Mediji u Bosni i Hercegovini

, sjedište Dnevnog Avaza]]
**Mediji u Bosni i Hercegovini** odnose se na masovne medije sa sjedištem u Bosni i Hercegovini (BiH). Televizijom, radiom, časopisima i novinama upravljaju i državne i profitne korporacije, koje ovise o prihodima od reklama, pretplate i ostalih prodaja. Ustav Bosne i Hercegovine garantuje slobodu govora, iako politički i poslovni pritisci - zajedno s administrativnom rascjepkanošću - još uvijek ometaju nezavisnost novinara i medija.

Kao zemlja u tranziciji s poslijeratnim nasljeđem i složenom domaćom političkom strukturom, bosanskohercegovački medijski sistem je u transformaciji. U ranom poratnom periodu (1995 – 2005), razvoj medija vodili su uglavnom međunarodni donatori i agencije za saradnju, koji su ulagali u pomoć u rekonstrukciji, diverzifikaciji, demokratizaciji i profesionalizaciji medija.

Poslijeratni razvoj uključuje uspostavljanje nezavisne regulatorne agencije za komunikaciju, usvajanje Kodeksa za štampu, uspostavljanje Vijeća za tisak, dekriminalizaciju klevete, uvođenje prilično naprednog zakona o slobodi pristupa informacijama i stvaranje sistema javnog servisa od nekadašnjeg državnog emitera. Ipak, međunarodne pozitivne pomake često ometaju domaće elite, a profesionalizacija medija i novinara odvijala se polako. Visok nivo pristranosti i povezanosti medija i političkih sistema ometa pridržavanje profesionalnog kodeksa ponašanja.

## Zakonodavni okvir 
Sloboda govora i sloboda medija u Bosni i Hercegovini zagarantovani su Ustavom, Evropskom konvencijom o ljudskim pravima i drugim međunarodnim konvencijama o ljudskim pravima koji su direktno integrirani u ustavni poredak Bosne i Hercegovine. Sloboda govora i sloboda medija zagarantovana je i entitetskim i ostalim nižim ustavima i statutima.

Ostali relevantni zakoni su Zakon o zaštiti od klevete koji reguliše klevetu, te Zakon o komunikacijama. Zbog neuspjeha vlasti kako u Republici Srpskoj, tako i u Federaciji Bosne i Hercegovine da osiguraju stvaranje potrebnog pravnog okvira koji bi omogućio novinarima profesionalni i nezavisni rad u svom okruženju, Visoki predstavnik je 1999. godine donio Odluku o slobodi informacija i ukidanje krivičnih kazni za uvredu i klevetu. Kleveta je u Bosni i Hercegovini dekriminalizirana 2002. godine. Zakon zabranjuje proizvoljno miješanje u privatnost, porodicu, dom ili prepisku, a vlada općenito poštuje ove zabrane u praksi. kako bi se spriječila koncentracija uzajamnog vlasništva. Zakon o konkurenciji daje dodatna pravila o koncentraciji na tržištu.

Zakon o slobodi pristupa informacijama u Bosni i Hercegovini prilično je napredan i omogućava javni pristup svim informacijama koje posjeduju javne institucije, uz izuzetke samo radi zaštite podataka s posebno negativnim učinkom na odbranu, javnu sigurnost, monetarnu politiku ili privatnost trećih strana. Međutim, u praksi postupak može biti glomazan i obeshrabriti novinare da traže službene informacije. regulira cjelokupno funkcioniranje sistema i odnose između njegovih komponenti, a dopunjen je drugim zakonima na državnom i entitetskom nivou: Zakonom o javnom RTV servisu Bosne i Hercegovine - BHRT, Zakon o Radioteleviziji Federacije BiH - RTVFBiH  i Zakon o Radioteleviziji Republike Srpske - RTRS.

