Williamsov sindrom

**Williamsov sindrom** (WS) je genetički poremećaj koji pogađa mnoge dijelove tijela. Crte lica često uključuju široko čelo, nerazvijenu bradu, kratak nos i pune obraze.

## Znaci i simptomi
thumb|upright=1.4| Nekoliko ljudi sa karakterističnim crtama lica Williamsovog sindroma
Najčešći simptomi Williamsovog sindroma su srčane mahane i neobične crte lica. Ostali simptomi uključuju neuspeh da se pravilno dobije na težini u detinjstvu (nemogućnost napredovanja) i nizak mišićni tonus. Ljudi sa WS obično imaju široko razmaknute zube, dugačak filtrum i spljošten nosni most.

Većina ljudi sa WS je vrlo razgovorljiva u odnosu na svoju inteligenciju, a često su vrlo druželjubivi, imaju ono što je opisano kao ličnost tipa "koktel party". Ljudi sa Williamsovim sindromom hiperfokusirani su u očima drugih u društvenim angažmanima.

### Fizički
Osobe sa WS imaju mnoge srčane probleme, obično šumove na srcu i sužavanje velikih krvnih sudova, kao i suprazalisničku aortnu stenozu. Ostali simptomi mogu uključivati gastrointestinalne probleme, kao što su teške ili produžene kolike, bol u trbuhu i divertikulitis, noćnu enurezu (mokrenje u krevet) i poteškoće s mokrenjem, zubne nepravilnosti  i defektnu zubnu caklinu, te problemi s hormonima, od kojih je najčešći hiperkalcemija. Hipotireoza javlja se kod djece, iako nisu pronađeni dokazi da se javlja i kod odraslih; odrasli sa WS-om imaju veći rizik od razvoja dijabetesa tipa 2, a neki slučajevi su očigledni u dobi od 21 godine.

Osobe sa WS često imaju hiperakuziju i fonofobiju, što liči na gubitak sluha izazvan bukom, ali to može biti zbog neispravnog slušnog živca.  Također mogu ispoljavati ljubav prema muzici i  znatno veću vjerovatnoću da posjeduju apsolutnu visinu glasa. Također, čini se da se javlja veća prevalencija ljevorukosti i dominacije lijevog oka.

Oftalmološki problemi su česti u WS. Do 75% ispitanika u nekim studijama ima strabizam (neusklađenost oka ili razrokost), posebno egzotropiju, due to inherent subnormal binocular visual function
i kognitivni nedostatak u vizualno-prostornoj konstrukciji. Ljudi sa WS imaju problema sa vizuelnom obradom, ali to je povezano s poteškoćama u rješavanju složenih prostornih odnosa, a ne sa percepcijom dubine *per se*.

### Nervni sistem
Zbog nedostatka više genskih alela, vide se mnogi efekti na mozak, uključujući abnormalnosti u cerebelumu, desnom parijetalnom režnju i lijevoj frontalnoj korteksnoj regiji. Ovaj obrazac je u skladu sa vizuelno-prostornim poteškoćama i problemima s vremenom ponašanja koji se često mogu vidjeti u WS.

Frontalno-cerebelarni putevi, uključeni u mjerenje vremena ponašanja, često su abnormalno razvijeni, što može biti povezano s njihovim deficitima u koordinaciji i izvršavanju finih motornih zadataka kao što su crtanje i pisanje. Osim toga, ljudi sa WS često pokazuju velike motorine poteškoće, uključujući poteškoće pri hodanju nadolje, preaktivne motorne reflekse (hiperrefleksija) i hiperaktivne, nevoljne pokrete očiju (nistagmus).

Williamsov sindrom je također vrijedan pažnje po ispoljavanju abnormalnosti u parijetalno-dorzalnim područjima neokorteksa, ali ne i ventralnim područjima. Parijetalno-dorzalno područje bavi se vizualnom obradom koja podržava vizualno-prostornu analizu okoline, dok je ventralno povezano sa semantičkim prepoznavanjem vizualnih podražaja i prepoznavanjem lica. Stoga su ljudi s WS često u stanju vizualno identificirati i prepoznati cijele objekte i nazivati ih imenom, ali se bore s vizualno-prostornom konstrukcijom (vidjeti objekt kao sastavljen od mnogo manjih dijelova i rekreirati ga) i orijentirati se u prostoru.

