Početno mjesto replikacije

i dvosmjerno repliciraju DNK, kako bi dobili dvije kopije bakterijskog hromosoma. **B**) Linearni eukariotski hromosomi sadrže mnogo izvora replikacije. Vezivanje inicijatora (*i*) olakšava replikacijsko učitavanje helikaze (*ii*) na dupleks DNK do licencnog porijekla. *iii*) Podskup učitanih helikaza je aktiviran za sklapanje replisoma. Replikacija se nastavlja dvosmjerno od početka i završava kada se sretnu replikacijske viljuške iz susjednih aktivnih početaka (*iv*).]]

**Početnica replikacije** ili **početno mjesto replikacije** (također zvano **replikacijska začetnica**, znano i kao **porijeklo replikacije**) je određena sekvenca u genomu u kojoj se replikacija pokreće. Propagacija genetičkog materijala između generacija zahtijeva pravovremenu i preciznu duplikaciju DNK polukonzervativnom replikacijom prije diobe ćelije, kako bi se osiguralo da svaka ćelija kćerka dobije puni komplement hromosoma. Ovo može uključivati ili replikaciju DNK u živim organizmima kao, što su prokarioti i eukarioti, ili DNK ili RNK virusi, kao što je dvolančani RNK-virusi. Sinteza lanaca kćeri počinje na diskretnim mjestima, koja se nazivaju početnica replikacije, i nastavlja dvosmjerno dok se sva genomska DNK ne replicira. Uprkos fundamentalnoj prirodi ovih događaja, organizmi su razvili iznenađujuće različite strategije koje kontrolišu početak replikacije. Nepotpuni, pogrešni ili neblagovremeni događaji replikacije DNK mogu dovesti do mutacija, hromosomskih poliploidija ili aneuploidija i varijacija broja kopija gena, od kojih svaka zauzvrat može dovesti do bolesti, uključujući kancer.[ Kako bi se osigurala potpuna i tačna duplikacija cijelog genoma i ispravan protok genetičkih informacija do ćelija potomaka, svi događaji replikacija DNK nisu samo strogo regulirani znakovima ćelijskog ciklusa, već su također koordinirani s drugim ćelijskim događajima kao što je transkripcija i popravka DNK. Pored toga, početne sekvence obično imaju visok AT-sadržaj u svim carstvima, budući da se ponavljanja adenina i timina lakše odvajaju jer njihove interakcije slaganja baza nisu tako jake kao one kod guanina i citozina.

Replikacija DNK podijeljena je u različite faze. Tokom inicijacije, mehanizmi za replikaciju – zvani replisomi – sastavljaju se na DNK na dvosmjeran način. Ovi lokusi sastavljanja čine početna mjesta replikacije DNK ili  replikacije. U fazi elongacije, replisomi putuju u suprotnim smjerovima s replikacijskim viljuškama, odmotavajući spiralu DNK i sintetizirajući komplementarne niti-kćerke DNK, koristeći oba roditeljska lanca kao šablone. Kada je replikacija završena, specifični događaji završetka dovode do rastavljanja replisoma. Sve dok je cijeli genom dupliran prije ćelijske diobe, moglo bi se pretpostaviti da lokacija početnih mjesta replikacije nije bitna; ipak, pokazalo se da mnogi organizmi koriste preferirane genomske regije kaoreplikacijske  početnice. Potreba da se reguliše lokacija početka replikacije vjerovatno proizilazi iz potrebe da se koordinira replikacija DNK sa drugim procesima koji deluju na zajednički hromatinski šablon, kako bi se izbegli prekidi niti DNK i oštećenje DNK.

## Također pogledajte
* OriDB baza podataka o početkuu replikacije DNK

## Reference 
## Dopunska literatura 
* 

## Vanjski linkovi 
* Ori-Finder, an online software for prediction of bacterial and archaeal *oriC*s
* 

Kategorija:Replikacija DNK