Kodeks ponašanja emitera Regulatorne agencije za komunikacije pruža standarde za programiranje, zahtijevajući da radio i TV stanice „pokažu nepristrasnost i neutralnost u svom izvještavanju, profesionalnost i jednaku zastupljenost svih društvenih grupa i različitih stavova i mišljenja, bez diskriminacije po bilo kojem osnova. "Zakoni koji regulišu javne emitere predviđaju slične standarde". Ova pravila postavljaju standarde za izvještavanje o izbornim kampanjama i zahtijevaju od emitera da pružaju činjenične, cjelovite, iskrene, poštene i nepristrasne informacije i da se ravnopravno i nepristrasno odnose prema političkim konkurentima. Štaviše, državnim službenicima na svim nivoima vlasti, članovima tijela političkih stranaka i onima povezanim s telekomunikacijskim operaterima ili elektroničkim medijima zabranjeno je imenovanje za generalnog direktora RAK-a. RAK ima izvršna ovlaštenja za provođenje propisa, Njegove odluke uglavnom se smatraju poštenim. Udjeli u prihodima od reklama u 2007. godini podijeljeni su na sljedeći način: Dnevni avaz (34%), Dnevni list (24%), Oslobođenje (16,75%), Nezavisne novine (12,72%), Glas Srpske (8,92%), Večernji list (3,48%).

Obrasci čitanja uglavnom slijede teritorijalne (entitetske ili kantonalne), etničke ili nacionalne linije. Dnevni avaz, objavljen u Sarajevu, uglavnom cilja bošnjačku čitalačku publiku; Nezavisne novine iz Banja Luke čitaju Srbi; Večernji list i Jutarnji list usmjereni su na Hrvate u BiH.

U ovom trenutku najstariji štampani magazin u BiH je magazin Start BiH koji je prvi put izašao u Sarajevu 2. Oktobra 1998 . Izlazio je svakih 14 dana a danas je mjesečnik. U privatnom je vlasništvu . Dobitnik je nagrade "Novine godine u BiH" kao i nagrade "Amnesty international" za istraživačko novinarstvo .

### Izdavaštvo 
### Radio emitovanje 
* Radio stanice : 3 velike javne radio stanice i mnoge privatne radio stanice (2010).

Sistem javnog emitiranja Bosne i Hercegovine (BHRT) uključuje četiri radio kanala: BH Radio 1 na državnom nivou, plus na entitetskom nivou Federalni radio u Federaciji BiH (dio RTVFBiH ) i Radio Republike Srpske u Republici Srpskoj (dio RTRS).

Na radio tržištu aktivno djeluje 144 radio stanice, od kojih je 65 javnih i 79 privatnih (podaci iz 2009.). Njihovi prihodi uglavnom dolaze od reklama (60%), zajedno s javnim subvencijama i prodajom programa. Tržište je vrlo usitnjeno, 60% prihoda dijeli 130 stanica, a preostalih 40% među 10 glavnih stanica. Nijedna pojedinačna radio stanica ne ostvaruje više od 15% tržišnih prihoda. Radio su često vertikalno integrirani u medijske grupe koje također kontroliraju TV stanice, kablovske operatere, davaoci usluga interneta, pa čak i marketinške agencije. Ostali radiji su u vlasništvu općinskih ili kantonalnih vlada i javno se finansiraju.

### Televizijsko emitovanje 
Televizija je glavni izvor vijesti. Najuticajniji emiteri su javne radio i TV stanice koje vode bošnjačko-hrvatski i srpski entiteti, RTVFBiH i RTRS, a koje su pod efektivnom kontrolom vladajućih nacionalnih partija u svakoj od njih. Emiter na državnom nivou, BHRT, popunjava polje.

U 2008. godini Bosna i Hercegovina je ugostila 50 bioskopa sa 7.409 projekcija filmova, od čega 503 domaće produkcije ili koprodukcije filmova. Broj posjetilaca bioskopa bio je u negativnom trendu, sa 643.009 u 2003. na 236.517 u 2008.

