Mislite na djecu

[mini|Argument "Mislite na djecu" upotrijebljen u [Kongres Sjedinjenih Američkih Država|Kongresu Sjedinjenih Američkih Država]]
"**Mislite na djecu**" (također "**A šta je s djecom?**") kliše je koji se pretvorio u retoričku taktiku.

U zbirci *Djeca i politika kulture* iz 1995, antropologinja Vivienne Wee analizirala je kako odrasle osobe percepciraju djecu i kako ona podržava koncept prava djeteta. Wee piše da su u ovom modelu (koji je nazvala evropski obrazac) djeca viđena kao ranjiva, neiskvarena i da im je potrebna zaštita od autoritativnih odraslih osoba. Prema Wee, ovaj evropski obrazac doveo je do ideje da je djeci potrebno utočište u vidu Povelje Ujedinjenih nacija i Konvencije o pravima djeteta.

Wee tvrdi da ovakvo ponašanje prema djeci nije sasvim pozitivno. Prema njenim riječima, takav stav može dovesti do licemjerja odraslih osoba koje pretpostavljaju da se svim njihovih radnjama dovodi do zaštite djece i da se stvara rizik od toga da odrasli ljudi mogu upotrebljavati moć "za dobrobit same djece". Ističući da vlast odraslih može biti maskirana kao empatija, Wee zaključuje: "Ova alternativna kulturna tumačenja ranjivosti djece na taj način stvaraju vlastite političke i psihološke posljedice". Predsjednik SAD-a Bill Clinton koristio je izraz 1999. u govoru pred Međunarodnom organizacijom rada,

Doslovna upotreba ovog izraza nastavlja se u 21. stoljeću, sa Sarom Boyce iz Centra za dječija prava u Sjevernoj Irskoj koja se na njega oslanja da zaštiti prava djece u toj regiji. U knjizi iz 2008. *Dječiji rad u globaliziranom svijetu*, izraz je upotrijebljen da skrene pažnju na ulogu dužničkog ropstva u dječijem radu. Sara Dillon iz Pravne škole univerziteta Suffolk upotrijebila je izraz "A šta je s djecom" u svojoj knjizi iz 2009, *Međunarodna prava djece*, da bi ukazala na uslove dječije radne snage. Benjamin Powell izraz je iskoristio drugačije u svojoj knjizi, *Iz siromaštva: eksploatirajuće fabrike u globalnoj ekonomiji*, pišući da se u odsustvu dječijeg rada neki mladi ljudi suočavaju sa glađu. U knjizi o ljudskim pravima iz 2010, *Prava djeteta i ljudski razvoj*, dječiji psihijatar Bruce D. Perry koristio je izraz "mislite na djecu" da pozove ljekare da omoguće postupak koji je osjetljiv na razvojne faze kad je savjetovanje mladih u pitanju.

## Taktika u debati 
### Logička greška 
U knjizi iz 2002, *Umjetnost, argument i propaganda: Ovladavanje parlamentarnom debatom*, John Meany i Kate Shuster nazvali su upotrebu izraza "Mislite na djecu" u raspravi vrstom logičke greške i pozivom na emocije. Njihova procjena istovjetna je s Margie Borschke koja je u članku za časopis *Media International Australia incorporating Culture and Policy* nazivala upotrebu izraza retoričkom taktikom.

