open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zdravko Grebo

**Zdravko Grebo** (30. juli 1947 – 29. januar 2019) bio je bosanskohercegovački pravnik i dugogodišnji profesor na Pravnom fakultetu Univerziteta u Sarajevu. Rođen je 1947. u Mostaru. Osnivač je Fondacije "Otvoreno društvo Bosna i Hercegovina", a bio je i direktor Centra za interdisciplinarne postdiplomske studije sarajevskog univerziteta, te šef Katedre za državno i međunarodno javno pravo na istom univerzitetu.

Diplomirao je na Pravnom fakultetu u Sarajevu 1970, a potom pohađao postdiplomski studij na Katedri za teoriju prava na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu, gdje je 1976. i doktorirao. Od 1972. predavao je na Pravnom fakultetu u Sarajevu, a profesor je postao u januaru 1991.

Osnivač je i Helsinškog parlamenta građana za Bosnu i Hercegovinu te autor četiri knjige i više od 150 članaka. Godine 1993. dobio je nagradu od Kluba rektora Evrope "za mir i borbu protiv rasizma i ksenofobije", a sljedeće godine i medalju "Četiri slobode" u području "Sloboda od straha", koju dodjeljuje Rooseveltov institut za američke studije. Od 2011. godine, bio je javni zagovarač REKOM-a u Bosni i Hercegovini.

## Bibliografija
**Marks i Kelsen*, "Svjetlost", Sarajevo, 1979.
**Pravni sistem SFRJ*, "Savremena administracija", Beograd, 1972.
**Philosophy of Law*, Univerzitet Loyola, New Orleans, 1984.
*"Savremena američka pravna teorija", Separat Trećeg programa TVSA, 1989.
**Novi ustav BiH*, "Theoris iuris", Sarajevo, 1993.
**Elementi evropskog prava*, urednik, Univerzitet u Sarajevu, 1994.

## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1947.
Kategorija:Umrli 2019.
Kategorija:Biografije, Mostar
Kategorija:Bosanskohercegovački pravnici
Kategorija:Bosanskohercegovački aktivisti
Kategorija:Potpisnici Deklaracije o zajedničkom jeziku
Kategorija:Borci za ljudska prava
Kategorija:Dobitnici Šestoaprilske nagrade
Stražica (čvor)

* Stražica - naselje u Sloveniji
* Stražica (grad) - grad u Bugarskoj
* Stražica (općina) - općina u Bugarskoj
FK Kauno Žalgiris

**FK Kauno Žalgiris** je profesionalni nogometni klub iz Kaunasa, Litvanija. Takmiči se u Topligi Litvanije.

Klub je zvanično osnovan 2004. godine. Tradicionalne boje su bijelo i zelena. Domaće utakmice igra na Dariaus ir Girėno Stadionu.

## Uspjesi
; **A lyga (D1)**
***Prvaci (1):** 2025
***2. mjesto (1):** 2022
***3. mjesto (3)**: 2020., 2021., 2024.

; **Supertaurė:**
* **Prvaci (1):** 2026

## Sezona (2013–) 
## Boje kluba 
* Bijelo/zelena.

## Trenutni sastav 
*Posljednja izmjena: 14. 2. 2026*
 

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

 

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

## Poznati igrači
*  Ignas Dedura 
*  Dominykas Galkevičius

## Menadžeri
*  Laimis Bičkauskas (2013–2016)
*  Vitalijus Stankevičius (2017)
*  Laimis Bičkauskas/ Ignas Dedura / Andrius Velička (2017)
*  Johnatan McKinstry (2017) 
*  Mindaugas Čepas (2017–2019)
*  Rokas Garastas (2019–2023)
*  Marius Stankevičius (2023)
*  Glenn Ståhl (2023–2024)
*  Saulius Širmelis (2024)
*  Eivinas Černiauskas, 2024–

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* FK Kauno Žalgiris, na UEFA.com

*
Kauno Žalgiris
Kategorija:Nogometni klubovi osnovani 2004.
Oblast Loveč

**Oblast Loveč** () jedna je od 28 oblasti u Bugarskoj. 
Nalazi se na centralnom dijelu države, na sjevernim obroncima planine Balkan i početku Dunavske ravnice. Oblast se sastoji od 8 općina.
Glavni i najveći grad je Loveč, po kojem je i nazvana oblast, dok su drugi veći gradovi: Trojan i Teteven.

Oblast se prostire na teritoriji od 4.128&nbsp;km2 (3,71% od ukupne površine Bugarske). Prema podacima popisa stanovništva iz 2011. godine naseljavalo ju je 141.422 stanovnika.
* Bugari:  118.346 (90,91%)
* Romi: 5.705 (4,38%)
* Turci:  4.337 (3,33%)
* ostali:  1.792 (1,38%)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt Oblasti

Loveč
Kategorija:Oblast Loveč
FK Panevėžys

**FK Panevėžys** je profesionalni nogometni klub iz Panevėžys, Litvanija. Takmiči se u Prvoj nogometnoj ligi Litvanije.

Klub je osnovan 2015. godine (zvanično). Tradicionalne boje su crvena i žuto. Domaće utakmice igra na Aukštaitija Stadionu.

## Uspjesi
***A liga**
****Datoteka:Cup Winner.png (1)**: 2023
***Pirma liga (D2)**
: 1. mjesto: 2018

***Nacionalni kup**
****Datoteka:Cup Winner.png (2)**: 2020, 2025
***Superkup:**
****Datoteka:Cup Winner.png (2)**: 2021, 2024

## Sezona (2015. – ...) 
## Boje kluba 
* Crvena/plava.

## Trenutni sastav 
*Posljednja izmjena: 14. 2. 2026* toplyga.lt FK Panevėžys

 

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

## Poznati igrači
*  Paulius Janušauskas (2018.–2021.)
*  Linas Klimavičius (2022.–2025.)

## Menadžeri
*  Virginijus Liubšys (2015.–2017.)
*  Mantas Savėnas (2017.)
*  Albertas Klimavičius (2017.)
*  Alexandru Curteian (2018.–2020.)
*  Valdas Urbonas (2021.–2022.)
*  Gino Lettieri (2022.–2024.)
*  Stijn Vreven (2024.)
*  Roland Vrabec (2024.–2026.)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službena stranica

Panevėžys
Prodavnica tajni

***Prodavnica tajni*** je četvrti studijski album grupe Bajaga i Instruktori. Album je objavljen 1988. u produkciji PGP RTB-a. 
Album je 1998. godine uvršten na 79. mjesto 100 najboljih YU rok i pop albuma.

## O albumu 
Vođa grupe Bajaga i Instruktori Momčilo Bajagić je 2008. godine izjavio da je na pjesmama albuma radio tokom svog odmora u Tajlandu, turneje po bivšem Sovjetskom Savezu kao i tokom boravka u Beogradu. Prodavnica tajni snimljena je u studijima Radija Novi Sad, jer je, kako je Bajaga izjavio, pritisak novinara bio prevelik da bi se snimanje obavilo u Beogradu odakle je i grupa.

Album je dobio ime po knjizi italijanskog romanopisca Dine Buzzatija *La boutique del mistero*. Bajaga je izjavio da mu se ta knjiga sviđa ali da pjesme s albuma nemaju nikakve poveznice s knjigom.

Prodavnica tajni je obilježila laganu stilsku promjenu u zvuku benda. Pjesme su bile jednostavnije, bez puhačkih instrumenata čestih na prethodnim albumima grupe a na bazi akustičnih gitara i klavijatura, kao i po tome što pjesme *Plavi safir*, *Vesela pjesma*, *Život je nekad siv, nekad žut* i *Ruski voz* sadrže elemente narodne muzike.

