open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Spisak jezera u Norveškoj

**Spisak jezera u Norveškoj** obuhvata samo najznačajnija jezera u toj skandinavskoj državi. Na spisku su grupisana prema površini, dubini i zapremini.

### Po površini 
U tabeli je dat pregled norveških prirodnih jezera s površinom većom od 70 km2 (bez akumulacijskih jezera).

### Po dubini 
U tabeli su navedena jezera dublja od 200 metara (bez akumulacijskih).

### Po zapremini
U tabeli su navedena jezera s zapreminom većom od 2 km3 (nisu navedena akumulacijska).

## Reference 
*
Norveška
Černjivci

**Černjivci** (ukrajinski  Чернівці́/Černjivci, njemački Czernowitz, rumunski Cernăuţi, poljski Czerniowce) jesu grad u Ukrajini, u pokrajini Bukovini i sjedište Černjivačke oblasti.

## Stanovništvo
Prema popisu iz 2015, grad je imao 266.366 stanovnika.

#### Austro-ugarski popis stanovništva 1900. 
##### Jezička i vjerska struktura stanovništva grada i prigradskih naseljenih mjesta:
## Reference
## Vanjski linkovi

Kategorija:Gradovi u Ukrajini
Avdo Kalajdžić

**Avdo Kalajdžić** (Mostar, 22. 5. 1959) bivši je bosanskohercegovački nogometaš. Igrao je za mnoge nogometne klubove u bivšoj Jugoslaviji i Turskoj.

Za Velež je debitirao s 18 godina, a crveni dres nosio je do 1988, kad odlazi u Bursaspor. Skupio je više od 250 službenih nastupa u Prvoj nogometnoj ligi Jugoslavije, a bio je član uspješne generacije koja je osvojila Kup 1986.

Nakon rata u Bosni i Hercegovini ostaje uz Velež, prvo kao igrač, zatim kao trener i sportski direktor. Bio je pomoćnik Vladi Jagodiću dok je bio selektor mlade nogometne reprezentacije Bosne i Hercegovine.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1959.
Kategorija:Biografije, Mostar
Kategorija:Bosanskohercegovački nogometaši
Kategorija:Jugoslavenski nogometaši
Kategorija:Bosanskohercegovački nogometni treneri
Kategorija:Nogometaši Veleža
Kategorija:Selektori nogometne reprezentacije Bosne i Hercegovine
Kategorija:Treneri Veleža
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Bosanskohercegovački sportisti 20. vijeka
Kategorija:Nogometaši Bursaspora
Zul-Hulejfa

thumb|Mikat Zul-Hulejfa
**Zul-Hulejfa** (‎) je jedan od pet mjesnih mikata. Zajedno sa ostalim mjesnim mikatima (Džuhfa, Jelemlem, Karnu-l-menazil i Zatu Irk) označava područje oko Mekke i Medine odakle počinju određene obaveze prilikom obavljanja obreda hadža ili umre.
Nalazi se oko 12&nbsp;km od Medine i namijenjen je za hodočasnike iz Medine i one koji na hadž ili umru dolazi iz ovog pravca. Od Mekke je udaljen više od 400&nbsp;km i najudaljeniji je mikat.  
Ovaj mikat se naziva još i Vadi-l-akik. Određen je za mikat još tokom života poslanika Muhammeda kao i još tri mikata, izuzev mikata Zatu Irk kojeg je predložio drugi od pravednih halifa Omer.

## Terminologija 
Termin Hulejfa je deminutiv od riječi Halfa' a što je naziv za jednu vrstu pustinjskog drveta koje je rasprostranjeno na području Zul-Hulejfe a po čemu je mjesto i nazvano Zul-Hulejfa.

## Reference 
Kategorija:Hadž
Kategorija:Terminologija hadža
Kategorija:Mjesni mikati
Premier League 2019/2020.

**Premijer liga Engleske 2019/2020.** je bila 28. sezona Premijer lige kao najvišeg ranga u engleskom nogometu. Sezona je počela 9. augusta 2019. godine, a prekinuta je 13. marta 2020. godine zbog pandemije koronavirusa. Na početku je suspenzija trajala do 4. aprila, ali kasnije je produžena do daljnjeg. Liga je nastavljena 17. juna 2019. godine, a završena 26. jula 2019.

## Ekipe i njihove lokacije 
## Tabela 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službena stranica

Kategorija:2019. u nogometu
Kategorija:2020. u nogometu
2019/20
Kategorija:2019. u Engleskoj
Kategorija:2020. u Engleskoj
Kategorija:Nacionalna nogometna prvenstva 2019/2020.
Partnerstvo za mir

450px|mini|
**Partnerstvo za mir** je političko-vojni program NATO s ciljem izgradnje povjerenja između NATO-a i drugih evropskih zemalja i bivšeg Sovjetskog Saveza , uspostavljanja međusobne vojne suradnje i regionalne stabilnosti. Osnovana je 1994. godine nakon pada Istočnog bloka.

Opseg suradnje svaka država stranka zasebno utvrđuje s Individualnim partnerskim programom (IPP). Najčešće su to zajednički manevari i udovoljavanje NATO standardima prilikom nabave nove vojne opreme ili se časnici država članica mogu obučavati u drugim zemljama. Moguće je i sudjelovanje zemalja partnera u mirovnim misijama NATO-a. U slučaju prijetnje napadom na neku od zemalja potpisnica, predviđa se savjetovanje s NATO-om. Međutim, Partnerstvo za mir nije izričit odbrambeni savez i države članice NATO-a mogu pojedinačno odlučivati ​​hoće li ili ne treba tražiti pomoć u obrani.

Dvanaest zemalja koje su bile članice programa u međuvremenu je pristupilo NATO paktu. Partnerstvo za mir stoga može biti kršni put ulasku u Atlantski savez, ali postoje i države članice koje su nesumnjivo zainteresirane za pristupanje Paktu.

Partnerstvom za mir upravlja Vijeće euroatlantskog partnerstva koje se sastoji od 26 članica NATO-a i 23 člana mirovnog partnerstva.

Srbija, Crna Gora i Bosna i Hercegovina pridružile su se programu Partnerstvo za mir 14. decembra 2006, otkako ih je NATO dočekao u Rigi 29. novembra 2006. pozvao ih da se pridruže.

## Zemlje potpisnice Okvirnog dokumenta Partnerstvo za mir 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Zemlje koje teže priključenju 
*
*

## Bivše članice 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Kategorija:NATO
Kategorija:Međunarodni odnosi
Kategorija:Organizacije osnovane 1994.
Granica između Bosne i Hercegovine i Hrvatske

**Granica između Bosne i Hercegovine i Hrvatske** međunarodna je granica između spomenutih država, od kojih je potonja članica Evropske unije od 1. jula 2013, pa je ovo i jedna od vanjskih granica te unije. Duga je 932&nbsp;km.

