open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Muzička biblioteka

thumb|right|Muzička biblioteka, Leipzig, 1985

**Muzička biblioteka** je vrsta biblioteke koja sadrži materijale koji se odnose na muziku. U kolekcijama mogu se također naći i ​​materijali koji nisu štampani, kao što su digitalizovani muzički zapisi ili audio snimci. Upotreba takvih materijala može biti ograničena na određene grupe pokrovitelja, posebno u privatnim akademskim institucijama. Kolekcije štampe muzičke biblioteke objedinjuju rječnike i enciklopedije, indekse i imenike, partiture, muzičke serijske publikacije, bibliografije i drugu muzičku literaturu.

## Vrste 
Tradicionalno, postoje četiri vrste muzičkih biblioteka:

* One razvijene za podršku odsjecima za muziku na univerzitetima ili fakultetima;
* One razvijene za podršku konzervatorijumima i muzičkim školama;
* One smještene u javnim bibliotekama;
* One su se razvile kao nezavisne biblioteke ili arhive koje podržavaju muzičke organizacije.

## Biblioteka muzičkih instrumenata 
Biblioteka muzičkih instrumenata posuđuje muzičke instrumente. Primjeri se mogu naći u Kanadi; Australiji; i Massachusettsu, Illinoisu, Ohioju, Washingtonu i New Yorku u Sjedinjenim Državama. Raspon takvih biblioteka varira od orkestarskih do etno instrumenata .

Razvojem medijske industrije (filmska produkcija, proizvodnja kompjuterskih igrica, oglašavanje) muzička djela nastala primjenom digitalnih tehnologija postala su posebno tražena. Rođen je takav žanr muzičke kompozicije kao što je trailer muzika - muzika za filmsko oglašavanje (trailer, teaser). Sličan žanr karakteriše upotreba raznih biblioteka audio efekata i muzičkih instrumenata. Tokom protekle decenije, galaksija kompanija za biblioteke digitalnih muzičkih instrumenata porasla je. Među kompanijama su divovi kao što su Spitfire, Cinesamples, Heavyocity, Soundiron, Native Instruments itd. Neki su fokusirani na reprodukciju zvukova instrumenata klasičnog orkestra u digitalnom formatu, drugi na kreiranje biblioteka tradicionalnih narodnih instrumenata. Poznate takve biblioteke arapskih, turskih, iranskih, indijskih, japanskih i drugih instrumenata. Kompanije su usredsređene na proizvodnju digitalnih biblioteka instrumenata, koje su po kvaliteti zvuka gotovo jednako dobre kao i žive. Digitalizacija muzičkih instrumenata je historijski proces koji se odvija u tehnogenim civilizacijama.

## Također pogledajte 
* Biblioteka
* Javna biblioteka

## Reference 
Kategorija:Vladine institucije
Kategorija:Vrste biblioteka
Vojin Komadina

**Vojin Komadina** (Karlovac 8. novembar 1933. - 9. februar 1997. Beograd) bio je jugoslavenski i bosanskohercegovački kompozitor.. Iako je rođen u Hrvatskoj, veći dio svog životnog i stvaralačkog puta vezao je za Bosnu i Hercegovinu, dok je posljednje godine života proveo u Srbiji i Crnoj Gori.

## Biografija 
Pedesetih godina 20. stoljeća Komadina dolazi u BiH, ostavljajući trajan pečat u bosanskohercegovačkoj umjetničkoj muzici. Studije kompozicije započeo je na Muzičkoj akademiji u Beogradu, u klasi profesora Mihovila Logaro, a nastavio i diplomirao 1960. na Muzičkoj akademiji u Sarajevu, u klasi profesora Božidara Trudića. Godine 1959. kao apsolvent počinje da radi u Srednjoj muzičkoj školi u Tuzlai. Tu je radio gotovo sedam godina kao profesor harmonije i drugih stručnih predmeta. Preseljenjem u Sarajevo zasniva stalni radni odnos sa RTV Sarajevo, gdje se do 1975. godine bavi uređivanjem muzičkog i kulturno-umjetničkog programa. Krajem sedamdesetih usavršava kompoziciju na ljetnom kursu u Darmštatu u Njemačkoj kod profesora *Karlhajnca Štokhauzena i Đerđa Ligetija* (mađ. Györgya Ligety), a završio je i Majstorski kurs na Visokoj školi u Kelnu kod profesora Milka Kelemena. Profesionalno usavršavanje kontinuirano se odvijalo praćenjem savremene muzičke scene i aktivnim učešćem na raznim smotrama savremene muzike poput *Muzičkog bijenala u Zagrebu*, *Varšavske jeseni, Festivala savremene kamerne muzike u Radencima* (Slovenija) itd. Njegov kompozitorski opus se sastoji od preko 200 djela koja obuhvataju različita muzička područja: dječiju muziku, instrumentalnu i vokalnu, orkestarsku, elektro-akustičku, te scensku muziku.

Neka od najznačajnijih djela Komadina je posvetio klaviru koji je bio od iznimnog značaja za njegovo stvaralaštvo. Zbirka kompozicija za klavir pod nazivom *Za mlade* ima ukupno dvanaest kompozicija raspoređenih u unutrašnje cikluse: *Uspomene (Časovnik, Meca, Stara pesma, Igra), Srđanu* ‒ *Pjesma i Igra, Dva menueta, Pet preludijuma*. Još i : *Refrain IV za klavir „Nijemo glamočko kolo“, Refrain VI „Linđo“, Koncert za klavir i orkestar br. 1, Koncert za klavir i gudački orkestar br. 2* i dr.

Komadina je većinu svog životnog puta vezao za Bosnu i Hercegovinu i postao je jedna od najmarkantnijih ličnosti bosanskohercegovačke kulturne sredine toga vremena, a svojom kreativnošću obogatio je njen muzički život. Mnoga djela, iz različitih stvaralačkih faza, naišla su na izuzetno dobar prijem kod slušalaca, stručne publike i kritike, a to su npr. *baleti* *Satana, Hasanaginica, Zita Pesah, Derviš i smrt*, zatim *Partita Bosniensis I, II, III za violinu solo*, *Smrt majke Jugovića* za kazivača, sopran, bariton, kontrabas, udaraljke, grupu narodnih instrumenata, predmeti, magnetofonska traka, potom dječja opera *Mačkin dom*, kao i brojna djela za dramske predstave, televizijske serije, radio i televizijske drame.

Komadina je preminuo 9. februara 1997. u Beogradu.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1933.
Kategorija:Umrli 1997.
Kategorija:Biografije, Karlovac
Kategorija:Kompozitori za klavir
Kategorija:Jugoslavenski kompozitori
Kategorija:Bosanskohercegovački kompozitori
František Blažek

[mini|Gimnazija u Mostaru sagrađena u [Pseudomaurski stil|pseudomaurskom stilu po Blažekovom nacrtu]]
mini|Masarykova kula nezavisnosti u Hořicama
**František Blažek** (1863, Zálší – 1. januar 1944, Prag) bio je češki arhitekt. Najpoznatiji je po zgradama koje je projektovao u Bosni i Hercegovini za vrijeme austrougarske vladavine.

