Žene spomenute u Kur'anu

**Žene u Kuranu** su važni likovi i teme diskusija uključene u priče i moral koji se podučavaju u islamu. Većina žena u Kur'anu predstavljena je kao majke ili supruge vođa ili poslanika. U nekim aspektima zadržale su određenu autonomiju od muškaraca; na primjer, Kur'an opisuje žene koje su prešle na islam prije svojih muževa ili žene koje su položile nezavisnu zakletvu vjernosti Muhamedu.

Iako Kur'an ne imenuje nijednu ženu osim direktno Djevice Marije, žene igraju ulogu u mnogim njegovim pričama. Ove priče su bile predmet manipulacije i krutog tumačenja i u klasičnim komentarima i u popularnoj literaturi patrijarhalnih društava. Kulturne norme koje su postojale unutar patrijarhata oblikovale su način na koji su ta društva pristupala tekstu i stvorile sveprisutni narativ koji je diktirao način na koji su buduće generacije bile postavljene da tumače ove priče i ulogu žena u Kur'anu. Kroz historiju, različiti islamski tumači svetih spisa i zakonodavci stalno su reinterpretirali žene predstavljene u Kur'anu kao rezultat dominantne ideologije i historijskog konteksta tog vremena. U svjetlu modernosti i porasta islamskog feminizma, mnogi naučnici se osvrću na originalni tekst, preispitujući prihvaćena klasična tumačenja žena i redefinišući ulogu žena u Kur'anu. Kur'anska naracija o stvaranju i padu Adema i Have tematski se razlikuje od detaljnije priče u jevrejskoj i kršćanskoj tradiciji. Slično kršćanskoj i jevrejskoj priči, Allah je stvorio Adema i Havu i mjesto za njihov život, Džennet. Međutim, u Kur'anu je Havina uloga minimalna, jer je ona saučesnik u ljudskom grijehu, a ne podstrekač. Adem je taj kojeg je Allah unaprijed upozorio da je Iblis, Sotona, njihov prirodni neprijatelj i prijetnja njihovom uklanjanju iz raja.

Doslovni Kur'anski tekst na mnogo načina uklanja krivnju koja se često pripisuje Evi. Umjesto da bude prikazana kao uzrok Ademovog pada, Hava je jednostavno predstavljena kao podjednako popustljiva u grijehu, a kasnije, podjednako popustljiva u kazni i iskupljenju. Međutim, rana kritička tumačenja koja okružuju priču o stvaranju i padu bila su pod jakim utjecajem sveprisutnih kršćanskih i jevrejskih pojmova o Evi. Stoga se rana srednjovjekovna tumačenja fokusiraju na prikazivanje Have kao moralno i mentalno kompromitovane. Kao i u kršćanskoj i jevrejskoj tradiciji, Hava se smatra onom koja iskušava proroka Adema na grijeh. Rani rad učenjaka al-Tabarija, zasnovanog na hadisima, posebno ističe mnoge odlomke koji tvrde da su ženske menstruacije i nevolje s rađanjem djece direktna posljedica Havine ludosti.

Međutim, u moderno doba objašnjenje i opće razumijevanje Have su se promijenili i duboko se raspravljaju. Njen status prve žene na svijetu je relevantan jer se smatra modelom svog spola i Allahovog arhetipa žene. Kao odgovor, liberalnija tumačenja ne navode nikakvu direktnu i nepobitnu istinu da je Hava stvorena od "krivog rebra"; tvrde da takvi prijedlozi ne proizlaze iz provjerljivih izvora. Umjesto toga, nastoje naglasiti svrhu same priče o stvaranju i padu. Ovo nije bilo da se omalovaži ljudska priroda bilo kojeg spola, već da se djeluje kao primjer Allahovog vodstva, kazne i konačnog oprosta. Zauzvrat, smatra se da je Lutova supruga umrla zajedno sa stanovnicima Sodome jer je izdala svoju dužnost supruge i kovala zavjeru zajedno sa korumpiranim narodom. Hagarine borbe, opširno obrađene u Buharijinom Sahihu, važne su za islamsku tradiciju jer je mnogi muslimani prikazuju kao majku svih Arapa i jednu od predislamskih pionira. Priča se nastavlja sa Zulejhinim obećanjem da će ga, ako Jusuf ne prihvati njena udvaranja, zatvoriti. Čuvši to, Jusuf se pomolio Bogu da radije ode u zatvor nego da ostane u Al-Azizovoj kući. I zaista, Jusuf je poslan u zatvor. Mnogo godina kasnije, kada je kralj upitao žene i Zulejhu o njihovoj ulozi, one su odgovorile:

Prikazi ove priče izvan Kur'ana historijski su se fokusirali na i nastojali utvrditi prirodnu dvoličnu i lukavu prirodu žena. Međutim, nedavno se kritičko objašnjenje oko Zulejhe proširilo kako bi predstavilo različite moguće interpretacije. U mnogim slučajevima ova priča se sada koristi kao alegorija koja prikazuje sposobnost pobožnih ljudi, u ovom slučaju poslanika, da savladaju iskušenja svijeta i nedaće.

## Asija, faraonova žena 
Faraonova žena, poznata u nekim tradicijama kao Asija, igrala je veliku ulogu u Musaovom životu jer je postala njegova hraniteljica. Spasila mu je život kada ga je primila i odgajala ga od djetinjstva u domaćinstvu nevjernika dok ga je Bog čuvao. koji slijedi izvještaj Sargona Akadskog. To je dio osnivačkih mitova Izraelaca, koji su široko obrađeni u Kur'anu.]]

Od svih žena u Musaovom životu, faraonova žena je predmet najveće količine interpretativne literature. Veliki naglasak se stavlja na nju kao primjer za vjernike. Mnogi je smatraju pravednicom zbog njene uloge u održavanju Musaa u životu, kao što je prikazano u ajetu 28:9.

Osim toga, Asija je hvaljena jer se u ajetu 66:11, koji datira iz kasnog medinskog perioda, molila Bogu da joj sagradi kuću u raju i spasi je od njenog zlog muža, faraona.

Ibn-Kesir, dio srednjovjekovne tradicije, govori o faraonovoj ženi kao jednoj od poslanikovih "nebeskih supruga". Ovo je najviša čast koja se dijeli sa... zemaljskim ženama poslanika i Mejrem. Asija se slavi u islamskoj vjeri jer je ostala vjerna Bogu iako je njen muž, faraon, sebe smatrao Bogom. Ona pokazuje da žena ima sposobnost da iskazuje vjeru i vjeruje u Boga, čak i protiv želja oštrog muža.

## Bilješke 
## Reference 
Kategorija:Ljudi Kur'ana
Kategorija:Prava žena u Islamu
Kategorija:Islam i žene