Etičar Jack Marshall opisao je "Mislite na djecu!" kao taktiku koja se koristi u pokušaju da stavi tačku na raspravu, jer izaziva argument bez odgovora. Prema Marshallovim riječima, strategija je uspješna u sprečavanju racionalne rasprave. Prema Reaganovim riječima, političari moraju da prestanu koristiti djecu kao sredstvo kad se zalažu za određene vladine programe. koji je ponovo štampan u knjizi iz 2011. *Nada i feministička teorija*. Prema Ferredayinim riječima, medijska upotreba "Hoće li neko da misli na djecu!" postala je uobičajena u uslovima moralne panike. Cassandra Wilkinson raspravlja o utjecaju retorike "mislite na djecu" u članku iz 2011. za *IPA Review*. Poziva se na istraživanje iz knjige *Bez straha: Odrastanje u društvu nesklonom riziku* autora Tima Gilla, da preosjetljivost u zaštiti djece od moguće štete ima neželjene efekte u doprinosu nemogućnosti mladih da se zauzmu prema vlastitom izboru i da reagiraju na opasne situacije. U časopisu *New Statesman*, Laurie Penny okarakterizirala je taktiku kao sistem političkih uvjerenja i nazvala ga je "mislite-na-djecu-izam".

Elizabeth Stoker Bruenig napisala je u članku iz 2014. za časopis *First Things*, da se moraliziranje ovim izrazom često sreće u raspravama o seksualnosti, pripisujući ovo rastućoj društvenoj percepciji morala kao ženstvenog domena. Prema Beattiejevim riječima, mladi su predstavljeni kao moguće žrtve seksualnih predatora na internetu da bi se povećala kontrola interneta; karakterizacija djeteta kao infantilnog pobuđuje koncept nevinosti koji je jedan od oblika opsesije nad konceptom čistoće. Prema Doctorowim riječima, izraz je korišten da uguši raspravu o ishodišnim pitanjima i da zaustavi racionalnu analizu. Brian M. Reed piše u svojoj knjizi, *Ne tiče se nikoga* (također objavljena 2013), da je ovaj izraz lišen sadržaja i da, radi komičnog efekta, može biti zamijenjen s "Koliko mačića mora umrijeti?"

Za časopis *Reason*, u 2015, novinar Brendan O'Neill piše da Marjorie Heins u svojoj knjizi *Ne pred djecom: Nepristojnost, cenzura i nevinost omladine* navodi da vlade stoljećima koriste prevenciju "štete prema maloljetnicima" kao izgovor da povećaju cenzuru i kontrolu. Prema O'Neillovim riječima, upotreba "Hoće li neko, molim vas, da misli na djecu?" u savremenoj kulturi značajno je porasla i predstavlja sredstvo ispoljavanja moralnog autoriteta s emocionalnom ucjenom. U prvoj sceni, lik gospođe Banks zalaže se kod dadilje da ne ode moleći je da "misli na djecu!". Lovejoy (koja se prvi put pojavila 1990) u više navrata je uzviknula: "Mislite na djecu" u nekoliko epizoda serije. Izraz je prvi put upotrijebila u epizodi "Much Apu About Nothing" koju je napisao David X. Cohen i koja je emitirana 1996. Lovejoyino insistiranje postajalo je sve uzrujanije svakom naknadnom upotrebom. i "A šta je s djecom", drečeći najčešće kad stanovnici fiktivnog grada Springfielda razmatraju sporni problem ili raspravljaju o politici i kad logika omane. Komična upotreba ovog izraza u *Simpsonima* U novinama *Toronto Star*, novinar Edward Keenan nazvao ju je "Lovejoyin zakon". Keenan ga definira kao upozorenje o tome da je izraz vjerovatna diverzija od slabog logičkog stava i piše da prava empatija prema djeci uključuje racionalno rasuđivanje, a ne manipulaciju. Cole suprotstavlja ovo poimanje s likom Barta Simpsona, koji preferira stvaranje nereda umjesto konformizma te odanost umjesto propisa. Prema Johnson, ovaj izraz ključni je primjer kako popularna kultura oslikava majke kao neurotične osobe, ispunjene nemirom o moralnim vrijednostima.

## Također pogledajte 
* Dječija zaštita
* Lažna dilema
* Godwinov zakon

## Napomene 
## Reference 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Literatura 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjski linkovi 
* 
* 

Kategorija:Djetinjstvo
Kategorija:Retorika