## Djela 
Među njegova najvažnija djela spadaju zgrada Gimnazije u Mostaru (završena 1902), Masarykova kula nezavisnosti u Hořicama i Kasarna Franje Josipa u Sarajevu (danas sjedište Ministarstva odbrane Bosne i Hercegovine).

Također je projektovao tri hotela na Ilidži, u blizini vrela Bosne: "Igman", "Austria" i "Bosna". Njihova gradnja završena je 1895.

## Galerija 

Ilidza Hotel-Bosna 2010-07-05.jpg|Hotel "Bosna"
Hotel Austria, Ilidža (2010).JPG|Hotel "Austria"
The Turk and his lost provinces - Greece, Bulgaria, Servia, Bosnia (1903) (14799724063).jpg|Hotel "Austria" 1903.
Sarajevo - Ministarstvo odbrane Bosne i Hercegovine (49131881073).jpg|Kasarna Franje Josipa u Sarajevu (1898–1901)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* František Blažek na informacijskom sistemu "abART" 

Kategorija:Rođeni 1863.
Kategorija:Umrli 1944.
Kategorija:Češki arhitekti
43./443. brdska brigada

**43./443. brdska brigada** bila je brigada Armije RBiH, koja je 1. 12. 1992. formirana pod nazivom "7. brigada Suad Alić".

Dana 13. 3. 1993. brigada je preimenovana u *43. brdsku brigadu ,* a 22. 2. 1995. ponovo mijenja ime, te postaje *443. brdska brigada.*

Brigada se nalazila u sastavu Četvrtog korpusa Armije Republike Bosne i Hercegovine, a raspuštena je 22. 4. 1996. godine.

## Ratni put 
Prije službenog formiranja brigade, jedinice Teritorijalne odbrane prikupljaju oružje iz kasarni. Već u maju 1992. godine, dešavaju se oružani sukobi u Konjicu. Nakon djelimične pobjede jedinica u ljetu 1992. godine, nova linija odbrane uspostavljena je na Prenju. Dana 1. decembra 1992. stvara se 7. brigada Suad Alić (kasnije 43. brdska brigada) sa zadatkom odbrane općine. U aprilu 1993. brigada sukobi se s HVO Brigadom Herceg-Stjepan, koju uspjeva poraziti. Nakon poraza HVO u Konjicu, brigada učestvuje u operaciji "Jezero ˈ94"  i operaciji "Jesen ˈ94", a u operaciji "Prenj ˈ95" zauzima dijelove općine. Brigada je raspuštena 22. 4. 1996. godine.

## Reference 
Kategorija:Brigade Armije Republike Bosne i Hercegovine
Kategorija:Četvrti korpus Armije Republike Bosne i Hercegovine
KK Žalgiris

**Košarkaški klub Žalgiris** () profesionalni je litvanski košarkaški klub sa sjedištem u Kaunasu. Na domaćem nivou takmiči se u Litvanskoj košarkaškoj ligi, a na međunarodnom kao tim s dugoročnom licencom u Euroligi. Od sezone 2011/12. domaće utakmice igra u Žalgiris Areni.

Najtrofejniji je košarkaški klub u zemlji, osvojivši domaće prvenstvo 24 puta, pet prvenstava Sovjetskog Saveza (drugi po broju iza moskovskog CSKA) i jednu Euroligu. Mnoge legende litvanske košarke igrale su za Žalgiris, uključujući Arvydasa Sabonisa, Modestasa Paulauskasa i Šarūnasa Jasikevičiusa. Osam od 15 litvanskih košarkaša koji su zaigrali u NBA ligi nastupalo je za Žalgiris ili su u jednom trenutku karijere bili dio njegovog omladinskog programa (Sabonis, Jasikevičius, Donatas Motiejūnas, Mindaugas Kuzminskas, Darius Songaila, Martynas Andriuškevičius, Arnoldas Kulboka i Ignas Brazdeikis).

Klub je nazvan u znak sjećanja na bitku kod Žalgirisa, tj. kod Grunwalda, u kojoj su zajedničke snage Velike Kneževine Litvanije i Kraljevine Poljske porazile Teutonski red u jednoj od najvećih bitaka u srednjovjekovnoj Evropi. *Žalgiris* i *Grunwald* znače "zelena šuma" na litvanskom, odnosno njemačkom jeziku.

## Treneri 
*  Mykolas Ziminskas: 1944–1946.
*  Vytautas Kulakauskas: 1946.
*  Mykolas Ziminskas: 1947–1948.
*  Janis Grinbergas: 1949.
*  Valerijus Griešnovas: 1950.
*  Vincas Sercevičius: 1952.
*  Vytautas Kulakauskas: 1952.
*  Vincas Sercevičius: 1953–1956.
*  Valerijus Griešnovas: 1957–1958.
*  Kazimieras Petkevičius: 1959–1962.
*  Vytautas Bimba: 1962–1975.
*  Stepas Butautas: 1975–1978, 1979.
*  Algimantas Rakauskas: 1978–1979.
*  Vladas Garastas: 1979–1989.
*  Henrikas Giedraitis: 1989–1990.
*  Raimundas Sargūnas: 1990–1991.
*  Modestas Paulauskas: 1991–1992.
*  Henrikas Giedraitis: 1992–1993.
*  Jaak Salumets: 1993–1994.
*  Jonas Kazlauskas: 1994–2000.
*  Algirdas Brazys: 2000–2002.
*  Antanas Sireika: 2002–2006.
*  Ainars Bagatskis: 2006.
*  Rimantas Grigas: 2006–2008, 2010–2011.
*  Gintaras Krapikas: 2008–2009, 2014–2016.
*  Ramūnas Butautas: 2009–2010.
*  Darius Maskoliūnas: 2010.
*  Marcus Brown: 2010.
*  Aleksandar Petrović: 2010.
*  Ilias Zouros: 2011, 2013.
*  Vitoldas Masalskis: 2011.
*  Aleksandar Trifunović: 2011–2012.
*  Joan Plaza: 2012–2013.
*  Ilias Zouros: 2013.
*  Saulius Štombergas: 2013–2014.
*  Šarūnas Jasikevičius: 2016–2020.
*  Martin Schiller: 2020–2021.
*  Jure Zdovc: 2021–2022.
*  Kazys Maksvytis: 2022–2023.
*  Andrea Trinchieri: 2023–

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt  
* Euroligaški profil 


Kategorija:Košarkaški klubovi osnovani 1944.
Kategorija:Euroligaški klubovi
Kategorija:Sport u Kaunasu
Alicante

**Alicante** je grad i općina u Španiji. Nalazi se unutar autonomne zajednice Valencije i glavni je grad istoimene provincije. Historijska je luka na obali Sredozemnog mora. Prema podacima iz 2020. godine u gradu je živilo 337.482 stanovnika, što je drugi po veličini grad u Valensijskoj Zajednici.