Filmska industrija teško je pretrpjela rat i poslijeratno razaranje zemlje. Fond za kinematografiju Bosne i Hercegovine osnovalo je 2002. godine entitetsko Ministarstvo kulture i sporta Federacije BiH, a danas jedini finansira filmske produkcije u BiH i podržava Udruženje filmskih radnika Bosne i Hercegovine. Godišnji Sarajevo Film Festival (SFF), osnovan 1995. godine, vodeći je događaj u regiji i važan način za promociju bosanskohercegovačke filmske industrije, također kroz koprodukcije koje promovira projekat CineLink. Broj pretplatnika usluga fiksne telefonije bio je 849.027 u 2001, te 1.022.475 2007. godine. Stope fiksne telefonije povećale su se sa 22,35% (2001) na 26,41% (2007). Do autocenzure se dolazi i zato što novinari nerado prenose priče koje im mogu stvoriti probleme. Samocenzura je pojačana rijetkim, ali kontinuiranim, fizičkim napadima i prijetnjama novinarima. Budući da ove slučajeve često ne prati odgovarajuća istraga, novinari se osjećaju nezaštićenima i stoga možda neće biti voljni pokrivati određene teme, što ometa izvještavanje o pitanjima od javnog značaja.

Iskustva novinara koji rade u redakcijama u Bosni i Hercegovini, a koje je prikupio Media Centar Sarajevo, ukazuju na to da na uređivačku politiku često utječu političke i ekonomske elite. Ovo stvara atmosferu u kojoj je jasno koje su omiljene teme i brojke, a o čemu novinari ne bi smjeli pisati.

Devetnaest novinara ubijeno je u Bosni i Hercegovini od 1992. godine, povećavajući vjerovatnoću autocenzure u medijima. Bilo je najmanje 20 dokumentovanih slučajeva prijetnji i zastrašivanja medijskih radnika samo u 2015. godini, a 2014. vlasti su izvršile raciju na urede najpopularnije internet stranice s vijestima. Nebulozan jezik u zakonodavstvu o društvenim medijima u Republici Srpskoj kriminalizuje "pokušaj narušavanja javnog reda i mira".

Bosna i Hercegovina nema zvanični sistem evidentiranja zločina nad novinarima, koji na kraju uglavnom budu klasificirani kao lakši prekršaji. Vlasti ne uzimaju u obzir profesionalni status žrtve. Prema generalnom tužiocu Republike Srpske Mahmutu Švraki, novinari "pretjeruju u prijetnjama i iznose neutemeljene tvrdnje", da bi potom izgubili interes za slučajeve, jer je postupak vrlo dugotrajan.

### Napadi i prijetnje novinarima 
Udruženje novinara BiH zabilježilo je 20 slučajeva napada ili prijetnji novinarima u prvih 7 mjeseci 2014. godine, uključujući pet fizičkih napada i jednu prijetnju smrću. Dvadeset slučajeva također je zabilježeno u 2013. godini, a 22 u 2012. godini
* Nedavni verbalni i pokušaji fizičkih napada na Senad Hadžifejzovića, novinara i vlasnika Face TVa, nakon "obračuna" sa bračnim parom Izetbegović (Bakir i Sebija). Nepoznata osoba uz prijetnje pokušala je ući u zgradu Face TV-.

### Političko uplitanje 
Dvadeset osam bosanskohercegovačkih novinara s kojima je HRW razgovarao opisali su političko uplitanje kao uobičajenu u radu. Advokatske grupe i tadašnji premijer Federacije BiH Nermin Nikšić osudili su raciju.
* Novinarki BETA-e zabranjen je 2011. godine predsjednička zgrada u Banjaluci, u kojoj se održavaju konferencije za štampu, i zbog toga od tada ne može obavljati svoj posao. Milorad Dodik je još jednom javno napao novinsku agenciju Beta 2013. godine, da bi diskreditovao agenciju i novinara. Prema nekim stručnjacima, službene institucije Bosne i Hercegovine nikada nisu pokazale nikakav interes i posvećenost u regulisanju pitanja transparentnosti i koncentracije vlasništva nad medijima. Zakon koji reguliše ključne aspekte transparentnosti vlasništva nad medijima zapravo nikada nije odobren. U praksi ne postoji javni registar koji sadrži informacije o transparentnosti svih medija koji posluju u zemlji, uključujući privatne i javne medijske kuće, radio stanice, televizore, štampane i elektronske medije.