Ljudi sa WS-om su često ljubazni i hiperrazgovorljivi, pokazujući smanjenu sposobnost inhibicije koja proizlazi iz dorzalno-frontalnog deficita. Neka istraživanja sugeriraju da amigdala osobe s Williamsovim sindromom ima veći volumen od prosječne osobe (iako je manja od prosjeka u djetinjstvu).

Općenito,  studije neurosnimanja pokazuju da ljudi sa WS imaju smanjenu reaktivnost amigdale kao odgovor na društveno zastrašujuće stimuluse (kao što su lica koja ne odobravaju), ali pokazuju hiperreaktivnost u amigdali kada im se prikažu stimulansi nesocijalnog straha (kao što su zastrašujuće životinje). Ovo može djelimično objasniti očigledan odsustvo društvene inhibicije uočene kod ljudi sa sindromom, kao i prevalenciju anksioznih simptoma. Također, neki dokazi ukazuju da ljudi sa WS pokazuju hiperaktivnost amigdala kada gledaju razdragane izraze lica. Oni su pričljivi i željni da udovolje, što ukazuje na „koktelsku ličnost“.

Povećani volumen i aktivacija lijevog slušnog korteksa uočeni su kod osoba sa WS, što je protumačeno kao neuronska korelacija sklonosti ritmu i  muzici. Slične veličine slušnog korteksa ranije su prijavljivane samo kod profesionalnih muzičara.

## Uzroci
Williamsov sindrom je sindrom mikrodelecije uzrokovan spontanim delecijama genetičkog materijala iz regije q11.23 jednog iz para hromosoma 7, tako da je osoba hemizigot za te gene. Deletirana regija uključuje više od 25 gena, a hemizigotnost za ove gene vjerovatno doprinosi karakterističnim oznakama ovog sindroma . *CLIP2*, *ELN*, *GTF2I*, *GTF2IRD1*  i *LIMK1 * su među genima koji se tipski deletiraju sa jednog hromosoma 7 kod osoba sa WS. Ova hemizigotnost za "ELN" gen, koji kodira protein elastin, povezana je sa abnormalnostima vezivnog tkiva i kardiovaskularnim bolestima (posebno suprazalisničkom aortnom stenozom i suprazalisničkom plućnom stenozom) nalazi se kod mnogih ljudi sa ovim sindromom. Nedovoljna opskrba elastinom također može biti uzrok punih obraza, grubog ili promuklog glasa, hernija i divertikula mokraćne bešike, koji se često nalaze kod osoba sa Williamsovim sindromom. Hemizigotnost kod *LIMK1*, *GTF2I*, *GTF2IRD1* i možda drugih gena može pomoći da se objasne karakteristične poteškoće sa vizuelno-prostornim zadacima. Osim toga, neki dokazi pokazuju da hemizigotnost u nekoliko od ovih gena, uključujući *CLIP2*, može doprinijeti jedinstvenim karakteristikama ponašanja, teškoćama u učenju i drugim kognitivnim poteškoćama uočenim u WS.

## Dijagnoza
Prema Udruženju za Williamsov sindrom, njegova dijagnoza počinje prepoznavanjem fizičkih simptoma i markera, nakon čega slijedi potvrdni genetički test. Fizički znakovi koji često ukazuju na sumnju na WS uključuju natečenost oko očiju, dugačak filtrum i zvjezdasti uzorak u šarenici. Fiziološki simptomi koji često doprinose dijagnozi WS-a su kardiovaskularni problemi, posebno aortna ili plućna stenoza i poremećaj hranjenja kod novorođenčadi. Zastoji u razvoju često se uzimaju i kao početni znak sindroma.

Ako ljekar posumnja na WS, dijagnoza se potvrđuje korišćenjem jednog od dva moguća genetička testa: analiza mikrosekvenci ili test fluorescentne *in situ* hibridizacija, koji ispituje hromosom 7 i postojanje dve kopije gena za elastin. Budući da kod 98–99% osoba sa WS nedostaje polovina 7q11.23 regije hromosoma 7, gdje se nalazi gen za elastin, prisustvo samo jedne kopije gena je jak znak WS.