## Naziv 
Naziv grada je najpribližniji arapskom izrazima: Laqant (لَقَنْت), al-Laqant (اللَّقَنْت) ili Al-qant (القنت) što upućuje na latinski Lucentum i grčki korijen riječi Leuké (ili Leuka), što znači *bijelo*.

## Historija 
Područje oko grada Alicantea naseljeno je više od 7.000 godina. Prva plemena lovaca - sakupljača doseljavala su se postepeno iz srednje Evrope između 5000. i 3000. godine p.n.e. Neka od ranijih naselja nastala su na obroncima planine Benacantil. Do 1000. godine p.n.e, grčki i feničanski trgovci počeli su posjećivati ​​istočnu obalu današnje Španije, osnivajući male trgovačke luke i upoznajući domorodačka iberijska plemena sa pismom, gvožđem i grnčarskim točkom. Kartaginjanski general Hamilkar Barka uspostavio je utvrđeno naselje Akra Leuké (grčki: Ἄκρα Λευκή, što znači „Bijela planina“ ili „Bijela tačka“), sredinom 230-ih godina p.n.e, za koje se generalno pretpostavlja da je bilo na mjestu današnjeg Alikantea.

## Geografija 
Alicante se nalazi na jugoistoku Pirenejskog poluostrva, na obali Sredozemnog mora. Neke se orografske karakteristike uzdižu iznad uglavnom ravnog terena na kojem je sagrađen grad, uključujući Cabo de la Huerta, Serra Grossa, Tosal i brda Benacantil.

Smješten na sušnom području, Alicanteu nedostaje značajni stalni vodotok. Međutim, postoji nekoliko korita potoka koji odgovaraju povremenim vodotocima. Postojalo je močvarno područje na sjeveroistoku općine, l'Albufereta, ali je isušeno 1928. godine.

Općina ima dvije eksklave na kopnu: Monnegre (između općina San Vicente del Raspeig, Mutxamel, Busot i Jijona) i Cabeçó d'Or. Ova zadnja se sastoji od dijela istoimene planine Cabeçó d'Or (uključujući i vrh, 1209 metara nadmorske visine). Općini pripada i ostrvo Tabarca, koje se nalazi 8 nautičkih milja južno od grada.

Podnožje glavnog stubišta zgrade gradske vijećnice (Ayuntamiento) je nulta točka (cota cero), koja se koristi kao referentna točka za mjerenje visine iznad ili ispod nivoa mora bilo koje tačke u Španiji, zbog rubnih varijacija plime i oseke Sredozemnog mora kod Alicantea.

## Partnerski gradovi 
Alicante ima status grada pobratima sa sljedećim gradovima

* Aleksandrija, Egipat
* Brighton and Hove, Engleska, UK
* Carloforte, Italija
* Herzliya, Izrael
* León, Nikaragva
* Matanzas, Kuba
* Nica, Francuska
* Oran, Alžir
* Toyooka, Japan (1996)
* Wenzhou, Kina

## Reference 
Kategorija:Gradovi u Španiji
Havanski sindrom

thumb|200px|desno|"Ambasada Sjedinjenih Američkih Država u Havani, Kuba
**Havanski sindrom** (također poznat kao "neuobičalni zdravstveni incidenti"))je sporno zdravstveno stanje koje prijavljuju prvenstveno američki diplomatski, obavještajni i vojni zvaničnici stacionirani u prekomorskim lokacijama. Većina oboljelih osoba prijavila je akutni početak simptoma povezanih s navodnim lokaliziranim glasnim zvukom, praćenim hroničnim simptomima koji su trajali mjesecima, kao što su ravnoteža i kognitivni problemi, nesanica i glavobolja., Evropske zemlje, Hanoi, kao i Washington, D.C.. Mediji su objavili da je CIA tokom 2021. evakuisala svog obavještajnog agenta koji je služio u Srbiji nakon što se sumnjalo da je žrtva neuroloških napada poznatih kao Havanski sindrom.

## Reference 
Kategorija:Medicinske kontroverze
Kategorija:Napadi na diplomatska predstavništva Sjedinjenih Država
Pet zakona bibliotekarstva

**Pet zakona bibliotekarstva** je teorija koju je S. R. Ranganathan predložio 1931, a koja detaljno opisuje principe rada bibliotečkog sistema. Mnogi bibliotekari iz cijelog svijeta prihvataju zakone kao temelje svoje filozofije.

Ovi zakoni, kao što su predstavljeni u Ranganathanovim Pet zakona bibliotečke nauke, su:

# Knjige su za upotrebu.
# Svakom čitaocu njegova knjiga.
# Svakoj knjizi njen čitalac.
# Uštedite vrijeme čitaocu.
# Biblioteka je rastući organizam.

## Pregled 
### Prvi zakon: Knjige su za upotrebu 
Prvi zakon bibliotekarstva, "Knjige su za upotrebu", predstavlja osnovu za bibliotečke usluge. Ovaj zakon znači da knjige u bibliotekama ne smiju biti zatvorene od korisnika. Ranganathan je primijetio da su knjige često bile vezane lancima kako bi se spriječilo njihovo uklanjanje i da je naglasak bio na skladištenju i očuvanju, a ne na upotrebi. On nije odbacio ideju da su očuvanje i skladištenje važni, ali je ustvrdio da bi svrha takvih aktivnosti trebala biti promovisanje upotrebe. Bez pristupa korisnika materijalima, ovi predmeti imaju malu vrijednost. Naglašavajući upotrebu, dr. Ranganathan je preusmjerio pažnju na pitanja vezana za pristup,

### Drugi zakon: Svakom čitaocu njegova knjiga 
Drugi zakon bibliotečke nauke, "Svakom čitaocu njegova knjiga", znači da bibliotekari treba da služe širokoj grupi korisnika, da nabavljaju literaturu koja će zadovoljiti širok spektar potreba, i da se suzdrže od predrasuda ili prosuđivanja onoga što određeni korisnici biraju da čitaju. Bibliotekari treba da poštuju činjenicu da su svi različiti i da svako ima različite ukuse u pogledu knjiga koje bira. Nakon objavljivanja *Pet zakona bibliotekarstva*, Ranganathan je imenovao djecu, tjelesno onesposobljene, zanatlije, novopismene odrasle, intelektualno onesposobljene, pojedince iz radničke klase i pojedince sa specifičnim interesima kao posebne grupe potencijalnih čitalaca koji se opslužuju kroz primjenu drugog zakona. Pored toga, bibliotečka zbirka mora predstavljati zajednicu kojoj služi. Ranganathan je rekao da četvrti zakon zauzvrat štedi vrijeme bibliotečkom osoblju kroz takve prakse kao što su centralizirana klasifikacija i katalogizacija, dokumentovanje materijala prije slanja u biblioteku koja ih je naručila i mehaniziranje metoda za pronalaženje informacija.

