open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pećina Taghlar

**Pećina Taghlar** (azerbejdžanski: Tağlar mağarası; armenski: Մեծ Թաղերի Քարայր, romanizovano: *Mets Tagheri Karayr*) je arheološko nalazište koje su naseljavali prahistorijski ljudi iz musterijenske kulture tokom paleolita. Pećina se nalazi u Azerbejdžanu, u spornoj regiji Nagorno-Karabah, u južnom dijelu sela Boyuk Taghlar (Mets Tagher), na lijevoj obali rijeke Guruchay.

Drevni ljudi su ovdje živjeli prije 64 do 24 hiljade godina.

## Historija 
Pećina je otkrivena tokom paleolitske arheološke ekspedicije *Akademije nauka Azerbejdžana* pod vođstvom M. Huseynova 1960. godine. Iskopavanja u pećini Taghlar mogu se podijeliti u dvije faze:

Materijalni i kulturni artefakti pronađeni u pećini Taghlar izloženi su 1981. godine u muzeju Musée de l'Homme u Parizu. Indikatori musterijenske kulture pronađeni su između drugog i šestog sloja. U inventaru pećine otkriveni su i brojni prazni komadi za izradu oruđa, kao i predmeti crvene, crne, smeđe, sive, bijele i drugih boja.

Ostaci velikih sisara, poput konja, plemenitog jelena i bika, pronađeni su u petom sloju. Iz istog sloja, M. B. Suleymanov je 1977. godine izdvojio i ostatke kostiju malih sisara (glodara). Ovu zbirku je proučavala A. K. Markova tokom 1980-ih godina i 2009. godine. Zbirka sadrži fragmente donjih i gornjih vilica glodara s kutnjacima i sjekutićima, kao i pojedinačne uzorke sjekutića i kutnjaka. Ti koštani ostaci pripadaju šest vrsta: *Microtus (Microtus) obscurus*, *Ellobius lutescens*, *Cricetulus migratorius*, *Arvicola terrestris*, *Meriones libycus* i *Allactaga williamsi*. Na osnovu ekoloških karakteristika faune iz pećine, pretpostavlja se da su oko pećine Taghlar u vrijeme boravka drevnih ljudi preovladavali stepski i polupustinjski pejzaži. Također su otkriveni ostaci nekih vrsta glodara za koje se ne smatra da su prirodno naseljavali ovu pećinu.

## Klasifikacija 
Samo najveća prostorija pećine, površine 120&nbsp;m2, pripada pleistocenskoj eri. Ostali dijelovi povezani su s musterijenskim periodom.

Prvi sloj pripada kasnom holocenu, dok ostali slojevi pripadaju kasnom pleistocenu.

## Reference 
## Bibliografija 
* Azərbaycan Tarixi (7 cilddə). Bakı: Brijest, 1998, 1-cild
* A. K. Džafarov. Mustʹerska kultura Azerbajdžana: po materijalima Taglarskoj peŝery. — „Elm“, 1983. — 96 s.

Kategorija:Koordinate na Wikipodacima
Kategorija:Prahistorijska nalazišta u Azerbejdžanu
Kategorija:Pećine u Azerbejdžanu
Kategorija:Arheološka nalazišta u Azerbejdžanu
Rezolucija 983 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 983** je donesena 31. marta 1995, na 3512. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju usvojilo jednoglasno, nakon što je potvrdila Rezoluciju 795 (1992) o Makedoniji, Vijeće je izrazilo zabrinutost zbog prijetnji stabilnosti zemlje i osnovalo Snage Ujedinjenih nacija za preventivno raspoređivanje (UNPREDEP) preimenovanjem jedinice Snage Ujedinjenih nacija za zaštitu (UNPROFOR) u zemlji za period koji završava 30. novembra 1995.