## Spisak pjesama 
## Članovi 
### Stalna postava 
* Momčilo Bajagić - vokali, gitara, akustična gitara, aranžman
* Žika Milenković - vokali, aranžman
* Miroslav Cvetković - bass-gitara, prateći vokali, aranžman
* Saša Lokner - klavijature, prateći vokali, aranžman
* Nenad Stamatović - gitara, prateći vokali
* Vladimir Golubović - bubnjevi, prateći vokali, aranžman

### Gostujući članovi 
* Branko Mačić - jazz gitara
* Davor Rodik - gitara
* Vlada Negovanović - gitara
* Bata Božanić - bass-gitara
* Saša Dragić - prateći vokali, izvršni producent
* Saša Habić - producent, aranžman
* Jan Šaš - snimatelj 
* Ivica Vlatković - snimatelj (pjesme: 2. i 8)
* Miša Đurić - tehničar

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* *Prodavnica tajni* na Discogs
* *EX YU ROCK enciklopedija 1960-2006*,  Janjatović Petar;  

Kategorija:Albumi iz 1988.
Kategorija:Albumi Bajage i Instruktora
Ostrvo Belkovski

**Ostrvo Belkovski** () je najzapadnije ostrvo Anžuovih ostrva, podgrupe Novosibirskih ostrva, arhipelaga u Laptevskom moru. Administrativno pripada Republiki Saha. Ostrvo je otkrio ruski trgovac Belkov 1808. godine.

## Geografija 
Prolaz između ostrva Belkovski i susjednog ostrva Koteljni je poznat kao Zaryin prolaz. Ostrvo je pribiližno veliko oko 500 km². Najviša tačka je na visini od 120 metara. Nalazi se 24 kilometara zapadno od ostrva Koteljni. Dužina ostrva je 25 kilometara, a na najširem dijelu na jugu širina mjeri 15 kilometara.

## Reference 
Kategorija:Ostrva u Aziji
Kategorija:Ostrva u Rusiji
Kategorija:Anžuova ostrva
Jahači magle

***Jahači magle*** je treći studijski album grupe Bajaga i Instruktori. Album je objavljen 1986. u produkciji PGP RTB-a. 

Na albumu, u produkciji Saše Habića, učestvovali su brojni gosti: Josipa Lisac (prateći vokali), Jana Parodovski (iz grupe Jakarta), Vlada Negovanović, Duda Bezuha i Rajko Kojić (bivši Bajagin kolega iz grupe Riblja Čorba) na gitari, Đorđe Petrović na klavijaturama i drugi. Jahači magle ujedno je i posljednji album grupe snimljen sa vokalom Dejanom Cukićem, koji je napustio grupu nakon turneje koja je uslijedila nakon izdavanja albuma a sa ciljem nastavka samostalne karijere.

Pjesma "Samo nam je ljubav potrebna" sadrži citat iz pjesme The Beatles *All You Need Is Love*.

Album je 1998. godine uvršten na 58. mjesto 100 najboljih YU rok i pop albuma.

## Spisak pjesama 
Tekst svih pjesama napisao je Momčilo Bajagić izuzev pjesama gdje su navedeni drugi autori.
#"Ja mislim 300 na sat" – 4:41
#"Kao ne zna da je gotivim" – 3:48
#"Gde stiže moje sećanje" – 4:26
#"Red i mir" – 2:57
#"Rimljani" - 4:18
#"Samo nam je ljubav potrebna" (Žika Milenković, M. Bajagić, Lennon-McCartney) – 3:54
#"Strah od vozova" – 5:34
#"Bam, bam, bam" – 5:10
#"442 do Beograda" – 4:42

## Članovi 
### Stalna postava 
* Momčilo Bajagić - gitara, vokali, aranžman
* Dejan Cukić - vokali
* Žika Milenković - vokali
* Miroslav Cvetković - bas-gitara, prateći vokali
* Nenad Stamatović - gitar
* Saša Lokner - klavijature
* Vladimir Golubović - bubnjevi, udaraljke, aranžman

### Gostujući članovi 
* Jane Parđovski - gitara (pjesma br. 2)
* Vlada Negovanović - gitara (pjesme br. 3. i 8)
* Rajko Kojić - gitara (pjesma br. 7)
* Duda Bezuha - gitara (samostalno na pjesmi br. 7)
* Nenad Stefanović - bas-gitara (pjesma br. 2)
* Slobodan Božanić - fretless bass
* Nenad Nesa Petrović - saksofon
* Goran Grbić - truba
* Đorđe Petrović, klavijature (pjesma br. 5), backing vocals (pjesma br. 5)
* Josipa Lisac - prateći vokali (pjesma br. 1)
* Nera - prateći vokali (pjesme br: 2. i 4)
* Saša Habić - producent, udaranje dlanovima (pjesma br. 9)
* Kornelije Kovač - aranžman (pjesma br. 5)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
**Jahači magle* na Discogsu
* *EX YU ROCK enciklopedija 1960-2006*,  Janjatović Petar;  

Kategorija:Albumi iz 1986.
Kategorija:Albumi Bajage i Instruktora
Ikarus S-49

mini|desno|250px|Ikarus S-49C, Muzej vazduhoplovstva - Beograd.
mini|desno|220px|Ikarus J-451MM "Stršljen" iz 1957.
**Ikarus S-49**  je jugoslavenski niskokrilni lovački avion, jednosjed, sa zatvorenom kabinom modernih aerodinamički linija.

Prvim petogodišnjim planom usvojenim 1946. godine odlučeno je da se obnove postojeće predratne fabrike vazduhoplovne industrije, kao što su fabrika aviona Utva u Pančevu i fabrika aviona Ikarus i fabrika instrumenata Teleoptik u Zemunu. Nakon rezolucije Informbiroa 1948. godine dolazi do krize između SSSR-a i FNR Jugoslavije, koja će za posledicu imati prekid i zahlađenje političkih, ekonomskih, diplomatskih ali i vojnih odnosa između Beograda sa jedne strane i Moskve i celog Istočnog bloka sa druge strane. Lovački avion S-49 nastao je na bazi predratnog lovačkog aviona IK-3, projektovali su ga isti inženjeri Ljubomir Ilić, Kosta Sivčev i Slobodan Zrnić, a kasnije se priključio i Svetozar Popović. Prvi prototip Ikarus S-49A poleteo je juna 1949. godine, a nakon kratkog ispitivanja doneta je brzo odluka da se pokrene serijska proizvodnja jer je stanje u Jugoslavenskom ratnom vaduhoplovstvu bilo krajnje kritično, koje se ogledalo u nedostatku lovačkih aviona. FNR Jugoslavija je dobila veći broj motora iz SSSR-a kao remontnu rezervu za ranije dobijene Jakove. Doneta je odluka da se iskoristi postojeća rezerva i ugradi u novi lovački avion S-49A ograničen broj klipnih motora VK-105 (razvoj VK-100/102/103), francuska licenca Hispano-Suiza 12Y, koji su ugrađivani na sovjetske lovačke avione Jakov. Serijski su se proizvodila dva tipa i to: Ikarus S-49A u 45 primjeraka i Ikarus S-49C u 112 primjerka. Avioni su se proizvodili u fabrici aviona Ikarus u Zemunu od 1949. do 1954. godine, a korišćeni su u Jugoslavenskom ratnom vazduhoplovstvu od 1950. do 1961. godine. Uporedo sa serijskom proizvodnjom lovačkog aviona S-49 proizvodili su se školski niskokrilni avion Aero-2 i školski niskokrilni avion za naprednu trenažnu obuku Utva-213.