### Peti zakon: Biblioteka je rastući organizam 
Peti zakon bibliotekarstva, "Biblioteka je rastući organizam", znači da biblioteka treba da bude dinamična institucija koja nikada nije statična u svom pogledu. Ranganathan je identificirao dvije vrste rasta: rast koji povećava količinu jedinica u bibliotečkoj kolekciji i rast koji poboljšava ukupni kvalitet zbirke kroz zamjenu materijala. Knjige, metode i fizičku biblioteku treba vremenom ažurirati. Potrebno je uzeti u obzir rastući fizički prostor, ali u 21. vijeku to je značilo više formata i platformi koje kolekcija može obuhvatiti.

## Reference 
## Dodatna literatura 
* 
* 
* 
* 

Kategorija:Knjige iz 1931.
Kategorija:Bibliotekarstvo
Kategorija:Nauka o informacijama
Manfred Geyer

** Manfred Geyer** rođen 23. maja 1951. u  Altenfeldu u  Istočnoj Njemačkoj (danas Njemačka) je nekadašnji istočnonjemački biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Geyer je samo jednom nastupio na olimpijskim igrama i to na ZOI 1976, kada je osvojio jednu bronzanu medalju u štafeti s Karl-Heinzom Menzom, Frankom Ullrichom i Manfredom Beerom, zaostavši 6:13.0&nbsp;min iza sovjetske štafete u sastavu: Aleksandar Jelizarov, Ivan Bijakov, Nikolaj Kruglov i Aleksandar Tihonov; te drugoplasirane finske štafete u sastavu: Henrik Flöjt, Esko Saira, Juhani Suutarinen i Heikki Ikola. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo mu je 12-o mjesto u utrci na 20&nbsp;km, kada je sa šest promašaja i 4:59.1&nbsp;min zaostatka bio sporiji iza pobjednika sovjetskog biatlonca Nikolaja Kruglova, koji je utrku završio s dva promašaja.

### Svjetsko prvenstvo 
Manfred Geyer je od SP 1973. do SP 1978. nastupio pet puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je dvije bronzane medalje. Prvu na SP 1973. u štafeti s Dieterom Speerom, Herbertom Wiegandom i Günterom Bartnikom, kada su s 1:24.2&nbsp;min zaostatka bili sporiji od sovjetske štafete u sastavu: Aleksandar Tihonov, Rinat Safin, Jurij Kolmakov i Genadij Kovaljov, te drugoplasirane norveške štafete u sastavu: Tor Svendsberget, Esten Gjelten, Ragnar Tveiten i Kjell Hovda; a drugu na SP 1977. u štafeti s Manfredom Beerom, Klausom Siebertom i Frankom Ullrichom, kada su s 2:41.7&nbsp;min zaostatka bili sporiji od sovjetske štafete u sastavu: Aleksandar Tihonov, Aleksandar Jelizarov, Aleksandar Ušakov i Nikolaj Kruglov, te drugoplasirane finske štafete u sastavu: Erkki Antila, Raimo Seppänen, Simo Halonen i Heikki Ikola. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji bilo mu je šesto mjesto na SP 1975. u utrci na 20&nbsp;km kada je s četiri promašaja i zaostatkom od 2:29.1&nbsp;min bio sporiji od pobjednika finskog biatlonca Heikkija Ikole.

### Svjetski kup 
U utrkama Svjetskog kupa nije nastupao.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1978.

## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1951.
Kategorija:Biografije, Altenfeld
Kategorija:Istočnonjemački biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1976.
Kategorija:Istočnonjemački olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači bronzane medalje na Olimpijskim igrama (Istočna Njemačka)
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 1976.
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Njemački biatlonski treneri
Mrežna dokumentacija

[mini| Primjer osnovnog [Kompjuterski mrežni dijagram|mrežnog dijagrama]]
**Mrežna dokumentacija** je oblik tehničke dokumentacije čiji je cilj održavanje računarskih mreža. Sadrži informacije o tome kako je mreža izgrađena, kako bi trebala funkcionisati i gdje treba tražiti probleme. Svrha mrežne dokumentacije je da mreže rade što je moguće efikasnije, uz minimiziranje zastoja kada su popravke potrebne.
* Metadata o pojedinačnim serverima
* Rasporedi i lokacije sigurnosnih kopija
* Metadata o instaliranom softveru, uključujući brojeve verzija, datume instalacije, detalje o licenciranju i informacije o podršci
* Informacije o dobavljačima i izvođačima
* Ugovori o uslugama
* Detaljan zapis o problemima, rješenjima, procedurama i rezultatima

Mrežna dokumentacija može sadržavati grafikone, tabele, dijagrame, pa čak i podsjetnike koji pomažu administratorima da brže pronađu informacije.

## Alati za dokumentaciju 
Iako se mrežna dokumentacija može raditi ručno, velike organizacije moraju koristiti softver za mrežnu dokumentaciju, uključujući alate za dijagramiranje, upravljanje inventarom, te praćenje krugova i kablova. Primjeri uključuju *draw.io*, ''Graphical Networks' netTerrain*, *Microsoft Visio*, *Docusnap*, *Gliffy*, *Opnet's Netmapper* i *XIA Configuration''.

## Reference 
Kategorija:Računarske mreže
Bibliotekarstvo

[mini|desno|250px|[Aleksandrijska biblioteka (prikaz njemačkog umjetnika O. van Corvena, 19. stoljeće)]]
**Bibliotekarstvo** je interdisciplinarno ili multidisciplinarno područje koje se zasniva na različitim teorijskim pristupima i stručnim znanjima, uključujući skup vrijednosti i alata iz menadžmenta, informacijske tehnologije, obrazovanja, društvenih nauka i drugih sektora koji su povezani s bibliotekama, s ciljem olakšavanja pristupa podacima, informacijama, dokumentima, znanju, kao i njihovu organizaciju, čuvanje, medijaciju, pod odgovarajućim uvjetima, u cilju poboljšanja društva.

Ovaj pojam označava sve tehnike upravljanja i organizovanja biblioteka. Nije riječ samo o prikupljanju i čuvanju dokumentarne građe nego io praksama koje imaju za cilj da se ona učini dostupnom javnosti kako bi je mogla pregledavati. No, ovaj naziv sve se češće napušta u korist izraza "nauka o bibliotekama" ili "bibliotekarstvo i nauka o informacijama" (). Iako se bibliotekarstvo sve više spominje kao potkategorija, specijalizacija unutar nauke o informacijama, ono zaista ostaje teorijska i stručna disciplina koja se do danas još poučava i prakticira. Ima vlastita područja stručnosti iz kojih saznanja vuku druge informacijske nauke.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Hrvatsko knjižničarsko društvo
Sedmi saziv Skupštine Brčko distrikta

**Sedmi saziv Skupštine Brčko distrikta** konstituisan je na osnovu rezultata lokalnih izbora održanih 6. oktobra 2024.

## Sastav 
[mini| [Stranka demokratske akcije|SDA (4)
 SNSD - SPS (4)
 SP - DNS - PUP (3)
 US (3)
 HDZ BiH (3)
 PDP (2)
 SBB (2)
 NiP (2)
 NS (2)
 SDP BiH (1)
 SDS (1)
 SBiH (1)
 HSS-BR - HDZ 1990 (1)
**Nacionalne manjine:**
 Nez.&nbsp;(2)]]

### Nacionalne manjine 
## Također pogledajte 
* Brčko distrikt
* Skupština Brčko distrikta
* Vlada Brčko distrikta
* Spisak gradonačelnika Brčko distrikta
* Međunarodni supervizor za Brčko

## Reference 
7
Kategorija:2024. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:2025. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:2026. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:2027. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:2028. u Bosni i Hercegovini
Lokalni izbori u Bosni i Hercegovini 2024 (Mostar)

**Lokalni izbori** za izbor 35 vijećnika Gradskog vijeća Mostara održani su 6. oktobra 2024. na 152 biračka mjesta, a pravo glasa imala su 101.154 glasača. Glasati se moglo izlaskom na biračko mjesto, preko mobilnih timova, u diplomatsko-konzularnim predstavništima i poštom.