Oslanjanje na crte lica za identifikaciju WS-a može uzrokovati pogrešnu dijagnozu stanja. Među pouzdanijim karakteristikama koje upućuju na WS su urođena srčana bolest, periorbitna punoća ("natečene" oči) i prisustvo dugog, glatkog filtruma. Manje pouzdani znaci sindroma uključuju antvertirane nozdrve, široka usta i izduženi vrat. Čak i uz značajno kliničko iskustvo, teško je pouzdano identificirati Williamsov sindrom samo na osnovu crta lica.

## Liječenje
Nije pronađen lijek za Williamsov sindrom. Predloženi tretmani uključuju izbjegavanje dodatnog unosa kalcija i vitamina D i liječenje visokog nivoa kalcija u krvi. Suženje krvnih sudova može biti značajan zdravstveni problem i liječi se na individualnoj osnovi.
Fizikalna terapija pomaže pacijentima sa ukočenošću zglobova i niskim tonusom mišića. Razvojna i logopedska terapija također može pomoći djeci i povećati uspjeh njihovih društvenih interakcija. Ostali tretmani su zasnovani na specifičnim simptomima pacijenta.

Bihevioralni tretmani su se pokazali efikasnim. Što se tiče društvenih vještina, može biti efikasno kanalisati njihovu prirodu podučavanjem osnovnih vještina. Neki od njih su prikladan način da se nekome priđe, kako i kada se družiti u okruženjima kao što su škola ili radno mjesto, te upozorenje na znakove i opasnosti eksploatacije. Zbog straha da pokazuju kognitivno-bihevioralne pristupe, kao što je terapija, oni su preporučeni tretmani. Jedan od aspekata na koji treba biti oprezan s ovim pristupom je osigurati da šarmantna priroda pacijenata ne prikrije nikakva temeljna osjećanja.
.

## Epidemiologija
Historijski se procjenjuje da se Williamsov sindrom javlja kod otprilike jednog od svakih 20.000 živorođenih, Jedan od  teoretiziranih razloga za povećanje epidemioloških procjena je da značajnoj manjini osoba s genetičkim markerima WS sindroma nedostaju karakteristične crte lica ili smanjena inteligencija koja se smatra dijagnostičkim znakom sindroma i često se ne prepoznaju odmah da imaju sindrom.

## Historija
Williamsov sindrom je prvi opisao J. CP Williams i njegove kolege, koji su 1961. godine pisali o četiri pacijenta sa suprazalisničkom aortnom stenozom, mentalnim invaliditetom i crtama lica uključujući široko čelo, veliku bradu, nisko postavljene, "spuštene" obraze, široko razmaknute oči i široko  postavljena usta. Godinu dana nakon ovog izvještaja, njemački ljekar A. J. Beuren opisao je tri nova pacijenta sa istom prezentacijom. To je dovelo do punog originalnog naziva sindroma, Williams-Beurenov sindrom, koji se još uvijek koristi u nekim medicinskim publikacijama. Od 1964. do 1975. mali izvještaji istraživanja proširili su medicinsko znanje o kardiovaskularnim problemima ovog sindroma. Zatim su 1975. K. Jones i D. Smith izveli opsežan izvještaj o brojnim pacijentima sa WS, u rasponu od djetinjstva do odraslog doba i opisali ponašanje i vidljive fizičke simptome detaljnije nego što je prethodno zabilježeno.

## Reference
## Dopunska literatura
### Članci
* 
* 
* 
* 

### Knjige
* 

## Vanjski linkovi
* GeneReview entry on Williams syndrome

Kategorija:Geni na hromosomu 7
Kategorija:Autosomne monosomije i delecije
Kategorija:Sindromi koji utječu na srce
Kategorija:Sindromi koji utječu na zube
Kategorija:Sindromi koji utječu na nervni sistem
Kategorija:Sindromi s kraniofacijalnim abnormalnostima
Kategorija:Rijetki sindromi
Kategorija:Vilenjaci