U isto vrijeme, započet je rad na tajnom vojnom projektu "Ikarus 451", koji se odnosio na izradu i ispitivanje serije letetilica na mlazni pogon, koji je na kraju krunisan serijskom proizvodnjom mlaznog aviona Galeb G-2.
## Vanjski linkovi
* Poslednji domaći lovac – avion Ikarus S49 – C, pp.&nbsp;20/50, magazin "Odbrana“, Arsenal br. 19, Milan Micevski, 15. jul 2008. 
* Ikarus S-49 (Forum Paluba info))
* Jugoslavenski avion Ikarus S-49 (RTS Dozvolite - Zvanični kanal)

Kategorija:Jugoslavenski lovački avioni
Kategorija:Jugoslavenski avioni iz 1940-ih
Kategorija:Avioni Ikarusa
A lyga 2018.

**A lyga 2018.** je bila 29. sezona A Lyge. Sezona je počela 25. februara, a završila 11. novembra 2018. FK Sūduva je sezonu započela kao branitelj šampionskog naslova koja je prošle sezone osvojila prvu šampionsku titulu u svojoj historiji. Svoju drugu uzastopnu titulu osvojili su 7. novembra, nakon što su pobijedili Atlantas rezultatom 6–0. Kao šampion Litvanije, Sūduva je osigurala učešće u kvalifikacijama za UEFA Ligu prvaka 2019/20. Žalgiris Vilnius kao drugoplasirana ekipa prvenstva, Trakai kao trećeplasirana, te Stumbras kao četvrtoplasirana ekipa osigurali su učešće u kvalifikacijama za UEFA Evropsku ligu 2019/20. Iz lige je ispala Jonava. Liviu Antal, nogometaš Žalgirisa, bio je najbolji strijelac prvenstva sa 23 postignuta gola.

## Klubovi i lokacije 
 Lokacija stadiona

## Tabela 
### Regularna sezona 
### Liga za prvaka 
## Rezultati 
### Regularna sezona - 1. krug 
### Regularna sezona - 2. krug 
### Rezultati lige za prvaka 
### Baraž za opstanak 
Sedmoplasirani tim regularnog dijela prvenstva, Palanga, igrala je baraž za opstanak u ligi sa drugoplasiranom ekipom iz druge lige Dainavom.

*Palanga pobjednik sveukupnim rezultatom 5–0 te osigurala opstanak u ligi.*

## Statistika 
### Lista strijelaca 
### Lista asistenata 
### Hat-trikovi 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* A Lyga 2018, RSSSF.com
* A Lyga, UEFA.com

2018.
Simo Dubajić

**Simo Dubajić** (Kistanje, 1. septembra 1923 - Beograd, 8. juli 2009) bio je srpski nacionalistički političar rodom iz Hrvatske, poznat po tome kao što je kao jugoslavenski partizanski oficir sudjelovao u blajburškom masakru i bio prvi od sudionika tih događaja koji je o tome javno govorio.

## Biografija 
Simo Dubajić je rođen 1923. godine u naselju Kistanje. U rodnom kraju završio je Gimnaziju te je kao 17-godišnjak postao član Saveza komunističke omladine Jugoslavije. Na kraju drugog svjetskog rata imao je čin majora. U toku rata dobio je komandu nad Motomehanizovanim odredom 4. armija JA. Sredinom maja 1945. došao je na tadašnju austrijsko-jugoslavensku granicu te su mu povjereni zarobljeni pripadnici kvislinških formacija - hrvatski ustaše i domobrani, srpski i crnogorski četnici, slovenski belogardjeci i dr. Dubajić je, prema kasnijem vlastitom svjedočenju, dobio zadatak da ih likvidira na Kočevskom rogu, što je i učinio od 26. maja do 5. juna 1945. Tada je strijeljano preko 30.000 ljudi. Dubajić je kasnije tvrdio da je sve vrijeme bio "pijan", ali da je naredio da se u jame gdje su bacani leševi dodatno baca eksploziv "kako nitko ne bi ostao živ".

## Također pogledajte 
* Masakr na Kočevskom Rogu

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Rođeni 1923.
Kategorija:Umrli 2009.
Kategorija:Biografije, Kistanje
Kategorija:Jugoslavenski partizani
Kategorija:Oficiri Jugoslavenske narodne armije
Masakr na Kočevskom Rogu

**Masakr na Kočevskom Rogu** označava masakr kog je počinila Narodnooslobodilačka vojska Jugoslavije nakon završetka Drugog svjetskog rata u junu 1945. godine u regiji Kočevskog Roga, u blizini općine Kočevje na području današnje Slovenije. Procjenjuje se da je u Kočevskom Rogu, ubijeno nekoliko desetaka hiljada zarobljenih i izručenih slovenskih domobrana, hrvatskih domobrana i ustaša, crnogorskih (pripadnici Lovćenskih brigada i Crnogorske dobrovoljačke garde) i srpskih četnika (Jugoslavenska vojska u otadžbini, Četnici Koste Pećanca, Srpski dobrovoljački korpus, Srpska državna straža). Smaknuća su obavljena pod zapovjedništvom majora Jugoslavenske armije Sime Dubajića, a neposredni počinitelji pripadali su izabranoj četi 11. dalmatinske udarne brigade 26. divizije Četvrte jugoslavenske armije.

## Hronologija 
mini|desno|250px|Jama u "Debliskim Livadama", jedna od jama gdje su partizani bacali ubijene.

## Također pogledajte 
* Masakr u Bleiburgu
* Simo Dubajić

## Literatura 
* Kozina, France; Zajec, Milan; Dejak, France (1998): *Ušli so smrti * (slovenski). Hermagoras Verlag Klagenfurt, 224 str.
* Griesser-Pecar, Tamara (2003): *Das zerrissene Volk*. Slowenien 1941-1946. Böhlau Verlag Wien, 604 str, 
* Franc Perme, Anton Žitnik, Davorin Žitnik: Slovenija 1941-1948-1952: tudi mi smo umrli za domovino: zamolčani grobovi in njihove žrtve, Ljubljana; Grosuplje: Društvo za ureditev zamolčanih grobov, 2000.
* Mitja Ferenc, Tamino Petelinšek, Ksenija Kovačec Naglič, Marija Počivavšek: Prikrito in očem zakrito : prikrita grobišča 60 let po koncu druge svetovne vojne, Celje, Muzej novejše zgodovine, 2005.
* Ivan Podržaj, Janez A. Arnež: Železna zavesa se dviga, Ljubljana : Studia Slovenica, 2006.
* Mitja Ferenc, Prekopi žrtev iz prikritih grobišč (1991-2011), Ljubljana, Znanstvena Založba Filozofske Fak., 2012,  9612375674
* Jože Dežman, Pavel Jamnik: Slovenija in vojna grobišča: dolga tranzicija, Ljubljana, Komisija Vlade RS za reševanje vprašanja prikritih grobišč, 2017.
* Andreja Valič Zver, Mrtvi ne morejo govoriti, živi onemijo, 

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Kočevski rog - "Nemate razloga biti spori u čišćenju", DW.com 
* Dolenjski Muzej, burger.si 

Kategorija:Kočevski Rog
Kategorija:1945. u Jugoslaviji
Kategorija:1945. u Sloveniji
Kategorija:Masakri u Jugoslaviji
Kategorija:Masakri u Sloveniji
Kategorija:Čistke
Kategorija:Partizanski zločini u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Ratni zločini u Jugoslaviji u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Masakri nad Hrvatima
Kategorija:Masakri nad Srbima
Jovica Spajić