## Opis 
Počinje od tromeđe Bosne i Hercegovine, Hrvatske i Srbije na Savi kod Vršana. Dalje ide Savom do Jasenovca, gdje prelazi na Unu i prati njen tok do Novog Grada. Južno od njega skreće na kopno i ide preko planine Radač, a potom izbija na Glinu, obilazi Veliku Kladušu, ide u smjeru jugoistoka i stiže do Korane, obilazi Bihać i potom se vraća na Unu. Od Martin Broda ide rječicom Dabašnicom, pa dalje preko rijetko naseljenih predjela na Kamešnici i Dinari, gotovo paralelno s obalom Jadranskog mora, i dolazi do Neretve između Gabele i Metkovića, a zatim do planine Žabe, te skreće i izbija na obalu između Kleka i Neuma, gdje Bosna i Hercegovina ima jedini izlaz na more, dijeleći Hrvatsku na dva dijela. Nakon nešto više od 20&nbsp;km obale granica nastavlja ići jugoistočno, do tromeđe Bosne i Hercegovine, Hrvatske i Crne Gore.

Podijeljena je u dva dijela: jedan dug više od 830 kilometara u smjeru jugozapad-sjever (sjeverno od Neuma), koji se proteže paralelno s jadranskom obalom, a zatim najvećim dijelom Unom i Savom, graničeći s osam hrvatskih županija, i drugi dug više od 100 kilometara (južno od Neuma), gdje Dubrovačko-neretvanska županija odvaja Bosnu i Hercegovinu od obale.

## Historija 
Granica postoji još od vremena Mletačke Republike, koja je potpisivanjem Karlovačkog mira 1699. proširila svoje posjede u Dalmaciji na račun Osmanskog Carstva. Godine 1797. Mletačka Republika prestala je postojati nakon što ju je prvo osvojio Napoléon Bonaparte da bi zatim bila ustupljena Habsburškoj Monarhiji, prema uvjetima Kampoformijskog mira. Od 1809. do 1813. mletačke zemlje bile su u sastavu Prvog Francuskog Carstva, a zatim su bile dio Ilirskih provincija da bi se ponovo vratile pod austrijsku vlast. Za vrijeme Austro-Ugarske, Kraljevina Hrvatska i Slavonija, koje su pripadale Ugarskoj, te Dalmacija graničile su s Bosanskim pašalukom. Nakon što je Austro-Ugarska anektirala i Bosnu i Hercegovinu, granica je dobila oblik koji je ostao do danas, uz manje modifikacije u međuratnom periodu. Od 1946. do 1991. bila je republička granica unutar SFR Jugoslavije, a od 1991. ona je opet granica dvije suverene države, nakon proglašenja nezavisnosti Bosne i Hercegovine i Hrvatske. Granica je potvrđena Dejtonskim sporazumom 1995.

## Također pogledajte 
* Spisak graničnih prijelaza Bosne i Hercegovine

## Reference 
Kategorija:Granice Bosne i Hercegovine
Kategorija:Granice Hrvatske
Stara džamija sa haremom u Goduši

**Stara džamija u Goduši** nalazi se u mjestu Goduša, u općini Visoko, Bosna i Hercegovina. Zajedno sa haremom proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Komisija je donijela odluku 17. aprila 2019. u sljedećem sastavu: Amir Pašić (predsjedavajući) i članovi Radoje Vidović i Goran Milojević.

Džamija u Goduši izgrađena 1565/66. godine. Rađena je od kamena, na uzvišenom prostoru iznad stare Goduše. Nad ulazom džamije nalazio se natpis kojeg danas nema. Četvrtaste je osnove sa četveroslivnim krovom i ravnim drvenim stropom, vrlo jednostavne spoljašnosti i unutrašnjosti.
 
Munara je kružne osnove ne toliko visoka. Prozori su četvrtasti sa demirima. Oko džamije je harem sa specifično malim nišanima koje je još uvijek aktivno. U haremu se nekada nalazio i pješčani sat koji je pokazivao tačno vrijeme.

Prema određenim predanjima smatra se da je ovim prostorom u doba Osmanlija prolazio tzv. Sarajevski put, kojim se transportovala roba. U neposrednoj blizini nalazio se i turski han, a džamija je dugo vremena služila kao mjesto molitve putnika i okolnog stanovništva. Za vrijeme rata u Bosni i Hercegovini, iako se nalazila na prvoj borbenoj liniji, pretrpila je manja oštećenja.
## Literatura 
* Mustafa Imamović, Historija Bošnjaka, izdanje Bošnjačka zajednica kulture, Izdavačko preduzeće «Preporod», Sarajevo, 1997, str. 330.
* Mehmed Mujezinović, Islamska epigrafika Bosne i Hercegovine, Knjiga II, 3. izdanje, Biblioteka Kulturno naslijeđe, Sarajevo Publishing, 1998, str. 164.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Džamija u Goduši 
* Stara džamija u Goduši kod Visokog nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine
* Džamija u Goduši  
* Slušbeni glasnik
*  Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini
*  komisije nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine

Kategorija:Džamije u Visokom
Kategorija:Nacionalni spomenici u Visokom
Prahova (okrug)

**Prahova** () je jedan od 41 okruga Rumunije. Nalazi se u južnocentralnom dijelu države, unutar historijske regije Muntenije.
Prostire se na površini od 4.716&nbsp;km2 i jedan je od manjih okruga. Prema podacima od 31.10.2011. godine u njemu je živjelo 762.886 stanovnika i treći je najnaseljeniji okrug u državi, poslije Bukurešta i Iașijua.
Glavni i najveći grad je Ploiești.

Graniči sa sljedećim okruzima: Buzău na istoku, Vâlcea i Ilfov na jugu, Dâmbovița na zapadu i Brașov na sjeveru.

## Geografija 
Reljef Okruga je raznolik i sastoji se od približno jednakih dijelova ravničarskih predjela, planina i brda. Na sjevernom dijelu se prostiru planine i to južni obronci Istočnih Karpata i planina Bučegi koja formira istočni dio Južnih Karpata. Ove dvije planinske grupe razdvaja dolina rijeke Prahova.

Južnom stranom Okruga prostire se nizija koja predstavlja sjeverozapadni dio Vlaške nizije.

Glavna rijeka je istoimena rijeka Prahova. To je planinska rijeka koja do svog ušća u rijeku Ialomițu sakupljajući mnoge druge rijeke kao što su: Doftanu, Teleajen i dr.

## Demografija 
Prema popisu stanovništva Rumunije zaključno sa 31. 10. 2011. u Okrugu je živjelo 762.886 stanovnika što je prosječna gustina od 161 stanovnika po km2 odnosno skoro duplo veća gustoća naseljenosti u odnosu na nacionalni prosjek.

Etnički sastav stanovništva bio je sljedeći:
* Rumuni - 97,74%
* Romi i ostali

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Službena stranica Vijeća okruga

Prahova
Kategorija:Prahova (okrug)
Hunedoara (okrug)

**Hunedoara** () je jedan od 41 okruga Rumunije. Nalazi se u zapadnocentralnom dijelu države, unutar historijske regije Transilvanije.
Prostire se na površini od 7.063&nbsp;km2 što ga čini 9. najvećim okrugom a prema podacima od 31.10.2011. godine u njemu je živjelo 396.253 stanovnika i 20. je okrug po broju stanovnika.
Glavni i najveći grad je Deva koji ima 61.123 stanovnika.

Graniči sa sljedećim okruzima: Alba na sjeveroistoku i istoku, Vâlcea na istoku, Gorj na jugu, Caraș-Severin, Timiș i Arad na zapadu.

## Demografija 
Prema popisu stanovništva Rumunije zaključno sa 31. 10. 2011. u Okrugu je živjelo 396.253 stanovnika što je prosječna gustina od 56 stanovnika po km2.