Ovo su bili drugi izbori nakon postignutog političkog sporazuma između Stranke demokratske akcije (SDA) i Hrvatske demokratske zajednice Bosne i Hercegovine (HDZBiH) u julu 2020, kada su usvojeni izborni amandmani i provedena odluka Evropskog suda za ljudska prava u slučaju *Baralija protiv Bosne i Hercegovine,* a ujedno i prvi izbori održani u isto vrijeme kao i u ostalim gradovima i općinama još od 2008.

Izbori u Mostaru održavaju se po mješovitom proporcionalnom sistemu predstavljanja, gdje se bira 35 gradskih vijećnika, od kojih se 22 biraju iz šest gradskih područja, a 13 s gradske liste. Gradsko vijeće mora imati minimalno četiri vijećnika iz svakog konstitutivnog naroda i jednog iz reda Ostalih, a niko od njih ne može imati više od 15 vijećnika. Glasači dobijaju dva listića: jedan za gradsku izbornu jedinicu i jedan za gradsko područje odakle glasaju.

Gradonačelnik se bira indirektno i samo vijećnici u Gradskom vijeću mogu biti kandidati. Bira ga i smjenjuje Gradsko vijeće dvotrećinskom većinom.

### Zbirni rezultati 
### **Rezultati po izbornim jedinicama** 
Izbori su održani u sedam izbornih jedinica (šest gradskih područja i gradska lista).

#### Izborna jedinica gradskog područja 1 (Sjever) 
Pravo glasa iz ovog gradskog područja imala su 10.882 glasača, dok ih je na izbore izašlo 5391 (49,54%). Broj važećih glasova iznosio je 4888 (90,67%), dok su 503 (9,33%) bila nevažeća.

#### Izborna jedinica gradskog područja 2 (Stari Grad) 
Pravo glasa iz ovog gradskog područja imalo je 23.855 glasača, dok su na izbore izašla 9674 (40,55%). Broj važećih glasova iznosio je 8564 (88,53%), dok je nevažećih bilo 1110 (11,47%).

#### Izborna jedinica gradskog područja 3 (Jugoistok) 
Pravo glasa iz ovog gradskog područja imalo je 8376 glasača, dok ih je na izbore izašlo 4266 (50,93%). Broj važećih glasova iznosio je 3802 (89,12%), dok su 464 (10,88%) bila nevažeća.

#### Izborna jedinica gradskog područja 4 (Jug) 
Pravo glasa iz ovog gradskog područja imalo je 8337 glasača, dok ih je na izbore izašlo 4187 (50,22%). Broj važećih glasova iznosio je 3723 (88,92%), dok su 464 (11,08%) bila nevažeća.

#### Izborna jedinica gradskog područja 5 (Jugozapad) 
Pravo glasa iz ovog gradskog područja imalo je 30.545 glasača, dok ih je na izbore izašlo 13.356 (43,73%). Broj važećih glasova iznosio je 12.444 (93,17%), dok je 912 (6,83%) bilo nevažećih.

#### Izborna jedinica gradskog područja 6 (Zapad) 
Pravo glasa iz ovog gradskog područja imalo je 19.159 glasača, dok je na izbore izašao 7981 (41,66%). Broj važećih glasova iznosio je 7144 (89,51%), dok je nevažećih bilo 837 (10,49%).

#### Izborna jedinica 7 (Gradska) 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt Centralne izborne komisije Bosne i Hercegovine

Mostar
2024.
Mathias Jung

** Mathias Jung** rođen 17. decembra 1958. u Brotterode-Trusetalu u Istočnoj Njemačkoj (danas Njemačka) je nekadašnji istočnonjemački biatlonac i dvostruki svjetski prvak.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Jung je nastupio samo na jednim olimpijskim igrama i to na ZOI 1980.  Osvojio je jednu srebrnu medalju. U štafeti,   s Frankom Ullrichom, Klausom Siebertom i Eberhardom Röschom osvojio je srebrnu medalju iza sovjetske štafeta u sastavu: Vladimir Aljikin, Aleksandar Tihonov, Vladimir Barnašov i Anatolij Aljabjev. U utrci na 10 km osvojio je 21-o mjesto s četiri promašaja i zaostatkom od 3:39.7&nbsp;min iza pobjednika istočnonjemačkog biatlonca Franka Ullricha, koji je utrku završio s dva promašaja.

### Svjetsko prvenstvo 
Mathias Jung je od SP 1981. do SP 1983. nastupio tri puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je dvije zlatne i jednu srebrnu medalju. Prvu zlatnu medalju osvojio je u štafeti s Frankom Ullrichom, Matthiasom Jacobom i Eberhardom Röschem s 2:12.2&nbsp;min prednošću u odnosu na zapadnonjemačku štafetu u sastavu: Franz Bernreiter, Andreas Schweiger, Peter Angerer i Fritz Fischer. Na SP 1982. osvojio je drugu zlatnu u štafeti s Frankom Ullrichom, Matthiasom Jacobom i Berndom Hellmichom s 1:07.8&nbsp;min prednošću u odnosu na norvešku štafetu u sastavu: Eirik Kvalfoss, Kjell Søbak, Rolf Storsveen i Odd Lirhus. U štafeti s Frankom Ullrichom, Frank-Peterom Roetschom i Matthiasom Jacobom osvojio je srebrnu medalju s 1:16.2&nbsp;min zaostatka u odnosu na sovjetsku štafetu u sastavu: Sergej Buligin, Algimantas Šalna, Jurij Kaškarov i Pjotr Miloradov.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Junga u Svjetskom kupu bio je u drugoj sezoni 1978/79. u 
Jáchymovu 10. januara 1979. u utrci na 20&nbsp;km, kada je osvojio deveto mjesto iza Sigleif Johansen i  Eberharda Röscha, a dva dana kasnije u štafeti s Frankom Ullrichom, Manfredom Beerom i Eberhardom Röschom, su pobijedili ispred sovjetske štafete u sastavu: Vjačeslav Tolkačev, Sergej Peunkov, Vladimir Sokolov i Viktor Avdejev. Nije pobijedio u pojedinačnim disciplinama, a sedam puta je pobijedio u štafeti.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1983.

## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1958.
Kategorija:Biografije, Brotterode-Trusetal
Kategorija:Istočnonjemački biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1980.
Kategorija:Istočnonjemački olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači srebrne medalje na Olimpijskim igrama (Istočna Njemačka)
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 1980.
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Svjetski prvaci u biatlonu
Frank-Peter Roetsch

** Frank-Peter Roetsch** rođen 19. aprila 1964. u Güstrowu u Istočnoj Njemačkoj (danas Njemačka) je nekadašnji istočnonjemački biatlonac i petostruki svjetski prvak i dvostruki olimpijski prvak u biatlonu. Trostruki je osvajač Svjetskog kupa u biatlonu.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Roetsch je tri puta nastupio na olimpijskim igrama i to na: ZOI 1984,  ZOI 1988. i ZOI 1992. Osvojio je dvije zlatne i jednu srebrnu medalju. Srebrnu medalju je osvojio na ZOI 1984. u utrci na 20 km s tri promašaja i zaostatkom od 1:28.7&nbsp;min u odnosu na pobjednika zapadnonjemačkog biatlonca Petera Angerera, koji je utrku završio s dva promašaja. Na ZOI 1988. osvojio je dvije zlatne medalje: prvu u utrci na 20 km s tri promašaja i prednošću od 21.3&nbsp;s ispred sovjetskog biatlonca Valerija Medvedceva, koji je utrku završio s dva promašaja; a drugu tri dana kasnije u utrci na 10 km s jednim promašajem i prednošću od 15.6&nbsp;s ispred sovjetskog biatlonca Valerija Medvedceva, koji je utrku završio bez promašaja. Na ZOI 1984. u štafeti, ostvario je najbolji plasman s Holgerom Wickom, Matthiasom Jacob i Frankom Ullrichom, osvajanjem četvrtog mjesta sa zaostatkom od 1:13.0&nbsp;min iza sovjetske štafete u sastavu: Dmitrij Vasiljev, Jurij Kaškarov, Algimantas Šalna i Sergej Buligin.

### Svjetsko prvenstvo 
Frank-Peter Roetsch je od SP 1983. do SP 1991. nastupio šest puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je pet zlatnih i pet srebrnih medalja. 

### Svjetski kup 
Prvi nastup Roetscha u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1982/83. 
#### Pobjede 
## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1992.

## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1964.
Kategorija:Biografije, Güstrow
Kategorija:Istočnonjemački biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Istočnonjemački olimpijci u biatlonu
Kategorija:Njemački olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači zlatne medalje na Olimpijskim igrama (Istočna Njemačka)
Kategorija:Osvajači srebrne medalje na Olimpijskim igrama (Istočna Njemačka)
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Njemački biatlonski treneri
Kategorija:Svjetski prvaci u biatlonu
Kategorija:Njemački biatlonci
Eberhard Rösch

** Eberhard Rösch** rođen 9. aprila 1954. u Karl-Marx-Stadtu (danas Chemnitz) u Istočnoj Njemačkoj (danas Njemačka) je nekadašnji istočnonjemački biatlonac i trostruki svjetski prvak.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Rösch je samo jednom nastupio na olimpijskim igrama i to na ZOI 1980. Osvojio je jednu srebrnu i jednu bronzanu medalju. U pojedinačnoj utrci na 20 km, osvojio je bronzanu medalju, s dva promašaja i zaostatkom od 2:55.4&nbsp;min u odnosu na pobjednika sovjetskog biatlonca Anatolija Aljabjeva, koji je utrku završio bez promašaja. U štafeti, s Mathiasom Jungom, Frankom Ullrich i Klausom Siebert osvojio je srebrnu medalju iza sovjetske štafeta u sastavu: Vladimir Aljikin, Aleksandar Tihonov, Vladimir Barnašov i Anatolij Aljabjev.

### Svjetsko prvenstvo 
Eberhard Rösch je od SP 1977. do SP 1981. nastupio četiri puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je tri zlatne, jednu srebrnu i jednu bronzanu medalju. Bronzanu medalju je osvojio na SP 1978. u utrci na 20&nbsp;km s dva promašaja i zaostatkom od 37.9&nbsp;s iza pobjednika norveškog biatlonca Odda Lirhus, koji je utrku završio s jednim promašajem; srebrnu u utrci na 10&nbsp;km bez promašaja i zaostatkom od 20.7&nbsp;s iza pobjednika Franka Ullricha, koji je utrku završio bez promašaja; a dan kasnije u štafeti s Manfredom Beerom, Frank Ullrichom i Klausom Siebertom osvojio je prvu zlatnu medalju s 2:40.9&nbsp;min prednošću u odnosu na norvešku štafetu u sastavu: Odd Lirhus, Sigleif Johansen, Roar Nilsen i Tor Svendsberget. Na narednom prvenstvu, drugu zlatnu je osvojio u štafeti u istom sastavu kao na SP 1978. s 1:38.2&nbsp;min prednošću u odnosu na finsku štafetu u sastavu: Simo Halonen, Erkki Antila, Raimo Seppänen i Heikki Ikola; a treću zlatnu na SP 1981. u štafeti s Mathiasom Jungom, Frank Ullrichom i Matthiasom Jacobom, kada su s 2:12.2&nbsp;min prednošću u odnosu na zapadnonjemačku štafetu u sastavu: Franz Bernreiter, Andreas Schweiger, Peter Angerer i Fritz Fischer.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Röscha u Svjetskom kupu bio je u prvoj sezoni 1977/78. 

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1983. 

## Nagrade 
* Otadžbinski bronzani orden za zasluge, za osvojene medalje na ZOI 1980.

## Privatni život 
Njegov sin Michael Rösch je nekadašnji njemački i belgijski biatlonac. Godine 2005. dokazano je da je Eberhard Rösch 17 godina bio nesluženi suradnik () tajne policije  Istočne Njemačke Stasi.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1954.
Kategorija:Biografije, Chemnitz
Kategorija:Istočnonjemački biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1980.
Kategorija:Istočnonjemački olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači srebrne medalje na Olimpijskim igrama (Istočna Njemačka)
Kategorija:Osvajači bronzane medalje na Olimpijskim igrama (Istočna Njemačka)
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 1980.
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Njemački biatlonski treneri
Kategorija:Svjetski prvaci u biatlonu
Kategorija:Nosioci Otadžbinskog bronzanog ordena za zasluge
Selahattin Demirtaş

**Selahattin Demirtaş**, (rođen 10. aprila 1973, Palo, Harput u Turskoj) je kurdski advokat, pisac i političar. Kopredsjedavao je Narodnom demokratskom strankom u Turskoj sa Figen Yüksekdağom od 2014. do 2018.

U novembru 2016. uhapšen je kao rezultat kampanje protiv kurdskih političara i od tada se nalazi u zatvoru kao politički zatvorenik u zatvoru tipa F u Edirneu.

Objavio da napušta politiku nakon izbora u maju 2023.