**Jovica Spajić** je jedan od najboljih ultramaratonaca na svijetu.

Rođen je 15. januara 1987. godine kod Priboja, u Polimlju. Nosilac je crnog pojasa u japanskoj džiu-džici i džudou, Ginisov rekorder (uradio je 2014. godine 30.000 trbušnjaka za 24 sata bez predaha) i pripadnik Specijalne antiterorističke jedinice, SAJ, u okviru Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije. Od 2012. godine postao je reprezentativac Republike Srbije u ultramaratonu i od tada predstavlja svoju zemlju na najznačajnijim trkama izdržljivosti i takmičenjima. U svojoj prvoj trci "Sahara race" u dužini od 250 klimetara 2012. godine, Jovica je bio jedini predstavnik Balkana i od 250 učesnika iz cijelog svijeta osvojio je 17. mjesto u ukupnom plasmanu, a 5. mjesto u svojoj konkurenciji. U 2014. godini učestvovao je u ultramaratonima IAU u Srbiji, "Tor des Geants" u Alpima, "Milano – San Remo "u Italiji, "Badwater" i "Icarus Florida Ultra Fest" u Americi gde je osvojio drugo mjesto u ukupnoj konkurenciji, a prvo u svojoj starosnoj kategoriji, istrčavši i novi nacionalni rekord od 682,3&nbsp;km.
## Vanjski linkovi
* Ultra Jovica (RTS Sasvim prirodno - Zvaničan kanal)
* Jovica Spajić pretrčao Saharu (Politika, J. Kavaja, 27.11.2012.)
* Jovica Spajić se priprema za najekstremniju trku na svijetu (Politika, B.V. 30.03.2016.)
* Pretrčao Himalaje: Jovica Spajić pobedio u ultramaratonu (Mondo, 19.08.2016.) 
* Pripadnik SAJ-a pobedio na "Džungla maratonu" kroz Amazoniju (Politika, L.L.28.10.2017.)

Kategorija:Rođeni 1987.
Kategorija:Biografije, Priboj
Kategorija:Srbijanski atletičari
Neka svemir čuje nemir

***Neka svemir čuje nemir*** je dvostruki, peti album grupe Bajaga i Instruktori. Kombinacija je originalnih materijala i koncertnih snimaka te se ubraja u live albume ove grupe. 
Prvih pet numera na albumu su studijske pjesme. "Na vrhovima prstiju", "Idem, idem, (Kao da ne idem, a idem) i "Neka svemir čuje nemir" su debitantske pjesme na albumu dok su "Tekila - Gerila" i "Tamara" akustične verzije pjesama iz albuma Pozitivna geografija.

Jedan dio albuma snimljen je uživo s koncerta održanog 6. marta 1989. godine u Domu sportova u Zagrebu. Drugi dio albuma snimljen je 15. septembra 1989. godine na nastupu grupe na EBU Rock Festivalu u Novom Sadu. Posljednja pjesma albuma je snimka novinara Dražena Vrdoljaka kao najava nastupa grupe tokom njihovog koncerta održanog 8. decembra 1984. godine u klubu Kulušić u Zagrebu. 

Album sadrži i live verziju pjesme "Kad hodaš", koju je prvobitno snimio Momčilo Bajagić kao bivši član grupe Riblja Čorba.

## Spisak pjesama 
Sve pjesme napisao je Bajaga izuzev onih gdje su navedeni drugi autori.

### Disk 1 
#"Na vrhovima prstiju"
#"Tekila - Gerila"
#"Idem (Kao da ne idem, a idem)" (Ž. Milenković, M. Bajagić)
#"Tamara"
#"Neka svemir čuje nemir" (indijska narodna muzika, M. Bajagić)
#"Dvadeseti vek"
#"Dobro jutro, džezeri"
#"220 u voltima"
#"Plavi safir"

### Disk 2 
#"Kad hodaš"
#"Ruski voz" (Ž. Milenković, M. Bajagić)
#"Zažmuri"
#"Poljubi me"
#"Limene trube"
#"Ja mislim 300 na sat"
#"Tišina"
#"220 u voltima"
#"Tonski zapis sa koncerta održanog u klubu Kulušić 8.12.1984."

## Članovi 
### Stalna postava 
* Momčilo Bajagić - vokali, gitara, akustična gitara, aranžman
* Žika Milenković - vokali, aranžman
* Miroslav Cvetković - bass-gitara, prateći vokali, aranžman
* Saša Lokner - klavijature, prateći vokali, aranžman
* Nenad Stamatović - gitara, prateći vokali
* Vladimir Golubović - bubnjevi, prateći vokali, aranžman

### Gostujući članovi 
* Saša Habić - producent
* Ivan Vlatković - producent (pjesme "220 u voltima" i "Tišina"), snimatelj
* Mladen Škalec - snimatelj
* Milovan Macanović - snimatelj (pjesme "220 u voltima" i "Tišina")
* Petar Bojmić - inženjer zvuka
* Zoran Vujkević - mikser
* Jan Šaš - mikser (pjesme "220 u voltima" i "Tišina")

## Vanjski linkovi 
**Neka svemir čuje nemir* na Discogsu
* *EX YU ROCK enciklopedija 1960-2006*,  Janjatović Petar;  

Kategorija:Albumi iz 1989.
Kategorija:Albumi Bajage i Instruktora
Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede Republike Srpske

**Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede Republike Srpske** je jedno od 16 ministarstava Vlade Republike Srpske, nadležno za poljoprivredu, vodoprivredu i šumarstvo u tom entitetu. Sjedište ministarstva se nalazi u Administrativnom centru Vlade RS-a na Trgu Republike Srpske u Banjoj Luci, dok se na njegovom čelu trenutno nalazi Boris Pašalić (SNSD). 
## Historija 
Godine 1992, nakon sticanja nezavisnosti Republike Bosne i Hercegovine od Socijalističke federativne republike Jugoslavije (SFRJ), osnovani su Ministarstvo za šumarstvo i drvnu industriju te Ministarstvo za poljoprivredu i prehrambenu industriju, a za ministre su tada imenovani Hasan Muratović i Radovan Mirković.

Nakon rata u Bosni i Hercegovini i potpisivanja Dejtonskog mirovnog sporazuma 1995. godine, a s obzirom na ustavne nadležnosti, nadležnost nad poljoprivredom, vodoprivredom i šumarstvom dodijeljena je entitetima u Bosni i Hercegovini – Federaciji Bosne i Hercegovine i Republici Srpskoj – nakon čega su formirana entitetska ministarstva poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva.
## Nadležnosti 
Glavna osoba u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede Republike Srpske je ministar ili ministrica poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede RS-a, koji ima pravo na jednog sekretara i jednog pomoćnika. Ministarstvo obavlja poslova koji se odnose na primarnu poljoprivrednu proizvodnju (stočarstvo, biljna proizvodnja), prehrambenu industriju, industriju pića i industriju stočne hrane, veterinarstvo, šumarstvo, vodoprivredu te ruralni razvoj.