Etnički sastav stanovništva bio je sljedeći:
* Rumuni - 93,31%
* Mađari - 4,09%
* Romi - 1,9%
* Nijemci (Transilvanijski Saksonci) - 0,25%

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Službena stranica Vijeća okruga

Hunedoara
Kategorija:Hunedoara (okrug)
Granica između Bosne i Hercegovine i Crne Gore

**Granica između Bosne i Hercegovine i Crne Gore** predstavlja liniju razdvajanja između teritorija spomenutih država. Njena dužina iznosi približno 225&nbsp;km, dok je zračna udaljenost između krajnjih tačaka 140&nbsp;km.

## Tok 
Pruža se sjeverno od Boke kotorske, duž krških planina Dinarida prema sjeveru sve do područja Sandžaka, gdje je tromeđa sa Srbijom. U blizini jadranske obale kod Herceg Novog tromeđa Crne Gore, Bosne i Hercegovine i Hrvatske nalazi se osam kilometara od mora na planini Bjelotini, kod crnogorskog sela Sitnica (nadmorska visina približno 950 m). Odatle se granica proteže preko Orjena i Bijele gore, gdje je i najviša tačka na granici, vrh Jastrebica (1.862 m), te se spušta u dolinu Trebišnjice, gdje granicu čini dio Bilećkog jezera kod bosanskohercegovačkog grada Bileće. Zatim se granica pruža preko Volujaka (2.336 m) i masiva Maglića (2.386 m), koji je i najviša planina u Bosni i Hercegovini. Dalje prema sjeveru, granica se spušta u kanjon rijeke Pive do Šćepan Polja, odnosno sela Hum u Bosni i Hercegovini. Tamo je i bosanskohercegovački Nacionalni park Sutjeska te u njegovom okviru i prirodni rezervat Perućica, jedno od posljednjih netaknutih prirodnih staništa u zapadnom dijelu Balkana. Granica zatim ide prema istoku kanjonom rijeke Tare, te nakon nekoliko kilometara napušta rijeku i preko planine Ljubišnje (2.239 m) spušta se u dolinu u gornjem toku Ćehotine. Dalje istočno smješteno je srbijansko selo Kukurovići, u blizini kojeg je tromeđa sa Srbijom.

[thumb|desno|[Sutorina, o kojoj je u političkim krugovima vođen spor između Bosne i Hercegovine i Crne Gore]]
Granica slijedi staru osmansku upravnu i administrativnu granicu, koja je važila sve do predaje Kotora Crnoj Gori, te uveliko i jugoistočnu granicu Austro-Ugarske nakon okupacije Bosne i Hercegovine 1878, prema Kneževini, a nakon 1910. Kraljevini Crnoj Gori. Granica je konačno određena 1947. između NR Bosne i Hercegovine i područja NR Crne Gore, u tadašnjoj Jugoslaviji. Tek nakon raspada Jugoslavije 1991. ona postaje međunarodna granica, najprije između Republike Bosne i Hercegovine i SR Jugoslavije, zatim zajednice Srbije i Crne Gore i na kraju od 2006, nakon raspada te zajednice, postaje granica između današnjih država. Kao ranija granica između socijalističkih republika, a prema preporukama Badinterove komisije, proglašena je državnom granicom.

Herceg Novi Montenegro 2008-10-05.JPG|Orjen iznad Herceg Novog
Pirina poljana Velika Jastrebica.jpg|Velika Jastrebica i Pirina poljana
Bilećko Lake.JPG|Kod Bilećkog jezera
Maglić, vrchol.jpg|Maglić
Šćepan Polje Border.JPG|Most na graničnom prijelazu Hum–Šćepan Polje preko Tare
Pljevlja Municipality Landscape.JPG|Granično područje kod Pljevalja

## Također pogledajte 
* Spisak graničnih prijelaza Bosne i Hercegovine

## Reference 
Kategorija:Granica između Bosne i Hercegovine i Crne Gore
Džamija u Šabićima (Velika Kladuša)

**Džamija u Šabićima**  nalazi se na udaljenosti 17&nbsp;km od općinskog centra Velike Kladuše, Bosna i Hercegovina. Harem je proglašen za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.

Velika i Mala Kladuša, čiji je nekadašnji naziv bio je Donja i Gornja Kladuša, spominju se prvi put 30. oktobra 1280. godine i to pod imenom *Cladosa*. To je vrijeme kada cijeli kraj pripadao knezovima Blagajskim (Babonjićima). Kasnije je ovaj kraj pripao Frankopanima Slunjskim.

Godine 1633. Osmanlije su osvojile Kladušu gdje ostaju sve do pada grada pod austrougarsku vlast. 
Naselje Šabići dobilo je ime prema najbrojnijoj porodici koja je tu živjela. Najstarija džamija u Šabićima bila je sagrađena na mjestu današnje džamije i imala je drvenu munaru koja je izlazila iz krova objekta.   Današnja džamija sagrađena je 1958. godine i to na ostacima zidova stare džamije. 
U džamiji u Šabićima obavljale su se molitve do 2002. godine kada je sagrađena nova velika džamija u njenoj neposrednoj blizini. U lošem je stanju zbog neodržavanja.
## Opis 
Pripada tipu džamija koje su prekrivene četvorovodnim krovom i imaju prigrađenu munaru na jugozapadnoj strani. Ima pravougaonu osnovu čije vanjske dimenzije iznose oko 9,8 x 7,3 m.

Baza munare je izrađena od betona pravougaone osnove dimenzija 1,90 x 1,80 m, visine oko 4,00 m, i iste je visine kao i streha krova objekta. Iznad baze nastavlja se osmougaono tijelo  čija visina do alema iznosi 12,70 m. Tijelo munare je izrađeno od drveta koje je kasnije obloženo pocinčanim limom. Munara ima zatvoreno šerefe i prekrivena je šatorastim krovom na čijem vrhu se nalazi alem.

U haremu džamije se nalazi oko sedamdeset starijih nišana koji su tipični za područje Bosanske Krajine. Muški nišani su bogato dekorirani, uglavnom sa sve četiri strane. Najčešći motivi na nišanima su sablja, nož, koplje, puška, zvijezda, polumjesec, geometrijski ornamenti i tondirane vrpce na rubovima nišana. Na ženskim nišanima koji su pravougaoni, odozgo ravni, najčešći motiv je ispupčenje na leđima nišana u obliku pletenice.  Harem je proglašen za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Komisija je donijela odluku 04-06. maja 2012. u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Chery, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo.
## Literatura 
* Hamdija Kreševljaković, Prilozi povijesti bosanskih gradova pod turskom upravom, 1951.
* Mustafa Imamović, Historija Bošnjaka, izdanje Bošnjačka zajednica kulture, Izdavačko preduzeće «Preporod», Sarajevo, 1997, str. 330.
* Mehmed Mujezinović, Islamska epigrafika Bosne i Hercegovine, Knjiga II, 3. izdanje, Biblioteka Kulturno naslijeđe, Sarajevo Publishing, 1998, str. 164.
* Hasan Hilić, Džamije u Velikoj Kladuši, Velika Kladuša, 1970
## Reference 
## Vanjski linkovi 
*  Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini
*  komisije nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine

Kategorija:Džamije u Velikoj Kladuši
Kategorija:Nacionalni spomenici u Velikoj Kladuši
Pristupanje Sjeverne Makedonije NATO-u

mini|350x350px|
**Pristupanje Sjeverne Makedonije Sjevernoatlantskog saveza** (NATO) trenutno je u toku. Poziv NATO-a na Sjevernu Makedoniju koju je blokirala Grčka na samitu u Bukureštu 2008. Nacije su se složile da će zemlja dobiti poziv nakon što se riješi spor o imenu Makedonije. Grčka smatra da ustavno ime svog komšije podrazumijeva teritorijalne težnje protiv vlastite regije Makedonije. Nakon veta, Grčka je tužena na Međunarodnom sudu pravde zalažući upotrebu oznake "Bivša jugoslovenska republika Makedonija" kao prihvatljive opcije za ulazak u NATO, dok Grčka tvrdi da je to bila kolektivna odluka NATO-a da ne poziva Makedoniju i stoga privremeni sporazum potpisan između dvije zemlje se nije dogodio, prekršen je. Grčka također može blokirati pristup Sjeverne Makedonije Evropskoj uniji osporavanjem imena. Tadašnja sekretarka američkog State Departmenta Hillary Clinton pozvala je Makedoniju i Grčku da nađe "prihvatljivo rješenje" o sporu, tako da se Makedonija slobodna pridruži NATO-u. 2014. godine, prije 65. godišnjice od svog osnivanja, NATO je objavio da neće ponuditi novo članstvo toj organizaciji te godine. Neki analitičari, poput Jorgea Beniteza iz think-tanka Atlantskog vijeća, tvrdili su da je to nevoljkost dijelom posljedica nove sigurnosne klime nakon ruske aneksije Krima.

Nakon dogovora u junu 2018. o preimenovanju zemlje u "Republika Sjeverna Makedonija", NATO je razmotrio mogućnost produženja poziva toj zemlji da prisustvuje njegovom samitu 11. i 12. jula. NATO je 11. jula 2018. pozvao Republiku Makedoniju da započne pregovore o pristupanju rekavši da bi se zemlja mogla pridružiti organizaciji nakon što se pitanje imena završeno.Dana 6. februara 2019., stalni predstavnici u NATO zemalja članica potpisali su protokol o pristupanju Sjeverne Makedonije u NATO.

Sjeverno makedonski premijer Zoran Zaev, zajedno s generalnim sekretarom NATO-a Jensom Stoltenbergom, u Skoplju 3. juna 2019., izjavio je da očekuje da će proces ratifikacije biti završen do kraja oktobra. Međutim, od decembra, pristupni protokol nije dovršen, iako je NATO uvjeravao Sjevernu Makedoniju da je proces ratifikacije "na putu". Sjeverna Makedonija gotovo je sigurna da će se pridružiti NATO-u u decembru 2019. ili januaru 2020.,nakon propalog pokušaja Sjeverna Makedonija kao i NATO imaju predpostavke da Sjeverna Makedonija postane članica NATO-a u martu 2020. Sjeverna Makedonija je postala članica NATO-a 27. marta 2020. godine.

## Proces ratifikacije 
## Značajniji datumi 
## Također pogledajte 
* Pristupanje Bosne i Hercegovine NATO-u

Kategorija:Odnosi NATO–Sjeverna Makedonija
Kategorija:Vanjska politika Sjeverne Makedonije
News of the World (turneja)

**News of the World** je bila koncertna turneja britanske rock grupe Queen. Turneja je trajala od 11. novembra 1977. do 13. maja 1978. godine s ciljem promocije šestog studijskog albuma News of the World iz 1977. godine. Turneja je obuhvatila Sjevernu Ameriku (26 koncerata) i Evropu gdje je održano 20 koncerata.

## Pregled 
Nakon turneje povodom izdavanja studijskog albuma A Day at the Races članovi grupe su se povukli u londonski studio Wessex kako bi snimili svoj šesti studijski album, News of the World. Video snimak prvog singla sa albuma, "We Are the Champions" snimljen je 6. oktobra 1977. u New London Theatru. Mnogi iz Queen Fan Cluba su privatno pozvani na događaj. Nakon što su u četiri navrata isprobali nastup, članovi Queena su odsvirali kratki koncertni program uživo za publiku koju je činilo oko 900 osoba, što je poslužilo kao podgrijavanje atmosfere za turneju koja je otpočela narednog mjeseca. Članovi grupe su zatim proveli posljednju nedjelju oktobra vježbajući turneju, tokom koje je i objavljen album News of the World.

## Koncerti 
## Članovi 
* Freddie Mercury: vodeći i prateći vokali, klavir
* Brian May: električna gitara, akustična gitara, prateći vokali,
* Roger Taylor: bubnjevi, glavni vokali (I'm In Love With My Car), prateći vokali, tamburina
* John Deacon: bas-gitara, ostali vokali

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Koncerti u Sjevernoj Americi
* Koncerti u Evropi

Kategorija:1977. u muzici
Kategorija:1978. u muzici
Kategorija:Koncertne turneje Queena
Covasna (okrug)

**Covasna** () je jedan od 41 okruga Rumunije. Nalazi se u centralnom dijelu države, unutar historijske regije Transilvanije.
Prostire se na površini od 3.710&nbsp;km2 i treći je najmanji okrug. Prema podacima od 31.10.2011. godine u njemu je živjelo 210.177 stanovnika po čemu je posljednji okrug u državi.
Glavni i najveći grad je Sfântu Gheorghe.

Graniči sa sljedećim okruzima: Bacău i Vrancea na istoku, Buzău na jugu, Brașov na zapadu i Harghita na sjeveru.

## Administrativna podjela 
Okrug Covasna se sastoji od 2 općine, tri grada i 40 komuna.
Općine u okrugu su: Sfântu Gheorghe i Târgu Secuiesc dok su gradovi: Baraolt, Covasna i Întorsura Buzăului.

## Demografija 
Prema popisu stanovništva Rumunije zaključno sa 31. 10. 2011. u Okrugu je živjelo 210.177 stanovnika što je prosječna gustina od 57 stanovnika po km.2

Etnički sastav stanovništva prema popisu iz 2002. bio je sljedeći:

* Mađari – 73,58% (164.158)
* Rumuni - 23,68% (5.973)
* Romi – 2,68%

Prema popisu iz 2011. etnički sastav stanovništva bio je kako slijedi:

* Mađari – 73,74% (150.468)
* Rumuni - 22,02% (45.021)
* Romi – 4,05% (8.267)
* ostali – 0,19%

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Službena stranica Vijeća okruga 

Covasna
Kategorija:Covasna (okrug)
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1988 – 5 km

**Utrka u sprintu na 5&nbsp;km** na Svjetskom prvenstvu u biatlonu 1988. za žene održala se 18. februara 1988. u francuskom gradu Chamonixu.

## Države učesnice
*  (1)
*  (4)
*  (3)
*  (4)
*  (1)
*  (1)
*  (4)
*  (4)
*  (4)
*  (4)
*  (2)
*  (4)
*  (4)
*  (4)
*  (4)

## Rezultati 
Nastupilo je 47 biatlonki iz 15 država.

## Reference
Kategorija:Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1988.
Marokanski Kanađani

**Marokanski Kanađani** su Kanađani marokanskog porijekla ili rođeni Marokanci koji žive u Kanadi, kao i ljudi iz Maroka koji su dio etno-jezičke i vjerske manjine u Kanadi. Prema popisu stanovništva iz 2011. godine bilo je 71.910 Kanađana koji su tvrdili potpuno ili djelomično marokansko porijeklo, što je povećanje u odnosu na popis iz 2006. godine.