Bio je predsjednički kandidat HDP-a na predsjedničkim izborima 2014, zauzimajući treće mjesto. Predvodio je HDP koji je dobio 13,1% na parlamentarnim izborima u junu 2015. i 10,7% na vanrednim izborima u novembru 2015, zauzimajući 4. mjesto na izborima. U zatvoru je od 4. novembra 2016. i uprkos tome, HDP ga je kandidovao na predsedničkelim izborima 2018, te je vodio kampanju iz zatvora.

U presudi donesenoj u decembru 2020, Evropski sud za ljudska prava je presudio da je, s obzirom na "vrijeme njegovog pritvora (koje kkoincidira sa važnim ustavnim referendumom i predsjedničkim izborima)" i turski "sistemskim trendom 'gušenja" politickih protivnika politička pozadina bila je dominantna u nastavku njegovog pritvora."

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1973.
Kategorija:Kurdski pisci
Kategorija:Turski pisci
Kategorija:Kurdski advokati
Kategorija:Kirdski političari
Kategorija:Turski advokati
Kategorija:Turski političari
Kategorija:Biografije, Palo
Nagrada "Sócrates"

**Nagrada "Sócrates"** pojedinačna je godišnja nogometna nagrada koja se dodjeljuje najboljem humanitarnom radu nogometaša ili nogometašice. Dodjeljuje je francuski magazin *France Football* i nazvana je po preminulom brazilskom nogometašu Sócratesu, suosnivaču pokreta *Corinthians Democracy*, opozicije vladajućoj vojnoj diktaturi u Brazilu tokom 1980-ih. Prvi dobitnik bio je Senegalac Sadio Mané.

## Dobitnici 
[thumb|196x196px|[Sadio Mané, prvi dobitnik nagrade.]]

### Najviše nagrada po državi 
### Najviše nagrada po klubu 
## Također pogledajte 
* Trofej "Kopa"
* Zlatna lopta (žene)
* Trofej "Gerd Müller"
* Trofej "Jašin"
* Nagrada za klub godine
* *France Football*
* Zlatna lopta
* FIFA-ina Zlatna lopta

## Napomene 
## Reference 
Sócrates
Sócrates
Sócrates
Tehnička dokumentacija

**Tehnička dokumentacija** jest opšti termin za vrste informacija kreirane s ciljem da opišu (tehničkim jezikom) korištenje, funkcionalnost ili arhitekturu proizvoda, sistema ili usluge.

## Vrste tehničke dokumentacije 
Vrste tehničke dokumentacije mogu uključivati:

* patente
* specifikacije proizvoda ili komponenti/materijala
* tehničke listove proizvoda ili komponenti/materijala
* metode testiranja
* standarde proizvodnje
* sistemske zahtjeve
* arhitekturu sistema
* dokumente i podatke o dizajnu sistema, uključujući one potrebne za razvoj, testiranje, proizvodnju, rad i održavanje sistema

## Standardizacija tehničke dokumentacije 
Historijski, većina vrsta tehničke dokumentacije nije imala univerzalnu usklađenost (standarde) u pogledu formata, sadržaja i strukture. Standardi se razvijaju kako bi se to ispravilo putem tijela poput Međunarodne organizacije za standardizaciju (ISO), koja je objavila standarde u vezi s pravilima za pripremu korisničkih vodiča, priručnika, specifikacija proizvoda itd., za tehničku dokumentaciju proizvoda. Ovi standardi su obuhvaćeni ICS kodom 01.110. Tehnička dokumentacija proizvoda koja nije pokrivena kodom ICS 01.110 navedena je u sljedećem pododjeljku.

### Specifično za disciplinu 
* ISO 15787
* ISO 3090
* ISO 10209
* ISO 2162
* ISO 5457
* ISO 6433

### Regulativa EU o medicinskim uređajima 
Tehnička dokumentacija je takođe potrebna za medicinske uređaje prema regulativi EU o medicinskim uređajima. Aneks II, Tehnička dokumentacija, i Aneks III, Tehnička dokumentacija o nadzoru nakon stavljanja na tržište, propisuju sadržaj tehničke dokumentacije za medicinski uređaj. Ovo uključuje, na primjer, informacije o specifikacijama uređaja, označavanju i uputstvima, dizajnu i proizvodnji, zahtjevima za sigurnost i performanse, upravljanju rizikom te validaciji i verifikaciji uređaja, uključujući kliničku evaluaciju; kao i informacije iz postmarketinškog nadzora.

### Formati za izvorne podatke 
* Darwin Information Typing Architecture (DITA)
* DocBook
* S1000D
* reStructuredText

### Arhitektura i klasifikacija dokumentacije 
Neki sistemi dokumentacije bave se ukupnim tipovima ili oblicima dokumentacije, a koji čine set dokumentacije, kao i (ili radije nego) načinom na koji se dokumentacija proizvodi, objavljuje ili formatira.

Na primjer, Diátaxis okvir (koji se uglavnom koristi u oblasti softverske dokumentacije) predlaže četiri različita oblika dokumentacije, koji odgovaraju četiri različite korisničke potrebe: *tutorijali, vodiči za rad, referentna dokumentacija* i *objašnjenja*. Suprotno tome, DITA definiše pet različitih "tipova tema": *Zadatak, Koncept, Referenca, Unos u rječnik* i *Rješavanje problema*, dok RedHatov Modularni sistem dokumentacije koristi tri "modula": *Koncept, Procedura* i *Referenca*.

## Također pogledajte 
* Sistem upravljanja dokumentima
* Inženjering metoda
* Mrežna dokumentacija
* Tehnička komunikacija
* Tehničko uređivanje
* Tehnički fajl
* Tehnički standard

## Reference 
Kategorija:Dokumenti
Super Zlatna lopta

**Super Zlatna lopta** (izvorno: '''Super Ballon d'Or'*) jest naziv za nagradu koju je francuski časopis *France Football* dodijelio samo jednom, 24. decembra 1989, za najboljeg nogometaša u prethodne tri decenije. Čak je bila ekskluzivnija od prestižne Zlatne lopte.

Od novembra 1989. ova nagrada je dodijeljena samo jednom, špansko-argentinskom napadaču Alfredu Di Stéfanu. Za nagradu je mogao biti nominovan bilo ko od prethodnih višestrukih osvajača Zlatne lopte. Za dobitnika nagrade glasali su gledaoci i čitaoci časopisa, žiri *France Footballa'' i prethodni dobitnici Zlatne lopte. Gledaoci i čitaoci časopisa su za najboljeg izglasali Michela Platinija, ali žiri i prethodni osvajači Zlatne lopte izabrali su Alfreda Di Stéfana.

Dugi niz godina, njegov trofej bio je izložen u muzeju Real Madrida na stadionu "Santiago Bernabéu", Trofej je bio među predmetima prodatim anonimnom kupcu za 187.500 britanskih funti, a njegova trenutna lokacija je nepoznata.