U resornoj nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede Republike Srpske se nalaze sljedeća javna preduzeća, ustanove i agencije:

*Hidrometeorološki zavod Republike Srpske
* Agencija za agrarna plaćanja
* Jedinica za koordinaciju poljoprivrednih projekata
*JPŠ Šume Republike Srpske
* JP Protivgradna preventiva Republike Srpske
* JU Veterinarski institut Dr. Vaso Butozan Banja Luka
*JU Vode Srpske Bijeljina

## Organizacija 
Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede RS se sastoji od sljedećih organizacionih jedinica:

* Resor poljoprivrede, prehrambene industrije i razvoja
* Resor za veterinarstvo
* Resor šumarstva i lovstva
* Resor vodoprivrede
* Resor za pružanje stručnih usluga u poljoprivredi

## Spisak ministara 
## Reference 
Poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede
Fadejevski (poluostrvo)

mini|Satelitska slika poluostrva
[mini|Položaj poluostrva na karti [Anžuova ostrva|Anžuovih ostrva]]
**Fadejevski** je veliko poluostrvo (nekadašnje ostrvo, sada dio ostrva Koteljni) u Arktičkom okeanu, proteže se od sjevernog dijela Bungeove Zemlje do istoka sa prevlakom na sjeveru. Između zapadne obale i susjedne Bungeove zemlje se nalazi duboki rukavac na poluostrvu. Za razliku od Koteljnija je ovo poluostrvo relativno ravno uprkos njegovoj veličini, a najviša tačka je na visini od 65 m. Njegova površina je 5.300 km². Poluostrvo je, poput cijelog ostrva Koteljni, dio zaštićene zone Ust-Lenski. Poluostrvo je prekriveno tundra vegetacijom i isprekidano malim jezerima. Dobilo je ime po trgovcu krznima po imenu Faddejev koji je tu sagradio prvu zimsku kolibu.

Na poluostrvu se mogu pronaći kosti životinja iz pleistocena - mamuta i vunenog nosoroga i znakovi nastambi Jukagira. Prema lokalnim legendama, su u 17. stoljeću, boginje koje su doveli Rusi, bjesnjele u toj regiji te su se zbog toga Jukagiri povukli sa Novosibirskih ostrva, uključujući i poluotok Fadejevski.

## Reference 
Kategorija:Poluostrva u Rusiji
Kategorija:Bivša ostrva
Koteljni (ostrvo)

**Koteljni** je ostrvo u podgrupi po imenu Anžuova ostrva u Novosibirskim ostrvima koja se nalaze između Laptevskog i Istočnosibirskog mora u Arktikčkom okeanu. Administrativno i općinski je dio Bulunskog okruga.

Ukupna površina ostrva Koteljni je 23.165&nbsp;km² i to ga čini jednim od 50 najvećih ostrva na svijetu. Ostrvo Koteljni, Fadejevski i Bungeova Zemlja su obično bila zapisana posebno kao jedno ostrvo na većini karti u 20. stoljeću, iako se ponekad na najnovijim kartama naziv "Koteljni" primjenjuje na cijelo ostrvo.

Niska ravnica koja povezuje oba ostrva je poznata pod imenom Bungeova Zemlja. Ova spojena ostrva su praktično nenaseljen teritorij koji pripada Republiki Saha. Ostrvo je otkrio ruski trgovac i lovac Ivan Lyakhov sa još jednim trgovcem Protod’yankovom 1773. godine.

## Geografija 
Zapadni dio ostrva Koteljni je poznat kao "ostrvo Čajnik". To je najveći dio ostrva sa područjem od 11.625&nbsp;km². Rt Anisij je najsjevernija tačka ostrva. Rt Medvedžijis je najjužnija tačka ostrva.
Bungeova Zemlja je velika prazna i gotovo neplodna zona. Nalazi se između ostrva Koteljni i Fadejevski. Pjeskovito je i sa ravnom površinom, te ima površinu od 6200&nbsp;km². Budući da se uzdiže maksimalno do 8 metara nadmorske visine, Bungeova Zemlja je poplavljena tokom olujnih udara osim vrlo male površine na jugoistoku koja se uzdiže od 11 do 21 metara nadmorske visine.

Poluostrvo Fadejevski je veliko poluostrvo koje prolazi od sjevernog kraja Bungeove Zemlje prema istoku sa prevlakom na sjeveru. Između zapadne obale i susjedne Bungeove Zemlje je duboka uvala na poluostrvu. Za razliku od Koteljnija, Fadejevski ima ravnu površinu, gdje najviša tačka iznosi samo 65 metara. Površina ovog poluostrva je 5.300&nbsp;km².

### Okolna ostrva 
U zaljevu na sjevernoj strani Koteljnija se nalazi ostrvo Skrtji. Dugo je 11 kilometara i široko 5.5 kilometara.

U neposrednoj blizini sjeverozapadne obale Bungeove Zemlje nalaze se dva ostrva:

Ostrvo Železnjakov nalazi se desno od sjeverozapadnog rta Bungeove Zemlje, a istočno od njega je ostrvo Matar. Oba ostrva su duga oko 5 kilometara.

Ostrvo Nanosnij je malo ostrvo koje se nalazi sjeverno od sjeverne uvale između ostrva Koteljni i Bungeove Zemlje. U obliku slova C je dug samo 4 kilometra, ali njegov značaj je činjenica da je najsjevernije ostrvo Novosibirskih ostrva.

Ostrvo Figurina se nalazi 30 kilometara istočno od ostrva Nanosnij. Kada ga je 1822. godine otkrio, Pjotr Anžu je tragovao sa "Sanikovom Zemljom". Površina ostrva je bila oko 8 do 9&nbsp;km². U to vrijeme je imala morske litice do 20 metara. Iako je označena na kartama objavljenim 1926., 1941. i 1945. godine, sovjetska hidrografska ekspedicija početkom 1940-ih otkrila da ostrvo Figurina više ne postoji.

## Klima 
Ima oštru arktičku klimu sa temperaturama koje idu iznad nule samo u kratkim ljetnim mjesecima. Najviša izmjerena temperatura na ostrvu je bila 25.1&nbsp;°C, a najniža temperatura je bila −49.9&nbsp;°C. Najviše kiše padne u mjesecu julu 26&nbsp;mm, a najmanje u februaru 5&nbsp;mm.

## Reference 
Kategorija:Anžuova ostrva
Kategorija:Ostrva u Rusiji
Tonalitet

Dva smisla **tonaliteta**:

**(1)** *u opštem smislu* - harmonijsko-funkcionalni sistem 

**(2)** *u posebnom smislu* - tonski rod na određenoj apsolutnoj visini, (zastarjelo)

Znači, tonalitet neke kompozicije ili njenog dijela čine svi ljestvični i vanljestvični (povišeni i sniženi) tonovi koji su okosnica za gradnju njene melodike i harmonije.

## Šta tonalitet nije 
Pojam *tonalitet* pogrešno je zamijeniti sa pojmovima *ljestvica* i *tonski rod*.

* *Ljestvica* ima sedam stupnjeva i osmi koji je ponovljeni prvi. Ljestvica dobija ime prema prvom i posljednjem tonu koji su istog imena. Njeni tonovi se postepeno nižu alfabetskim redom.
* *Tonski rod* (dur, mol, moldur)

Sva tri pojma koja u muzici treba razlikovati prikazana su na sljedećoj tabeli:

## Parametri za utvrđivanje tonaliteta 
[thumb|right|180px|3. [Potpuna autentična kadenca (IV-V-I) u C-duru koja završava zaokruženu muzičku misao. .]]
Tonalitet neke melodije utvrđuje se na osnovu:
# Predznaka koji se nalaze iza ključa (*stalni* ili *predznaci uz ključ* ili *armatura*). Upravo, tonaliteti se razlikuju po broju predznaka.
# Predznaka ispred nota.
# Završnih tonova - kadence (*vidi sliku desno*)
# Pojava tona dominante

## Podjela tonaliteta 
Tonaliteti mogu biti:
# ***Srodni*** - imaju veći broj zajedničkih ljestvičnih tonova. Veći broj zajedničkih ljestvičnih tonova daje *veće srodstvo* između dva tonaliteta, i obrnuto.
# ***Nesrodni*** - nemaju zajedničkih ljestvičnih tonova.