## Historija 
Marokanci su u Kanadu počeli stizati sredinom 1960-ih u potrazi za poslom i novim životom. Između 1962. i 1993. godine, 40.000 ih se nastanilo u Kanadi.

Sljedeći val došao je krajem 1990-ih. Marokanski imigranti nastanili su se uglavnom u provinciji Québec, ali postoje i zajednice u Torontu, Vancouveru, Ottawi i Winnipegu. Budući da mnogi Marokanci koji žive u Kanadi nisu registrovani kod marokanskih vlasti, stvarna težina marokanske zajednice u Kanadi može se podcijeniti.

Poslednjih godina Marokanci su postali organizovaniji kao i druge zajednice u Kanadi i počinju formirati zajednice širom zemlje. U Kanadi postoji najmanje 20 marokanskih organizacija.

Na popisu stanovništva u Kanadi 2001. godine bilo je 21.355 Kanađana koji su naznačili marokansko porijeklo, a preko 16.000 njih tj. oko 75% ukupnog stanovništva, nastanjeno je u Montrealu.

## Poznatiji kanadski Marokanci 
* Aldo Bensadoun *-* kanadski biznismen, investitor i filantrop. Osnivač je i izvršni predsjednik ALDO grupe, maloprodajne obuće širom svijeta 
* Gad Elmaleh - marokansko-kanadski stand-up komičar i umjetnik 
* Fatima Houda-Pepin - kanadska političarka iz Québeca i bivša članica Nacionalne skupštine Québeca, Kanada. 
* Hicham Bennir - kanadski i marokanski filmski režiser, snimatelj, montažer, producent, pisac i fotograf. Pobjednik je svjetskog foto konkursa 2009. i 2010. godine. 
* Rachid Badouri - komičar 
* Yassine Bounou - fudbaler 
* Emmanuelle Chriqui - glumica (*Entourage*, ''You Don't Mess with the Zohan'') 
* A-Trak - kanadski DJ, turntablist, producent zapisa 
* Mohamed Douch - ekonomista 
* Nadia Essadiqi - glumica i pjevačica 
* Fatima Houda-Pepin - članica Nacionalne skupštine Québeca, Kanada 
* Adam Lamhamedi - marokansko-kanadski alpski skijaš; takmičio se za Maroko na Zimskim olimpijskim igrama 2014. godine 
* Vaï - marokansko-francuski i kanadski reper 
* Nora Fatehi - Bollywood-ska glumica i plesačica 
* Pokimane - Twitch streamerka i YouTuberka 
* Faouzia - marokansko-kanadska pjevačica

## Vanjski linkovi 
* Moroccan In Canada  
* Marokanska zajednica u Vancouveru 

## Reference 
Kategorija:Etničke grupe Kanade
Galați (okrug)

**Galați** () je jedan od 41 okruga Rumunije. Nalazi se u istočnom dijelu države, unutar historijske regije Moldavije.
Prostire se na površini od 4.466&nbsp;km2 i jedan je od manjih okruga. Prema podacima od 31. 10. 2011. godine u njemu je živjelo 536.167 stanovnika i 14. je okrug po broju stanovnika u državi.

Glavni i najveći grad je Galați.

Graniči sa sljedećim okruzima: Vaslui na sjeveru, Vrancea na zapadu, Brăila i Tulcea na jugu. Na istoku formira dio državne granice sa Moldavijom.

## Historija 
Historijski gledano, Okrug Galați je bio dio Kneževine Moldavije. 1858. u toku Krimskog rata ovom teritorijom je upravljao Princ Moldavije Alexandru Ioan Cuza čije sjedište se nalazilo u gradu Iași. Do 1938. godine, danas istočni dio okruga je bio zasebni Okrug Covurlui. Od 1938. do 1945. Galați je bio dio rumunske administrativne jedinice Ținutul Dunării.

## Demografija 
Prema popisu stanovništva Rumunije zaključno sa 31. 10. 2011. u Okrugu je živjelo 536.167 stanovnika što je prosječna gustina od 120 stanovnika po km2
 
Etnički sastav stanovništva bio je sljedeći:
* Rumuni - preko 98%
* Rusini, Ukrajinci i Romi

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Službena stranica Vijeća okruga

Galați
Kategorija:Galați (okrug)
Lipljan

215x215px|mini|desno|Pogled na Lipljan (2012)
181x181px|mini|desno|Položaj općine Lipjan na teritoriji Kosova

**Lipljan** (alb.: *Lipjani*) je gradić u istočnom dijelu centralnog Kosova, južnije od Prištine.

Grad je osnovan u rimsko doba, kada se zvao Ulpiana, u čast cara Trajana (*Marcus Ulpius Nerva Traianus*), po istom obrascu kao i rimska Basilica Ulpiana, glavna zgrada Trajanovog foruma, ispog Trajanovog stuba. Sadašnji naziv grada potiče od rimskog imena.

## Također pogledajte
*Kosovo

## Reference
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Kosovo
Nacionalni park Ånderdalen

**Nacionalni park Ånderdalen** smješten je na ostrvu Senji u okrugu Troms u Norveškoj. Prostire se na području općina Torsken i Tranøy, a zauzima površinu 125&nbsp;km2. Osnovan je kraljevskim dekretom 6. februara 1970, a povećan je 2004. Cilj mu je zaštita obalnog krajolika sjeverne Norveške. Osnovne stijene sastoje se od tvrdih granitnih stijena, a krajolik karakteriziraju tragovi djelovanja lednika na Senji. Neki dijelovi obalne borove šume u Ånderdalenu imaju osobine prašume sa stablima starosti 600 godina. Uz rijeku su guste brezove šume, te šume karakteristične za poplavna područja.

U Ånderdalenu nije bilo losova prije 1940, ali sada ima stalnu populaciju. Park je i važno područje za teljenje i ispašu polupripitomljenih sobova. Od manjih životinja najčešće su crvene lisice, hermelini, zečevi, mali glodari i dvije vrste voluharice. Na ulazu u fjordove okupljaju se perajari, a duž rijeka se često susreću vidre. Od riba su uobičajene pastrmka i jezerska zlatovčica, a lososi se probijaju uz rijeku do jezera Åndervatneta.

## Ime 
Drugi dio imena je određeni oblik riječi *dal*, što znači "dolina". Značenje prvog dijela nije poznato. U dolini i parku postoje slična imena, poput rijeke *Ånderelve* ili jezera *Åndervatneta*.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Karta parka 

Kategorija:Geografija Norveške
Kategorija:Turističke atrakcije u Norveškoj
Kategorija:Zaštićena područja osnovana 1970.
Orjen

**Orjen** je planina u Bosni i Hercegovini i Crnoj Gori. Proteže se dužinom približno 25&nbsp;km, a smješten je istočno od Trebinja, na granici s Crnom Gorom i sjeverozapadno od Risna. Šest vrhova Orjena izdiže se iznad 1800&nbsp;m, od čega je Veliki kabao najviši (1894 m). Na najvišem vrhu, okolnim grebenima i visokim visoravnima primjetan je glacijalni karakter reljefa. Tokom ledenog doba lednici su se s Orjena povlačili do Boke kotorske i okolnih polja. Također su oblikovali nazubljene vrhove i grebene. Glacijalni i kraški reljef spojeni su u jedinstvenom obalnom krajoliku, što je rijedak slučaj na Sredozemlju.

