvrđivanje da li je QRS-osa normalna je ako je QRS-kompleks uglavnom pozitivan u vodovima I i II (ili vodu I  I aVF ako je + 90° gornja granica normalnog).

Normalna QRS osa je uglavnom *dolje i lijevo*, nakon anatomske orijentacije srca u grudima. Nenormalna osa sugerira  promjene u fizičkom obliku i orijentaciji srca ili defekt u sistemu provođenja impulsa  koji uzrokuje depolarizaciju komora na abnormalan način.

Raspon  normalne ose može biti + 90° ili 105°, ovisno o izvoru.

### Amplitude i  intervali
thumb|Normalni talas EKG
Svi talasi na EKG trasama i intervali između njih imaju predvidivo trajanje, opseg prihvatljivih amplituda (napona) i  tipsku morfologiju. Svako odstupanje od normalne trase je  potencijalno patološko i stoga ima  klinički značaj.
Radi lakšeg mjerenje amplituda i intervala, EKG se štampa na grafikonskom papiru po standardnoj skali: svaki 1&nbsp;mm (jedan mali okvir na standardnom EKG papiru) predstavlja 40 milisekundi vremena na X-osi, a 0,1 milivolti na Y-osi.

### Ishemija i infarkti
Ishemija ili  ne-ST elevacija infarkta miokarda može se ispoljiti kao ST-depresija ili inverzija  T-talasa. Može također uticati na  visoku frekvenciju QRS traka.

ST-elevacija infarkta miokarda ima  drugačije karakteristike EKG-a, što se zasniva na protoku vremena  od prvog infarkta. Najraniji znak su hiperakutni T-talas, zupca  T-talasa zbog lokalnih hiperkalemija u ishemijskom miokardu. To onda napreduje u periodu od nekoliko minuta do podizanja   ST-segmenta,  najmanje za 1&nbsp;mm. Tokom perioda od jednog sata, mogu se pojaviti patološki Q  i  obrnuti T-talasi. Tokom perioda od jednog dana,  elevacija ST nestaje. Patološki Q-talasi će uglavnom ostati trajno.

Koronarna arterija koja  je blokirana,  može se  prepoznati u ST-elevaciji infarkta miokarda, na osnovu lokacije ST-vrha. PIGKA opskrbljuje prednji zid srca, pa  stoga izaziva ST-elevaciju u prednjim vodovima (V1 i V2).  CGLKA opskrbljuje bočni dio srca i zato izaziva ST-elevaciju u lateralnim vodovima (I, aVL i V6). Desna koronarna arterija obično opskrbljuje donje polje  srca pa zato izaziva ST-elevaciju  u donjim vodovima (II, III i aVF).

### Artefakti 
Trase EKG  su  pod uticajem pokreta pacijenta. Neki ritmički pokreti (kao što su drhtanje ili tremor) mogu stvoriti iluziju srčanih aritmija.

Artefakti su iskrivljeni signali uzrokovani sekundarnim unutrašnjim ili vanjskim izvorima, kao što su kretanje mišića ili smetnje u električnom uređaju.

Distorzija predstavlja značajne izazove davaocima zdravstvenih usluga, i strategijama  za sigurno prepoznavanje takvih pogrešnih signala.

Precizno odvajanje EKG artefakata iz pravog EKG signala može imati značajan uticaj na ishode liječenja pacijenta i zakonske obaveze.

Nepravilno postavljanje elektroda (naprimjer, zamjenom dvije elektrode ekstremiteta), procijenjeno je da se dogodi u 0,4% do 4% svih EKG snimaka, i  rezultira nepravilnom dijagnozom i liječenjem, uključujući i nepotrebnu  trombolitsku terapiju.

## Dijagnoza
Brojne dijagnoze i nalaza mogu biti zasnovani na EKG-u, a  mnogi su i gore navedeni.
U nastavku je sistematiziran popis tih i još mnogo drugih.
;Poremećaji ritma/ Aritmije:
* Atrijsdka fibrilacija i atrijsko podrhtavanje pretkomore bez brzog ventrikularnog odgovora; 
* Prijevremena kontrakcija pretkomor  i Prijevremena kontrakcija komore;
* Sinusna aritmija;
* Sinusna bradikardija i sinusna tahikardija;
* Sinusna pauza i sinoatrijski napad;
* Sindrom bolesnog sinusa: sindrom bradikardija-tahikardija;
* Supraventrikulska tahikardija;
** Pretkomorska fibrilacija (afib) sa brzim ventrikularnim odgovorom; 
** Pretkomorsko podrhtavanje sa brzim komorskim odgovorom;
** Ulazna tahikardija AV čvora;
** Ulazna atrioventrikulska tahikardija;
** Nodalna ektopična tahikardija;
** Ektopična pretkomorska tahikardija (unicentrična) i multifokalna pretkomorska tahikardija;
** Ulazna sinoatrijska nodalna tahiardija;
* *Torsades de pointes'' (polimorfna  komorska  tahikardija);
* Tahikardija širokog kompleksa;
** Podrhtavanje komore;
** Ventrikulska fibrilacija;
** Ventrikulska tahikardija (monomorfna komorska tahikardija);
* Preekscitacijski sindrom;
** Wolff–Parkinson–Whiteov sindrom;

;Blok srca i problemi provođenje impulsa:
* Aberacija;
* Brugada sindrom;
* Prvostepeni AV blok, drugostepeni AV blok (Mobitz I i II), Trećestepeni AV blok;
* Lijevi prednji fascikularni blok i lijevi zadnji fascikularni blok; bifaskiularni blok  i trifascikularrni blokovi;
* Nepotpuni  i potpuni  blok snopa desne grane (RBBB);
* Nepotpuni  i potpuni  blok snopa lijeve grane (LBBB);
* Sindrom dugog QT;
* Nenormalnost desne i lijeve pretkomore;

;Poremećaj elektrolita i otrovanja:
* Trovanje digitalisom;
* Kalcij: hIpokalcemija i hiperkalcemija;
*Kalij: hipokalemija i hiperkalemija;

;Ishemija i infarkti:
* Elevacija ST  depresija ST;
* Visoka frekvencija QRS promjena;
* Infarkt miokarda (srčani napad);
** Ne-Q-talasni infarkt miokarda;
** NSTEMI;
** STEMI;

;Structurne promjene:
* Akutni perikarditis;
* Hipertrofija desne i lijeve komore;
* Deformacija desne komore / S1Q3T3.

## Također pogledajte
* Elektrogastrogram
* Elektropalatografija
* Elektroretinografija

## Reference
## Vanjski ovi
* The whole ECG course on 1 A4 paper from ECGpedia, a wiki encyclopedia for  a course on interpretation of ECG
* Wave Maven – a large database of practice ECG questions provided by Beth Israel Deaconess Medical Center
* PysioBank – a free scientific database with physiologic signals (here ecg) 

Kategorija:Elektrofiziologija srca
Kategorija:Srčane procedure
Kategorija:Elektrodijagnoza
Kategorija:Elektrofiziologija
Kategorija:Matematika u medicini
Kategorija:Medicinske analize