U ovom loše uređenom krajoliku, jedna od glavnih briga je nedostatak politika i propisa o transparentnosti vlasništva koji bi mogli omogućiti praćenje porijekla kapitala, tokova finansiranja i skrivenih vlasnika. Široko se sumnja da su stvarni vlasnici nekih medija u zemlji skriveni. U nekim slučajevima neprozirno vlasništvo rezultat je pokušaja zaobilaženja zakonskih ograničenja stranog vlasništva ili prikrivanja sukoba interesa, kao u slučaju *Dnevnog avaza* . Stvar je ovdje u tome da se postojeća pravila o stranom vlasništvu i sukobu interesa mogu lako zaobići, a da se zapravo ne krše zakoni.

Transparentnost vlasništva posebno je problematična kada su u pitanju elektronski mediji. U praksi ne postoje pravila i standardi koji zahtijevaju otkrivanje podataka o vlasništvu na web lokacijama ovih medija, a te je podatke prilično teško dobiti, posebno u slučajevima medijskih kuća koje su operativne, ali nisu zvanično registrovane kao medijske kuće, koje ugrožava provedbu samoregulativnih profesionalnih pravila, između ostalog. Stručnjak je procijenio da preko 20 web stranica koje pružaju mrežne informacije i imaju određeni utjecaj nasumično odabranim, više od polovine ispitanih portala ne bi imalo pojma o osnovnim informacijama o upravljanju, uključujući vlasništvo, i imenima urednika i novinara. Ova situacija može imati negativne implikacije i sa pravosudnog gledišta, jer ako web stranica bez jasnih podataka o vlasništvu krši zakon, vlasti će teško moći otkriti odgovorne. To potvrđuje i indeks medijskog klijentelizma, regionalni indeks koji ocjenjuje klijentelizam i politizaciju medija u pet zemalja zapadnog Balkana, što ukazuje da Bosna i Hercegovina trpi snažan utjecaj političkih elita na medije. Sveukupno, prema Lejli, takvo medijsko okruženje ne može pružiti javnosti dovoljno kvalitetnih informacija za objektivnu procjenu medijskih sadržaja. S obzirom na malu dimenziju medijskog tržišta, ne postoji značajna koncentracija vlasništva nad medijima, ali postoji ozbiljan rizik od monopolizacije medijskog prostora što je posljedica nepostojanja propisa o vlasništvu. Koncentracija vlasništva nad medijima potpuno je neregulisana od 2006. godine, kada je relevantni zakon, tj Pravila o koncentraciji medija i vlasništvu nad elektronskim i štampanim medijima (usvojena 2004) su istekla.

U Bosni i Hercegovini postupak privatizacije bio je neravnomjeran: ako ga je u slučaju ili štampanim medijima i novinama karakterizirala nezakonitost i zloupotreba vlasti, privatizacija TV i radio stanica nikada nije započela.

Prema medijskoj opservatoriji za jugoistočnu Evropu, "obrasci vlasništva uključuju neke strane vlasnike, glavne poslovne aktere i pripadnosti političkim strankama". U Republici Srpskoj se lako mogu pratiti političke pripadnosti; uglavnom povezuju vlasnike medija sa SNSD-om, dok su u Federaciji pripadnosti raznolikija: to omogućava veću raznolikost i pluralizam u medijskim sadržajima. Međutim, digitalni mediji pokreću neka pitanja transparentnosti, jer neki od njih nisu ni registrirani kao medijska preduzeća, pa ostaju izvan dosega regulatornih tijela.