## Klima 
Orjen je unutar mediteranskog subtropskog pojasa. Dok su ljeta vruća i sunčana, jesen, zima i proljeće okarakterisani su kišnim periodima. Područje Orjena se može uvrstiti u klimatski tip Sredozemlja s posebnostima primorskih Dinarida kao što je količina padavina, po čemu je Orjen u samom vrhu Evrope. Poput područja monsunskih kiša tako se i Orjen odlikuje periodima izrazito visokih količina padavina, pa tako u novembru u nekoliko dana padne i po 2000 l/m2, dok je august često potpuno suh, što dovodi do šumskih požara. S maksimalnim protokom od 200 m3 izvor Sopot jedan je od najjačih kraških izvora i pravi pokazatelj ove specifičnosti Orjena.

## Flora 
Flora Orjena balkanskog je tipa s mnogim ilirskim i balkanskim endemima. Važan je podatak o deset endema koji se mogu naći samo na Orjenu.

## Zaštićena područja 
Masiv Orjena veoma je neobičan, pun surove ljepote. Na njemu nema pejzaže alpskog tipa, lednika, špicastih vrhova, jezera i plahovitih vodotoka. Centralni dio je pun kamenih platoa, raspucalih stijena i dubokih jama. Zanimljivo je da planinu, uz sivilo krečnjaka, karakteriše i zelena boja gustih šuma. Tri područja na ovoj planini su proglašena za zaštićena područja:
* Park prirode Orjen u Bosni i Hercegovini
* Park prirode Orjen u Crnoj Gori, zaštićeni pejzaž, površine 8797 hektara
* Zajednica bora munike (*Pinus heldraichii*) u Crnoj Gori, površine 300 hektara.

## Također pogledajte 
* Spisak planina u Bosni i Hercegovini

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* "Orjen", serijal *Vrhovi Balkana*, Al Jazeera Balkans, 8. 10. 2020.

Kategorija:Granica između Bosne i Hercegovine i Crne Gore
Kategorija:Parkovi prirode u Crnoj Gori
Kategorija:Zaštićena područja osnovana 2009.
Spisak ministara odbrane Jugoslavije

Na ovoj strani se nalazi spisak svih ministara odbrane od osnivanja Jugoslavije 1. decembra 1918. pod imenom Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca, pa sve do njenog potpunog prestanka postojanja u toj veličini 1992. i kasnije do 2006. kada je Državna zajednica Srbija i Crna Gora formalno razdvojena na Republiku Srbiju i Republiku Crnu Goru. Naziv titule vremenom se mijenjao npr. u SFRJ bio je to "savezni sekretar za narodnu odbranu". Korišteni su i nazivi "ministar vojske", "ministar vojske i mornarice", "ministar vazduhoplovstva i mornarice ", "ministar vojske, mornarice i vazduhoplovstva", "povjerenik narodne odbrane" kao i "ministar narodne odbrane".

## Ministar vojske Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca (1918) 
## Ministri vojske i mornarice Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca (1918–1929) 
## Ministri vojske i mornarice Kraljevine Jugoslavije (1929–1941) 
## Ministar vojske i mornarice Kraljevine Jugoslavije u egzilu (1941) 
## Ministri vojske Kraljevine Jugoslavije u egzilu (1941–1942) 
## Ministri vazduhoplovstva i mornarice Kraljevine Jugoslavije u egzilu (1941–1942) 
## Ministri vojske, mornarice i vazduhoplovstva Kraljevine Jugoslavije u egzilu (1942–45) 
## Ministar narodne odbrane Demokratske Federativne Jugoslavije (1945) 
## Ministar narodne odbrane Federativne Narodne Republike Jugoslavije (1945–1953) 
## Državni sekretar za poslove narodne odbrane Federativne Narodne Republike Jugoslavije (1953–63) 
## Državni sekretari za poslove narodne odbrane Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije (1963–1971) 
## Savezni sekretari za narodnu odbranu Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije (1971–1992) 
## Ministri odbrane Savezne Republike Jugoslavije (1992–2003) 
## Ministri odbrane Državne Zajednice Srbije i Crne Gore (2003–2006) 
## Reference 
Kategorija:Jugoslavenski ministri
Crkva svetog Georgija u Velikoj Kladuši

**Crkva sv. Georgija  u Velikoj Kladuši**, Bosna i Hercegovina, pripada Srpskoj pravoslavnoj crkvi i eparhiji bihaćko-petrovačkoj. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od  9. do 12. februara 2012. godine u Sarajevu, donijela je odluku da se crkva proglasi za nacionalni nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović i Ljiljana Ševo (predsjedavajuća).

Crkva sagrađena je 1901. godine a otvaranje i njeno osvećenje, održano je 1913. godine. Znatno je oštećena u Drugom svjetskom ratu. Od inventara ostao je sačuvan samo ikonostas od drveta. Dana 29. jula 1941. godine, u crkvi ustaše su izvršile pokolj stanovnika srpske nacionalnosti. Na zapadnom zidu crkve, blizu ulaznih vrata nalazi se spomen-ploča sa natpisom o tom događaju.

Crkva je obnovljena i ponovo osvećena 1987. godine. Nije stradala u ratnim razaranjima 1992–1995, ali je zbog neodržavanja u lošem stanju. Danas nije u upotrebi.
## Opis 
Crkva pripada jednobrodnim crkvama dimenzija 7,810 × 13,45 m (dužina mjerena sa apsidom). Natkrivena je dvovodnim krovom i pokrivena crijepom. Ima pripratu, naos i oltarski prostor.

Izgrađena je od kamena. Svi unutrašnji i vanjski zidovi crkve su malterisani i bojeni, dok su na vanjskoj strani po rubnim dijelovima objekta, zatim oko portala i prozorskih otvora, postavljene ploče širine 35–55&nbsp;cm, kao dekoracija.

Zvonik je visine 18,30 m. i smješten je iznad centralnog prostora priprate, Kvadratne je osnove dimenzija iznose 3,5 × 3,5 m. Krov zvonika ima oblik lukovice sa izduženim kubičnim nastavkom na čijem se vrhu nalazi krst. Na fasadama se u donjoj zoni zvonika nalaze okulusi, a u gornjoj otvori sa žaluzinama koji se polukružno završavaju.

Korpus ikonostasa koga čini 17 ikona različitih dimenzija, podijeljen je u tri horizontalna niza. Opšta karakteristika ikona ogleda se u jednostavnom inkarnatu. Većim dijelom na kompozicijama dominira siva podloga, a u donjem, preostalom dijelu maslinasto zelena.