## Također pogledajte 
* Kompozicija
* Predznaci

## Reference 
Kategorija:Muzički pojmovi
Kategorija:Teorija muzike
Kategorija:Tonalitet
Kategorija:Harmonija
Kategorija:Klasična muzika
Oblast Šumen

**Oblast Šumen** () jedna je od 28 oblasti u Bugarskoj. 
Nalazi se u sjeveroistočnom dijelu države. Oblast se sastoji od 10 općina.
Glavni i najveći grad je Šumen, po kojem je i nazvana oblast, dok su drugi veći gradovi u oblasti: Novi Pazar, Veliki Preslav i Smjadovo.

Oblast se prostire na teritoriji od 3.389,7&nbsp;km2 (3,05% od ukupne površine Bugarske). Prema podacima popisa stanovništva iz 2011. godine naseljavalo ju je 180.528 stanovnika.

* Bugari: 99.446 (59,21%)
* Turci: 50.878 (30,29%)
* Romi: 13.847 (3,98%)
* ostali 3.781 (2,25%)

Prema istom popisu oko 12.000 stanovnika etnički se nije izjasnilo.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt Oblasti

Šumen
Kategorija:Oblast Šumen
Oblast Ćustendil

**Oblast Ćustendil** () jedna je od 28 oblasti u Bugarskoj. Nalazi se na zapadnom dijelu države i jedina je bugarska oblast koja graniči i sa Srbijom i Makedonijom.
Prostire se na površini od 3.084&nbsp;km2 a sastoji se od 9 općina.

Prema podacima iz 2011. godine, u oblasti je živjelo 136.686 stanovnika.

Nazvana je prema glavnom i najvećem gradu u oblasti Ćustendilu dok su ostali veći gradovi: Dupnica i Bobov Dol.

## Geografija 
Osim što formira dio državne granice sa Makedonijom i Srbijom, Oblast Ćustendil graniči i sa oblastima: Oblast glavnog grada Sofije, Pernik i Blagoevgrad.

Područje karakteriše raznolik površinski reljef, plodne doline i kanjoni, odvojeni brežuljcima i planinama. Sjeverni i zapadni dio oblasti je tzv. *Ćustendilsko krajište* i obuhvata dijelove prekogranične Milevske, Čudinske, Zemenske i na istoku Konjavske planine. Na jugu, Ćustendilsko krajište se proteže do dolina rijeka Dragovištica i Bistrica, kao i do planine Lisec. Južni dio regije se prostire do masiva Osogovo, Vlahina i sjeverozapadnog dijela Rile, obuhvatajući nizinska područja Kamenice, Ćustendil i Dupnice.

## Općine 
right|thumb|Mapa općina na području Oblasti Ćustendil
Oblast se sastoji od 9 općine (община, obshtina; plural общини, obshtini). U sljedećoj tabeli su dati nazivi i neki od osnovnih podataka o općinama, između ostalog i centri općina (gradska naselja su podebljana).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službeni sajt 

Ćustendil
Kategorija:Oblast Ćustendil
Zgrada Kantona Sarajevo

**Zgrada Kantona i Općine Centar** ili Zgrada zemaljske vlade III nalazi se u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. 
Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika na sjednici održanoj 26. aprila 2018. godine donijela je  odluku da se zgrada proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija donijelo je u sljedećem sastavu: Amir Pašić, Goran Milojević i Radoje Vidović (predsjedavajući).

## Lokacija 
Objekat se nalazi u neposrednoj blizini nekadašnje Zgrade zemaljske vlade I (sjedište Predsjedništva Bosne i Hercegovine). Zapadno u odnosu na objekat se nalazi Koševski potok i ulica Hamze Hume, a na istočnoj strani ulica Džemaludina Čauševića.

## Historija 
U Sarajevu, nakon austro-ugarske okupacije 1878. godine, prvi administrativno-upravni objekti grade se kao monumentalni objekti u neorenesansnom stilu. Forme razvijenog i kasnog renesansa primjenjivane su u raznovrsnim oblicima i složenijim kompozicijama. Najljepši primjeri ostvareni su na javnim objektima zemaljskog i univerzalnog značaja.

Zbog povećanja obima posla i samim tim povećanjem broja službenika centralnih organa vlasti, austrougarska uprava u Sarajevu morala je nakon deset godina od izgradnje prve vladine zgrade, sagraditi novu zgradu.

Izgradnja ovog objekta je započela 30. 01. 1906. godine, a završena je u aprilu 1907. Godine. Projekat je izradio Karlo Paržik, arhitekt.

Nakon II. svjetskog rata u objektu je bila smještena Skupština grada Sarajeva i tu se nalazilo sjedište Gradonačelnika. U istom objektu je smještena uprava Općine Centar. U tome periodu urađena je rekonstrukcija (amfiteatar i šalter-sala), a 1970. godine izvršena je  dogradnja, iste spratnost kao postojeći objekat, u unutrašnjem dvorištu prema istoku i sjeveru.

Zgrada je bila zapaljena 2014. god. i iste god. je sanirana.

## Opis 
Tlocrtna osnova je nepravilnog  65,00 x 49,50 m. Katnost objekta iznosi Sut+P+3, a visina na zapadnoj strani iznosi 19,00 m, a na istočnoj 17,70m. U sastavu objekta se nalazi unutrašnje dvorište dimenzija 29,00 m x 31,00 m.

Fasada je rješena u duhu renesanse i klasicizma. Raščlanjenost fasade je horizontalna sa istaknutim vijencima, sa konzolicama, iznad prizemlja i iznad drugog i trećeg kata, što ističe dio fasade sa dekorativnom plastikom u vidu girlandi i vijenaca. Dodatna raščlanjenost fasade naglašena je rizalitima , različitim na svakoj fasadi, a ponavljaju se i superponirani rizaliti. Na fasadi su pilastri sa ukrasnim kapitelima i girlandama. Bogatstvo fasadne dekoracije upotpunjeno je ukrasnim vazama i obeliscima na završnoj etaži objekta.

## Reference 
Kategorija:Nacionalni spomenici u Sarajevu
Kategorija:Građevine u Sarajevu
Jašarević

*Ešref Jašarević (rođ. 1951), jugoslovenski fudbaler
*Husein Jašarević (1914–1979), bosanskohercegovački fudbaler
*Irfan Jašarević (rođ. 1995), bosanskohercegovački fudbaler
*Mahir Jasarević (rođ. 1992), mađarski fudbaler
*Murat Jašarević (rođ. 1969), bivši bosanskohercegovački fudbaler
*Senudin Jašarević (rođ. 1955), bosanskohercegovački književnik i novinar

Kategorija:Bošnjačka prezimena
Bungeova zemlja

mini|Položaj Bungeove zemlje na karti Anžuovih ostrva
**Bungeova Zemlja** ili **Zemlya Bunge** je ogromna prazna i gotovo neplodna zona na Anžuovim ostrvima na sjeveru Sibira. Nalazi se između ostrva Koteljni i poluostrva Fadejevski. Ima pjeskovitu i ravnu površinu, a veličina zone je 6.200 km².