## Glasanje 
## Također pogledajte 
* Zlatna lopta France Footballa
* Zlatna lopta (žene)
* FIFA-ina Zlatna lopta
* Nagrada za najbolji tim svih vremena

## Reference 
Super Zlatna lopta
Kategorija:Nagrade "France Footballa"
Kategorija:Evropske nogometne nagrade
Masakr u Tanturi

**Masakr u Tanturi** dogodio se u noći između 22. i 23. maja 1948. tokom arapsko-izraelskog rata 1948., kada su palestinski seljani masakrirani od strane Aleksandronske brigade Hagane. Masakr se dogodio nakon predaje Tanture, malog sela od oko 1.500 ljudi u blizini Haife. Broj ubijenih je nepoznat, a procjene se kreću od "desetina" do 200+.

Usmena svjedočenja preživjelih Palestinaca naišla su na skepticizam. Potvrđujuća teza iz 1998. Theodore Katz diplomant izraelskog univerziteta u Haifi, koji je intervjuisao preživjele, također je naišla na poricanje. U izraelskom dokumentarnom filmu iz 2022. pod nazivom Tantura, nekoliko intervjuisanih izraelskih veterana reklo je da su bili svjedoci masakra u Tanturi nakon što se selo predalo. Forensic Architecture je 2023. objavila svoje naručeno istraživanje tog područja i zaključila da postoje tri potencijalna grobna mjesta na području plaže Tel Dor koja su povezana s masakrom.

Nakon masakra, veći dio sela je uništen, a njegovi stanovnici protjerani, a mnoge žene i djeca su prevezeni u Furajdis. Izraelski kibuc i odmaralište na plaži Nahšolim osnovano je na mestu napuštenog sela. Žrtve su sahranjene u masovnim grobnicama, jedna od njih trenutno ispod parkinga za obližnju plažu Tel Dor.

## Pozadina 
Tantura je bilo palestinsko selo unutar teritorije koja je dodijeljena jevrejskoj državi u Planu Ujedinjenih nacija o podjeli Palestine iz 1947. Imao je 1.500 stanovnika. Od četiri bataljona brigade, 33. je dodijeljen Tanturi.

Palestinski historičar Valid Halidi piše da je Nimr al-Katib pružio "mnogo detaljne dokaze" o "metodičnom strijeljanju i sahranjivanju u zajedničku grobnicu četrdesetak mladića u selu Tantura." Izraelski historičar Ilan Pappe napisao je da je pored pogubljenja, jedan broj seljana ubijen u "ubijanju u kućama i na ulicama."

Muhamed Abu Hana, koji je bio dijete u vrijeme događaja u Tanturi, ispričao je:

Yaacov Esptein, muhtar iz obližnjeg jevrejskog sela Zichron Yaacov, bio je prijatelj Tanturinog muhtara i pokušao je da se zauzme u ime seljana. Godine 2002. *The News & Observer* intervjuisao je Jawdat Hindi, kćer Tanturinog muhtara, koja je rekla da je Epstein stigao i vikao na jevrejske vojnike, te da je kasnije, "plakao, govoreći da nismo očekivali takav dan a takvo što se dešava našim komšijama". Mnogi od preživjelih završili su u izbjegličkom kampu Jarmuk u Siriji.

### Bilješke
## Reference 
### Izvori 
*

## Dodatna literatura 
*
*
*
*
*
*

Kategorija:1948. u Mandatnoj Palestini
Kategorija:Historija Mandatne Palestine
Kategorija:Masakri u 1948.
Kategorija:1948. u Izraelu
Kategorija:Masakri nad Palestincima
Kategorija:Vojna historija Izraela
Kategorija:Vojna historija Palestine
Atsushi Kazama

**Atsushi Kazama** (), rođen 3. marta 1964. u Uonumi, prefekturi Niigata je nekadašnji japanski biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Kazama je dva puta nastupio na Olimpijskim igrama u biatlonu i to na ZOI 1992. u Albertvillu u Francuskoj i na ZOI 1998. u Naganu u Japanu, ali nije osvojio ni jednu medalju.  Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji bilo mu je 45-o mjesto 1998. u utrci na 20&nbsp;km kada je od 73 takmičara s četiri promašaja i zaostatkom od 6:09.1&nbsp;min bio iza pobjednika norveškog biatlonca Halvarda Hanevolda. Najbolji plasman u štafeti na Olimpijskim igrama japanska je štafeta, u kojoj je nastupio Kazama ostvarila 1998. u sastavu: Kyōji Suga, Hironao Meguro i Shūichi Sekiya, te zauzela petnaesto mjesto i s zaostatkom od 6:19.5&nbsp;min štafeta je bila slabija u odnosu na pobjedničku njemačku štafetu u sastavu: Ricco Groß, Peter Sendel, Sven Fischer i Frank Luck.

### Svjetska prvenstva 
Kazama je nastupio na šest Svjetskih prvenstava od SP 1989. do SP 1997, ali nije osvojio ni jednu medalju. Najbolji mu je rezultat bilo sedmo mjesto na SP 1997. u slovačka Osrblijuu 2. februara u utrci potjere, od ukupno 44 takmičara s tri promašaja i zaostatkom od 1:22.3&nbsp;min iza pobjednika njemačkog biatlonca Ricca Großa. U utrkama štafeta najbolji plasman mu je bilo trinaesto mjesto na SP 1991. s Misaom Kodatom, Hirohide Satom i Akihiro Takizawa i s zaostatkom od 8:32.8&nbsp;min u odnosu na pobjedničku njemačku štafetu u sastavu: Ricco Gross, Frank Luck, Frank Luck i Frank Luck. U timskim utrkama na SP 1995. u italijanskom Antholzu 14. februara, je s Misaom Kodatom, Kazumasa Takedom i Kyōji Sugo, osvojio šesto mjesto i zaostatkom od 1:29.9&nbsp;min bili sporiji od pobjedničke norveškom štafetom u sastavu: Dag Bjørndalen, Frode Andresen, Halvard Hanevold i Jon Åge Tyldum.

### Svjetski kup 
Prvi uspješni nastup Atsushi Kazamea u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1988/89. u bugarskom Borovecu 21. januara 1989. u utrci na 10&nbsp;km, kada je sa zaostatkom od 5:36.9&nbsp;min i pet promašaja zauzeo 94-o mjesto iza pobjednika istočnonjemačkog biatlonca Birka Andersa. Najbolji rezultat u pojedinačnim utrkama bilo mu je 13-o mjesto 16. marta 1996. u sezoni 1995/96. u Hochfilzenu, sa zaostatkom od 1:11.5&nbsp;min i dva promašaja iza pobjednika bjeloruskog biatlonva Vladimira Dračeva. U štafeti mu su najbolji rezultati dva sedma mjesta u  sezoni 1996/97: 19 januara u Antholzu s Yukijom Mochizukijem, Kyōjim Sugom i Hironaom Megurom; te 9. marta u Nozawi Onsen s Yukijom Mochizukijem, Kyojim Sugom i Shūichijem Sekiyom.

### Azijske igre 
Na Azijskim igrama u biatlonu osvojio je jednu bronzanu medalju na Azijskim igrama 1990. u utrci na 10&nbsp;km.

## Prestanak karijere 
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukao se 1998. godine.

## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1964.
Kategorija:Biografije, Niigata
Kategorija:Japanski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1998.
Kategorija:Japanski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Azijskim igrama 1990.