## Literatura 
* Đoko Slijepčević, Historija Srpske pravoslavne crkve, II knjiga, Od početka XIX vijeka do kraja Drugog svjetskog rata, Munchen, 1966. (korištene usluge biblioteke Bošnjačkog instituta, fondacija Adila Zulfikarpašića-Sarajevo), 1966.
* Aleksandar Ravlić, Velika Kladuša kroz stoljeća, Monografija, Skupština opštine Velika Kladuša, 1987.
## Reference 
Kategorija:Nacionalni spomenici u Velikoj Kladuši
Kategorija:Eparhija bihaćko-petrovačka
Kategorija:Srpske pravoslavne crkve u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Srpske pravoslavne crkve Velikoj Kladuši
Kategorija:Crkve Dabrobosanske mitropolije
Kategorija:1901. u arhitekturi
New Radicals

**New Radicals** (stilizovano kao **Иew Radicals**) su bili američka alternativna rock grupa aktivna od 1997 do 1999. Grupa je bila centrirana oko frontmena Gregg Alexandera, koji je sastavljao i producirao sve njihove pjesme. Jedini stalni član grupe, izuzev Alexandera, bila je Danielle Brisebois.

New Radicals 16. oktobra 1998. objavljuju svoj jedini album, ''Maybe You've Been Brainwashed Too*, alternativni rock album sa utjecajima rock i soul muzike 1970tih, sadržeći, između mnoštva ljubavnih pjesama, oštre kritike američkih korporacija. Grupa je prepoznatljiva po svome singlu *You Get What You Give'', koji je dosegao vrh muzičke ljestvice u Kanadi i Novom Zelandu, postaje top 5 hit u Ujedinjenom Kraljevstvu te ulazi u top 40 ljestvice u SAD-u. Singl je također prepoznatljiv po svom završetku, gdje Gregg Alexander upućuje kritike mnogim slavnim ličnostima tadašnje muzičke scene.

## Članovi
New Radicals su funkcionisali po principu ″kružnih vrata″, po kojem nema stalnih članova izuzev Gregg Alexandera, koji je producirao, pisao, pjevao te svirao mnoštvo različitih instrumenata u pjesmama i Danielle Brisebois koja je započela svoju karijeru još u mladosti u vidu glumice. Danielle je uglavnom obnašala funkciju klavijaturiste u grupi, ali je također ispoljavala svoj uticaj u pojedinim pjesmama u vidu pjevanja i sviranjem udaraljki. Ona je koautor drugog singla grupe ″Someday We'll Know″ zajedno sa Alexanderom i Debrom Holland. Brisebois je imala i prijašnje iskustvo rada sa Alexanderom na njegovom solo albumu iz 1992. *Intoxifornication* i na svome solo albumu iz 1994. *All Over You* te je istovremeno sa Alexanderom radila na svome sljedećem solo albumu *Portable Life* (koji nije objavljen oficijelno sve do 2008).

## Historija
### Početak i uspon ka slavi
### ''Maybe You've Been Brainwashed Too''
### Raskid i dalji period
## Diskografija
### Studio album
### Single
## Reference
;Reference za pozicije na ljestvici i certifikacije
* UK Album i Singl ljestvica: The Official Zobbel Website: Chart Log UK URL pristupljen Oktobar 5, 2005
* U.S. zlatne i platina certifikacije: RIAA gold & platinum Searchable Database URL pristupljen Januar 12, 2006

Kategorija:Američke muzičke grupe
Zuzana Čaputová

**Zuzana Čaputová** (rođena 21. juna 1973.) slovačka je političarka, pravnica, aktivistica i peta predsjednica Slovačke. Prva je žena ikad izabrana na tu poziciju i sa 45 godina, koliko je imala u trenutku inauguracije, najmlađa izabrana predsjednica u historiji Slovačke. Od 2011. do 2014. bila je na funkciji predsjednika stranke Progresivna Slovačka.

## Rani život i obrazovanje 
Rođena je u Bratislavi, u tadašnjoj Čehoslovačkoj, u porodici koja je pripadala radničkoj klasi. Svoj odgoj opisala je kao odrastanje unutar *otvorene kuće*. Tokom perioda između 1998. i 1999. završila je ciklus obuke "Opće upravljanje - upravljanje promjenama", a 1999. godine i kurs ARK - Kurs medijacije, akreditiran od Ministarstva obrazovanja Slovačke.
 
## Predsjednički izbori 
Na predsjedničke izbore u Slovačkoj 2019. izašla je kao kandidat Progresivne Slovačka. U prvom krugu izbora dobila je 40,6% glasova, te je izborila učešće u drugom krugu glasanja. Njen protivkandidat u drugom krugu bio je Maroš Šefčovič. U drugom krugu pobijedila je Šefčoviča, osvojivši 58,4% glasova. Na mjesto predsjednice, prve u historiji Slovačke, inaugurirana je 15. juna 2019.

## Porodični život 
Razvedena je i majka dvije kćeri. Trenira zen jogu i živi u Pezinoku.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službeni sajt

Kategorija:Rođeni 1973.
Kategorija:Biografije, Bratislava
Kategorija:Slovački političari
Kategorija:Slovački predsjednici
Spisak nacionalnih parkova u Austriji

[thumb|320px|Masiv [Fuscherkarkopf (Visoke Ture)]]
Austrija ima sedam zaštićenih područja poznatih kao nacionalni parkovi, od kojih je šest međunarodno priznato u skladu sa standardima IUCN-a. Prvi nacionalni park, Visoke Ture, osnovan je 1981. Danas **nacionalni parkovi u Austriji** zauzimaju 2,376&nbsp;km2, odnosno 2,8% površine države. Uključuju svaki od najvažnijih tipova krajolika u Austriji – aluvijalnu šumu, alpski masiv, panonsku stepu i stjenovite doline.

## Razvoj
mini|Karta parkova
Prve planove za zaštitu Visokih Tura razvio je Austrijski alpski klub, koji je od 1915. do 1918. stekao velika planinska područja. Međutim, projekt nacionalnog parka obustavljen je krajem 1930-ih i nije nastavljen do 1971, kada su pokrajine Salzburg, Tirol i Koruška potpisale Hajligenblutski sporazum, nakon čega su uslijedile slične inicijative u Donjoj i Gornjoj Austriji.

Osnivanje svakog nacionalnog parka trajalo je nekoliko godina jer je trebalo riješiti nesuglasice u vezi s korištenjem i pitanje finansiranja. Parkovima se upravlja na osnovu ugovora između jedne ili više pokrajina i savezne vlade, a finansiranje podjednako dijele vlada i dotična pokrajina. Uprave nacionalnih parkova nude više od 300 zelenih poslova. Centri u parkovima pružaju javnosti edukativne usluge u vezi s ekologijom i zaštitom životne sredine, informacije i slobodne aktivnosti. S približno 400.000 posjetilaca godišnje nacionalni parkovi imaju važnu ulogu u austrijskom turizmu.

## Nacionalni parkovi 
Od sedam nacionalnih parkova četiri zaštićuju austrijske alpske regije, a tri zaštićuju vode. Daleko najveći park jest Visoke Ture (1.856&nbsp;km2). To je i najveći nacionalni park u srednjoj Evropi. Nacionalni parkovi Nežidersko jezero-Seewinkel i Dolina Thaye protežu se s obje strane granice s Mađarskom, odnosno Češkom.

Svi austrijski nacionalni parkovi ispunjavaju standarde za IUCN kategoriju II, osim Nockbergea, koji je klasificiran kao "zaštićeni krajolik" (kategorija V). Godine 2012. postao je jezgro UNESCO-ovog rezervata biosfere u okviru programa "Čovjek i biosfera".