Budući da se većina njegove površine uzdiže do maksimalne visine od 8 m nadmorske visine, je Bungeova Zemlja poplavljena tokom olujnih udara, osim vrlo male površine na jugoistoku koja se uzdiže do nadmorske visine od 11 do 21 m. Područje koje je povremeno potopljeno čini preko 80% ukupne površine i praktično je lišeno vegetacije.

Bungeova Zemlja je nazvana po ruskom zoologu i istraživaču Aleksandru Aleksandroviču Bungeu. 

## Reference 
Kategorija:Anžuova ostrva
Oblast Trgovište

**Oblast Trgovište** () jedna je od 28 oblasti u Bugarskoj. 
Nalazi se u sjeveroistočnom dijelu države. Oblast se sastoji od 8 općina.
Glavni i najveći grad je Trgovište, po kojem je i nazvana oblast, dok su drugi gradovi u oblasti: Popovo, Omurtag, Antonovo i Opaka.

Oblast se prostire na teritoriji od 2.558,5&nbsp;km2 (2,3% od ukupne površine Bugarske). Prema podacima popisa stanovništva iz 2011. godine naseljavalo ju je 120.818 stanovnika. Prema podacima s kraja 2009. u oblasti je živjelo 129.675 stanovnika od čega je njih 24,1% starije od 60 godina.

Prema popisu iz 2011. u oblasti je živjelo 120.818 stanovnika a etnički sastav stanovništva bio je sljedeći:

* Bugari: 58.371 (54,65%)
* Turci: 38.231 (35,80%)
* Romi: 7.767 (7,27%)
* druge etničke grupe: 2.431 (2,28%)

Prema istom popisu skoro 14.000 stanovnika  se nije etnički izjasnilo.

## Općine
Oblast se sastoji od 5 općina. U sljedećoj tabeli su dati nazivi i neki od osnovnih podataka o općinama, između ostalog i centri općina (gradska naselja su podebljana).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt Oblasti

Trgovište
Kategorija:Oblast Trgovište
Oblast Dobrič

**Oblast Dobrič** () jedna je od 28 oblasti u Bugarskoj. 
Nalazi se na krajnjem sjeveroistoku države i izlazi na obale Crnog mora. Dio je historijske regije Dobrudža, odnosno njenog bugarskog dijela Južne Dobrudže. Oblast se sastoji od 8 općina.
Glavni i najveći grad je Dobrič, po kojem je i nazvana oblast, dok su drugi veći gradovi u oblasti: Balčik i Kavarna.

Oblast se prostire na teritoriji od 4.719,71&nbsp;km2 (4,25% od ukupne površine Bugarske) i sedma je oblast po veličini. Prema podacima popisa stanovništva iz 2011. godine naseljavalo ju je 186.016 stanovnika.

Prema popisu iz 2011 etnički sastav bio je sljedeći:
* Bugari: 131.114 (75,40%)
* Turci: 23.484 (13,50%)
* Romi: 15.323 (8,81%)
* ostali i oni koji se nisu izjasnili 3.978 (2,29%)

Prema navedenom popisu skoro 15.000 stanovnika oblasti etnički se nije izjasnilo.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt Oblasti

Dobrič
Kategorija:Oblast Dobrič
Smrt fašizmu – sloboda narodu

[thumb|150px|lijevo|Partizanski borac [Stjepan Filipović uzvikuje *"Smrt fašizmu - sloboda narodu!"* samo nekoliko sekundi prije nego što ga je Srpska državna straža objesila u Valjevu, 22. maja 1942.]]
250px|thumb|Parola na fasadi hotela Čajniče, novembra 1943.

**Smrt fašizmu - sloboda narodu** (mak. Смрт на фашизмот - слобода на народот!; slov. Smrt fašizmu - svoboda narodu) bio je moto jugoslovenskih partizana, koji je kasnije prihvaćen kao zvanični slogan čitavog Narodnooslobodilačkog pokreta, a često je citiran u poslijeratnoj Jugoslaviji.

Augusta 1941. novine "Vjesnik", tada jedan od glavnih glasila Narodnooslobodilačkog pokreta, sadržavao je u svom zaglavlju parolu "Smrt fašizmu - sloboda narodu." Pozdrav je postao poznat nakon smrti vješanjem narodnog heroja Stjepana Steve Filipovića, komandira Kolubarske čete Valjevskog partizanskog odreda, u Valjevu 22. maja 1942. godine. Nakon što mu je stavljen konopac, on je prkosno podigao ruke i osudio naciste i njihove saradnike, uzvikujući: "Smrt fašizmu - sloboda narodu!."

Ovaj moto se vremenom sve više širio pa je kasnije postao zvanični pozdrav boraca i oficira Narodnooslobodilačke vojske i partizanskih odreda Jugoslavije, a korišćen je i kao pozdrav u zvaničnim dokumentima NOVJ i NOP-a. Tekst partizanske zakletave objavljen maja 1943. godine u Biltenu Vrhovnog štaba NOV i PO Jugoslavije na svom kraju sadržao je takođe slogan "Smrt fašizmu - sloboda narodu."

## Zanimljivosti 
* 9. novembra 2018. godine u Prijedoru je obilježen *Međunarodni dan borbe protiv fašizma i antisemitizma*. Ovaj događaj organizovao je Centar za mlade KVART iz Prijedora.
* 25. novembra 2018. godine, bosanskohercegovački časopis Oslobođenje u svom dnevnom izdanju je obilježio 75. godišnjicu od prvog zasijedanja Zemaljskog antifašističkog vijeća narodnog oslobođenja Bosne i Hercegovine, koje je bilo održano u Mrkonjić Gradu.

## Također pogledajte 
**Smrt fašizmu*, album rock grupe Plavi orkestar nadahnut NOB-om 
* Bratstvo i jedinstvo
* Ljudska prava

## Vanjski inkovi 
* Smrt fašizmu, sloboda narodu! na zamisli.ba
* Sedam i po decenija ZAVNOBiH-a: Smrt fašizmu, sloboda narodu! na oslobodjenje.ba

## Reference 
Kategorija:Narodnooslobodilačka borba
Kategorija:Antifašizam
Kategorija:Slogani
Zgrada Jozefa Zadika Danona

**Zgrada Jozefa Zadika Danona u Sarajevu** nalazi se na uglu ulica Mula Mustafe Bašeskije i Kaptol u općini Centar u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj 26. oktobra 2010, donijela je odluku da se zgrada proglasi za  nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo.

## Historija 
U vrijeme građenja ove zgrade, po projektu Josipa Vancaša, na snazi je je novi Građevinski red za "Zemaljski glavni grad Sarajevo", objavljen 5. augusta 1893. Ovim građevinskim redom vodi se računa o budućem izgledu grada, pa su u pogledu građenja i primjene građevinskog materijala postavljeni novi standardi.. 
Prve Vancaševe realizacije u Sarajevu za period do početka XX vijeka, vezane su za historicizam, a tek kasnije Vancaš ulazi u doticaj sa drugim umjetničkim pravcima..
 
Od izgradnje i useljenja objekta 1897. pa do kraja austrougarskog perioda (1918), kao i tokom čitavog perioda između dva svjetska rata (1918–1941) na objektu nisu vršene dogradnje ili druge vrste prepravki.

Tokom Drugog svjetskog rata, zgrada nije oštećena. Nacionalizirana je 1961, ali ne mijenja poslovno – stambenu namjenu. Tokom druge polovine XX vijeka, u poslovni prostor smješten je gradski restoran. Tokom zadnjeg rata u BiH (1992–1995) oštećen je krov, koji je nakon 1995. popravljen. U poslovnom prostoru je prodavnica modne konfekcije.