### Obrasci vlasništva nad medijima 
Medijsko tržište u Bosni i Hercegovini vrlo je fragmentirano. Ova fragmentacija se uglavnom odvija na entitetskim i etničkim linijama.

Političke pripadnosti prisutne su i u štamparskom sektoru, gdje su još vidljivije. Glavne novine u Republici Srpskoj, *Nezavisne novine* i *Glas Srpske*, kao i radio stanica *Radio Nes* (Banja Luka) imaju zajedničko vlasništvo, kompanija *NIGD DNN Ltd.* Prema izvještaju Opservatorija za jugoistočnu Evropu, postoje bliske veze između jednog vlasnika, odnosno Željka Kopanje i čelnika SNDS-a, a to navodno garantira dodatnu zaradu medijima putem vladinih sredstava. U Federaciji Bosne i Hercegovine su političke povezanosti između političkih aktera i vlasnika medija raznolikije. Porodica je povezana sa strankom SDA. ali je izgubio status 2010. godine kada je prodan Oslobođenju.

### Glavni vlasnici medija 
Najveći privatni vlasnici u pogledu dosega publike njihovih medija su vlasnici *Pink BH* televizije i *OBN televizije*. Ove dvije televizije su dvije emitere koje dosežu najveći udio publike na tržištu. Zajedno dosežu više od dva miliona gledalaca.

Vlasnik *Pink Media Group* je Željko Mitrović. Grupa je "najveći privatni komercijalni emiter zabavnih programa i najveća medijska grupa za Jugoistočnu Evropu". Pored *Pink BH*, kompanija vodi oko 100 kanala, dostupnih na mreži i putem kablovske distribucije u Bosni i Hercegovini. Smatralo se da je Mitrović povezan sa bivšim predsjednikom Srbije Miloševićem.

Željko Kopanja, vlasnici *Glasa Srpske*, *Nezavisnih* *novina* i *radija Nes*, te Fahrudin Radončić, koji je mogući skriveni vlasnik *Dnevnog avaza* i *TV Alfa,* kontroliraju značajne udjele svojih medijskih kuća, ali kako tiraž i udio publike njihovih medija su niski, ovi slučajevi ne izazivaju zabrinutost zbog koncentracije vlasništva u medijima.

Tokom posljednjih godina, dva dnevna lista *Oslobođenje* i *Dnevni avaz* djelovala su kao instrumenti u sukobima dvaju mogućih moguta, naime porodice Radončić i Selimović, i njihovih političkih podružnica. Ova dinamika pogubno je utjecala na integritet medija.. Pored navedenih medijskih grupacija, u Bosni i Hercegovini egzistira i TNT Group koja je u privatnom vlasništvu te okuplja 7 lokalnih radio stanica, 4 televizijska kanala te 50 digitalnih medija u Bosni i Hercegovini, Srbiji u Hrvatskoj. Radi se uglavnom o malim lokalnim medijima i usko orjentiranim portalima.

### Strano vlasništvo 
Tri glavna emitera i jedna novinska agencija u vlasništvu su stranih kompanija. Zakon o direktnim stranim ulaganjima utvrđuje da strano vlasništvo nad preduzećem koje uključuje javnu komunikaciju ne može premašiti 49% kapitala. Ipak, primjena ovog zakona je neadekvatna i nijedna institucija koja ima mandat da nadgleda njegovu primjenu nije jasno identifikovana.

## Također pogledajte 
* Cenzura u Bosni i Hercegovini
* Telekomunikacije u Bosni i Hercegovini
* Spisak radiostanica u Bosni i Hercegovini
* Pristup javnim informacijama u Bosni i Hercegovini

## Vanjski linkovi 
* Regulatorna agencija za komunikacije (RAK) Bosne i Hercegovine

## Reference 
Bosna i Hercegovina
Kategorija:Mediji u Bosni i Hercegovini