## Također pogledajte 
* Geografija Austrije

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt 

Austrija
A Day at the Races (turneja)

**A Day at the Races** (poznata i kao: World Tour '77 ili Summer Tour 1977) je bila koncertna turneja britanske rock grupe Queen. Turneja je trajala od 13. januar do 3. juna 1977. s ciljem promocije njihovog petog studijskog albuma A Day at the Races iz 1976. godine. Turneja je obuhvatila Sjevernu Ameriku i Evropu gdje je održano 40, odnosno 19 koncerata, respektivno.

## Pozadina 
Ova je bila prva turneja na kojoj je grupa izvela pjesmu Somebody to Love i mnoge druge. Brighton Rock i Bohemian Rhapsody su prve put izvedene u cjelosti. Također, Freddie Mercury izveo je vokalni kanon između pjesama White Man i The Prophet's Song.

*Kad su ljudi počeli pjevati zajedno, ustanovili smo da nas to nekako nervira ...* prisjetio se Brian May. ''Došlo je do ogromnog razumijevanja na koncertu održanom u Bingley Hallu u Midlandsu. Otpjevali smo svaku notu svake pjesme. Freddie i ja smo se pogledali i otišli. Nešto se ovdje događa. Borili smo se protiv toga ali smo to trebali prigrliti. Iz te atmosfere su i nastale pjesme We Will Rock You i We Are the Champions. Bio je to epohalni trenutak.

Gostujuća grupa pjesma za većinu sjevernoameričkih koncerata bila je Thin Lizzy. Za koncert u New Yorku, u Madison Square Gardenu ulaznice su rasprodane čim su se našle u prodaji.

## Koncerti 
;Otkazani i pomjereni koncerti

## Članovi 
* Freddie Mercury: vodeći vokali, klavir, tamburina,
* Brian May: gitara, prateći vokali, banjo (Bring Back That Leroy Brown),
* Roger Taylor: bubnjevi, prateći vokali,
* John Deacon: bas-gitara, ostali vokali, triangl,

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Koncerti u Sjevernoj Americi
* Koncerti u Evropi

Kategorija:1977. u muzici
Kategorija:Koncertne turneje Queena
Ljubišnja

**Ljubišnja** je planina na granici između Bosne i Hercegovine i Crne Gore. Pripada Dinaridima. Manjim dijelom (sjeverozapadni dio) pripada Bosna i Hercegovina a većim dijelom Crnoj Gori, gdje se tradicionalno naziva visokogorje Crne Gore i predstavlja jednu od važnijih prirodnih ljepota te države uz kanjon Tare i Drage.

## Geografija 
Smještena je na krajnjem sjeverozapadu Crne Gore, između rijeka Ćehotine i Tare, i graniči s planinskim masivom Durmitorom. Maksimalna nadmorska visina iznosi 2238&nbsp;m na vrhu Dernečište, dok najniža nadmorska visina na zapadu iznosi približno 600&nbsp;m, u dolini Sandića Ubo u kanjonu Tare, i 505&nbsp;m na istoku, u dolini Ćehotine.

Planinsko područje Ljubišnje karakterišu umjereno planinske četinarske šume, alpske livade i pašnjaci, obrađena polja i brojni ribnjaci i izvori. Rasprostranjena alpska ruža, prepoznatljivi amblem sela, prošarala je visoravni Ljubišnje.

Šume evropske smreke dominiraju do alpskog nivoa, kao i umjereno grmlje, poput planinskog bora. Ljubišnja se prostire područjem površine 380&nbsp;km2.

## Također pogledajte 
* Spisak planina u Bosni i Hercegovini

Kategorija:Dvohiljadaši u Crnoj Gori
Kategorija:Granica između Bosne i Hercegovine i Crne Gore
Izvor

mini|Izvor kakav se obično označava kao točak
**Izvor** ili **vrelo** je ishodište bilo kojeg vodenog toka kojim započinje vodotok, početak rijeke ili potoka.

Izvorište rijeke ili potoka može biti jezero, močvara, ledenjak ili samostalni izvor. Ako neki vodotok nastaje iz više izvora, obično se onaj na najvišoj nadmorskoj visini smatra izvorom, a ostali pritokama.

## Kategorizacija
Pojava izvora ovisi o mnogim faktorima, kao što su 
*konfiguracija terena, 
*kontakt propusnih i nepropusnih slojeva na površini, 
*pukotine u tlu, odnosno stijenama, 
*podzemna voda i drugi.

Najčešće su:
#**silazni** — podzemna voda izbija na površinu pod utjecajem gravitacije, 
#**preljevni** — voda izvire prelijevajući se preko nepropusne zapreke, i 
#**uzlazni** — vrulje arteška voda, gejziri i dr.

Krški izvori ili estavele mogu biti i izvori i ponori. 
***Vrulja** je izvor koji izbija iz dna mora, jezera i riječnog korita.

Prema stepenu zagrijanosti, izvori mogu biti: 
***hladni** — ako je temperatura vode niža od prosječne godišnje temperature pripadajućeg područja, i 
***topli** — ako je temperatura vode viša od prosječne godišnje temperature datog kraja, kada se označavaju i kao *toplice*.

U većini slučajeva, izvor izbacuje vodu koja potiče iz atmosfere. Voda mineralnih izvora sadrži povećanu količinu otopljenih mineralnih supstanci, odnosno više od 1000&nbsp;mg/L.

## Također pogledajte
*Potok

## Reference
Kategorija:Geomorfologija
Kategorija:Hidrologija
Kategorija:Vodene mase
Kategorija:Izvori
Jazz (turneja)

**Jazz** je bila koncertna turneja britanske rock grupe Queen. Turneja je trajala od 28. oktobra 1978. do 18. augusta 1979. s ciljem promocije sedmog studijskog albuma *Jazz* iz 1978. godine. Turneja je obuhvatila Sjevernu Ameriku (35 koncerata), Evropu (29 koncerata) i Aziju (15 koncerata) sa ukupno održanih 79 koncerata.

Turneja je ostala zapamćena po spektaklu koji su članovi grupe priuštili svojim fanovima. O koncertu grupe održanom 1978. u New Orleansu James Henke iz časopisa *Rolling Stonea* je rekao sljedeće: "... kada su započeli američku turneju sa ciljem promocije svog albuma *Jazz*, Queen je održao koncert u New Orleansu na kojem su bili zmijski šarmeri, striptizete, transvestiti i gola debela dama koja je pušila cigarete u međunožju." Dio snimaka sa evropske turneje je upotrebljen za potrebe prvog koncertnog albuma grupe *Live Killers*.

Zbog turneje koja je započela u toku istog mjeseca kao i posljednjih sesija snimanje studijskog albuma *Jazz*, glas Freddieja Mercuryja je već od početka koncerta bio istrošen, a njegovi nastupi su uglavnom bili manje aktivni u poređenju s prethodnom turnejom.

## Članovi 
* Freddie Mercury – vodeći i prateći vokali, klavir, tamburine
* Brian May – gitara, prateći vokali, klavir ("Teo Torriatte")
* Roger Taylor – bubnjevi, timpani, glavni vokali (I'm In Love With My Car), prateći vokali
* John Deacon – bas-gitara, ostali vokali, triangl

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Koncertna turneja Jazz

Kategorija:1978. u muzici
Kategorija:1979. u muzici
Kategorija:Koncertne turneje Queena