## Opis 
Zgrada predstavlja izduženu uglovnicu dimenzija 9,00 m x 32,00 m. i spratnosti S+P+2+Potkrovlje. Visina do sljemena krova iznosi 17,20 m. U pogledu oblikovanja fasada, rađena je u duhu neorenesanse, što se posebno očituje na zapadnoj, približno simetričnoj fasadi. Južna i zapadna fasada predstavljaju ulične fasade izvedene tako da oponašaju slog kamenog zida. Na njima su naglašeni horizontalni vijenci i tercijarna plastika. Fasadni otvori su izvedeni kao pravougaoni dvokrilni prozori sa nadsvjetlima, ukupnih dimenzija 115&nbsp;cm x 220&nbsp;cm.

## Literatura 
* Ibrahim Krzović – Arhitektura secesije u Bosni i Hercegovini, Kulturno naslijeđe, Sarajevo
* Nedžad Kurto – Sarajevo 1492–1992, Oko, Sarajevo.
* B. Zlatar, M. Ganibegović, Š. Gavraović, V. Žujo. Sarajevo, ulice, trgovi, mostovi, parkovi i spomenici – općina Centar. Sarajevo: "Mediapress", 2007.
* Jela Božić, – Arhitekt Josip pl. Vancaš, Značaj i doprinos arhitekturi Sarajeva u periodu austrougarske uprave, doktorska disertacija, Sarajevo, 1989.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Nacionalni spomenici u Sarajevu
Kategorija:Građevine u Sarajevu
Sklonište glavne željezničke radionice u Sarajevu

**Objekti skloništa u krugu nekadašnje industrijske zone – Glavne željezničke radionice Sarajevo ** nalaze se u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. 
Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika na sjednici održanoj od 1. do 3. aprila 2014. godine donijela je  odluku da se zgrada proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija donijelo je u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Chery, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović i Ljiljana Ševo (predsjedavajuća) 

## Historija 
Na prostoru udaljenom približno 2&nbsp;km od današnjeg Marin-Dvora, 1882. god izgrađena je zgrada željezničke stanice  za vozove uskog kolosijeka, potom zgrada Carinarnice, a zatim 1895. godine Glavna željeznička radionica Sarajevo, koja je tokom svog postojanja često mijenjala ime. Uskotračni kolosijeci su se u Bosni i Hercegovini počeli demontirati krajem 60-ih i početkom 70-ih godina 20. stoljeća i na njihovom mjestu izgrađeni su stambeni objekti i neboderi Novog Sarajeva.

U ratnom (1992. – 1995.) i poslijeratnom periodu, počinje propadanje i nestajanje ove fabrike: fabričke hale su razorene i uništene, rasprodate u poratnim procesima privatizacije, a unutar nekadašnjeg fabričkog kompleksa su izgrađeni trgovačko-komercijalni centri. Tkom rata 1992. – 1995.  skloništa nisu korištena za sklanjanje ljudi. U konstruktivno-građevinskom pogledu objekat se nalazi u dobrom stanju.

U vrijeme II svjetskog rata u Sarajevu, na lokalitetu nekadašnje Centralne radionice uskotračnih željeznica  fabričkog kompleksa izgrađenog još u austrougarskom periodu, čija je djelatnost bila proizvodnja željezničkih šina, lokomotiva i vagona, Vermaht – njemačka vojna uprava je izgradila četiri skloništa tipa Winkel, od kojih su sačuvana dva. Ova skloništa su bila izgrađena u cilju zaštite  zaposlenih u tome strateškom objektu od izuzetno velike važnosti za tadašnju nacističku njemačku vojnu upravu u Sarajevu.

## Opis 
Sva četiri skloništa su tipska – unificirana, izgrađena prema nacrtima inženjera Lea Winkela. Danas na lokaciji postoje još dva. Leo Winkel, rođen 15. rujna 1885. u Kelnu, Nakon studija arhitekture, radio je najprije kao graditelj (arhitekt / inženjer) u Gewerkschaft Deutscher Kaiseru, a od 1916. na Thyssen AG u Hambornu, sve dok 1936. nije osnovao vlastitu firmu. Nakon licenciranja, ukupno je izgrađeno oko 100 tornjeva - skloništa od protivzračnih udara. Nakon Drugog svjetskog rata, Leo Winkel je nastavio raditi kao arhitekt. Umro je 1981. u Duisburgu.

Winkel-skloništa su tipski, unificirani objekti, projektirani sa namjenom da se u njima sklone i zaštite ljudi od razornog djelovanja zrakoplovnih bombi u vrijeme ratnih sukoba. U konstruktivnom pogledu skloništa se sastoje od temeljne konstrukcije, vanjskog plašta (ljuske) izvedenog u formi vitkog konusa (od betona ili armiranog betona); armiranobetonskih tankih horizontalnih dijafragmi (međukatnih tavanica), i stepeništa  postavljenog u centralnoj vertikali.

## Reference 
Kategorija:Nacionalni spomenici u Sarajevu
Agić

*Đuka Agić (1907–1985), hrvatski nogometaš
*Hasiba Agić, bosanskohercegovačka pjevačica
*Heda Agić, paleobiolog
*Jasmin Agić (rođ. 1974), hrvatski nogometaš
*Mustafa Agić (rođ. 1966), bivši bosanskohercegovački nogometaš
*Senad Agić (rođ. 1960), bivši Imam za Čikago u Sjedinjenim Američkim Državavama

Kategorija:Prezimena
Fazlagić

* Denis Fazlagić (rođ. 1992), danski fudbaler
* Mirsad Fazlagić (rođ. 1943), bivši jugoslavenski i bosanskohercegovački fudbaler i trener
* Muhamed Fazlagić (rođ. 1967), bosanskohercegovački pjevač i kantautor
* Samir Fazlagić (rođ. 1982), bivši norveški fudbaler

Kategorija:Bošnjačka prezimena
Oblast Silistra

**Oblast Silistra** () jedna je od 28 oblasti u Bugarskoj. Nalazi se na sjeveroistočnom dijelu države.
Prostire se na površini od 2.846,3&nbsp;km2 a sastoji se od 7 općina.

Prema podacima iz 2011. godine, u oblasti je živjelo 119.474 stanovnika.

Nazvana je prema glavnom i najvećem gradu u oblasti Silistri dok su ostali veći gradovi: Tutrakan i Dulovo.
Provincija Silistra je tradicionalno poljoprivredno područje jer se prostire uz Podunavlje i uglavnom je plodnog tla. Poznata po pelikanima i uzgoju kajsijā.
## Općine 
Oblast se sastoji od 7 općina (община, obshtina; plural общини, obshtini). U sljedećoj tabeli su dati nazivi i neki od osnovnih podataka o općinama, između ostalog i centri općina (gradska naselja su podebljana).

## Stanovništvo 
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u oblasti je živjelo 142.000 stanovnika od čega je 49,7% muškaraca i 50,3% žena. Prema popisu stanovništva iz 2009. broj stanovnika u Oblasti Silistra iznosio je 127.659 od čega je njih 25,6% starijih od 60 godina.

### Etnički sastav 
Prema podacima iz 2011. godine u oblasti je živjelo 119.474 stanovnika. 111.590 osoba se etnički izjasnilo a etnički sastav je bio sljedeći:

* Bugari: 64.050 (57,40%)
* Turci: 40.272 (36,09%)
* Romi: 5.697 (3,98%)
* ostali : 1.571 (1,41%)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službeni sajt 

Silistra
Kategorija:Oblast Silistra