Vijeće je bilo odlučno u potrebi zaštite suvereniteta, teritorijalnog integriteta i nezavisnosti Makedonije i pozdravilo je ulogu UNPROFOR-a u zemlji. Odlučeno je da se jedinica UNPROFOR-a u Makedoniji preimenuje u UNPREDEP i da njen mandat treba da traje do 30. novembra 1995. Pozvano je da se nastavi saradnja sa Organizacijom za evropsku sigurnost i saradnju, a da države članice pruže svu potrebnu pomoć.

Od Generalnog sekretara je zatraženo da obavještava Vijeće o razvoju događaja. Prethodno je Rezolucijom 981 osnovana Operacija Ujedinjenih nacija za obnovu povjerenja u Hrvatskoj.

## Također pogledajte 
* Države članice Ujedinjenih nacija
* Raspad Jugoslavije

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* [Tekst rezolucije na UNHCR.org](https://undocs.org/S/RES/983(1995)) 

Rezolucije
Rezolucije
983
983
Rezolucija 1027 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1027** je donesena 30. novembra 1995, na 3602. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju usvojilo jednoglasno, nakon što je potvrdila prethodne rezolucije, uključujući Rezoluciju 983 (1995) o Makedoniji. Vijeće je produžilo mandat Snaga Ujedinjenih nacija za preventivno raspoređivanje (UNPREDEP) do 30. maja 1996.

Vijeće sigurnosti potvrdilo je svoju posvećenost nezavisnosti, suverenitetu i teritorijalnom integritetu Makedonije i ponovilo zabrinutost zbog bilo kakvog razvoja događaja koji bi mogao ugroziti njenu stabilnost. U tom smislu, mandat UNPREDEP-a produžen je do 30. maja 1996. i pozvano je da nastavi saradnju sa Organizacijom za evropsku sigurnost i saradnju. Zahtjevi Generalnog sekretara za pružanje pomoći UNPREDEP-u zatraženi su da se pozitivno razmotre. Do 31. januara 1996, od Generalnog sekretara Boutrosa Boutrosa-Ghalija zatraženo je da izvijesti Vijeće o svim događajima koji utiču na mandat UNPREDEP-a.

## Također pogledajte 
* Države članice Ujedinjenih nacija
* Raspad Jugoslavije

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* [Tekst rezolucije na UNHCR.org](https://undocs.org/S/RES/1027(1995)) 

Rezolucije
Rezolucije
1027
1027
Žarko Galjanić

**Žarko  Galjanić** rođen 12. oktobra 1978. u Rijeci,  SR Hrvatska, SFRJ (danas Hrvatska) nekadašnji je hrvatski biatlonac i biatlonski trener.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Žarko Galjanić je nastupio samo jednom na Zimskim olimpijskim igrama i to na ZOI 2002. U pojedinačnim utrkama mu je najbolji rezultat 83-o mjesto na ZOI 2002. u utrci na 20&nbsp;km, kada je sa šest promašaja i 13:51.1&nbsp;min zaostatka bio sporiji iza norveškog biatlonca Olea Einara Bjørndalena. U štafeti nije nastupio.

### Svjetska prvenstva 
Na Svjetskim prvenstavima nije nastupao.

### Svjetski kup 
Prvi nastup u takmičenjima Svjetskog kupa u biatlonu Galjanić je imao u sezoni SK 2001/02.,  kada je u austrijskom Hochfilzenu 6. decembra 2001. u utrci na 10&nbsp;km zauzeo 112-o mjesto sa sedam  promašaja i zaostatkom od 9:30.7&nbsp;min bio sporiji od pobjednika Olea Einara Bjørndalena. Najbolji rezultat mu je 82-o mjesto u sezoni SK 2001/02. 24. januara 2002. u Antholzu, kada je u utrci na 20&nbsp;km s četiri promašajem i zaostatkom od 13:16.2&nbsp;min bio sporiji od pobjednika Daniela Mesotitscha. U ekipnim utrkama nije nastupao.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 2004.

## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1978.
Kategorija:Biografije, Rijeka
Kategorija:Hrvatski biatlonci
Kategorija:Hrvatski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2002.
Srebrena krv

**Srebrena krv** jest bosanskohercegovačka pozorišna predstava koja tematizira genocid u Srebrenici iz jula 1995. Premijerno je izvedena 9. maja 2016. u Bosanskom kulturnom centru (BKC) u Tuzli, simbolično na Dan pobjede nad fašizmom i Dan Evrope.

Autori teksta predstave su glumac Nedim Malkočević i novinar Samir Karić. Malkočević je ujedno režirao predstavu i tumači dva lika, dok Karić igra svoju drugu pozorišnu ulogu. Produkciju predstave Radio je Bosanski kulturni centar Tuzla.

## Sadržaj 
Predstava prati sudbinu dvojice braće, Nermina i Kerima, koji tokom pada Srebrenice pokušavaju pobjeći na slobodnu teritoriju. Kroz njihovu priču prikazuju se prijeratni život u Srebrenici, pad grada, zarobljavanje i maltretiranje, te potraga za kostima najmilijih. Poseban naglasak stavlja se i na odgovornost međunarodne zajednice, posebno Ujedinjenih nacija, za zločine u Srebrenici.

## Izvođenja i prijem 
Do 2017, predstava je izvedena više od 30 puta u gradovima širom Bosne i Hercegovine, uključujući Potočare, Tuzlu, Bihać,  Mostar, Tešanj, Kalesiju, Banoviće, Živinice,, Janju, Teočak, Hadžiće, Visoko, Vogošću, Gračanicu, Cazin i Bužim. Na zahtjev udruženja "Majke Srebrenice", predstava je uvrštena u zvanični program obilježavanja godišnjice genocida u Memorijalnom centru u Potočarima.

Osim u Bosni i Hercegovini, predstava je izvođena i u inostranstvu. Nastup je imala je u Tuzima u Crnoj Gori, kao i u Berlinu.
### Naslijeđe 
Na osnovu predstave Srebrena krv, 2025. nastala je predstava *Srebrene suze*, koja se bavi emocionalnim, kulturnim i historijskim naslijeđem genocida u Srebrenici, prikazujući proces sjećanja, traume i borbe za pravdu.

## Reference 
Kategorija:Bosanskohercegovačke predstave
Kategorija:Predstave iz 2016.
Opatijski tramvaji

**Opatijski tramvaji**, koji je saobraćali na relaciji Matulji – Opatija – Lovran, projektovani je krajem 19. veka kao parni tramvaj, ali zbog straha hotelijera da će dim i buka parnih lokomotiva smetati gostima, ovaj predlog nije prihvaćen. Pruga duga 12 km puštena je u saobraćaj 1908, povezujući željezničku stanicu Matulji – Opatija preko Voloskog s Opatijom i Lovranom. Tramvaj, ili mala električna željeznica kako su je nazivali, uveden je prvenstveno radi prijevoza gostiju opatijskih hotela od vlaka do hotela. Pored putničkih vagona, postojali su i teretni vagoni koji su prevozili teret do skladišta u Opatiji.

## Historija 
U januaru 1904. inženjer Rzeppa Hugo iz Lobnitza započeo je polaganje električne pruge na relaciji Matulji – Volosko – Lovran. Ministarstvo željeznica izdalo je građevinsku dozvolu za njegovu izgradnju 1907. Tramvaj pušten je u saobraćaj 9. februara 1908. Pruga je bila jednokolosiječna, pa su obilaznice sa stanicama građene na svakih nekoliko kilometara. Širina kolosijeka je bila 1000 mm, što je i danas standardna širina kolosijeka u većem dijelu Evrope. Tramvaj je koristio jednosmjernu struju napona od 750 V. Iako je ruta od Matulja do Preluka prilično strma, tramvaj nije koristio zupčanike za savladavanje nagiba.

Opatijski tramvaj bio je u vlasništvu dioničkog društva *Abbazianer Elektrizitäts- und Kleinbahngesellschaft* iz Beča. Nakon Prvog svjetskog rata, tramvajska kompanija je došla pod upravljanje *Società Anonima Ferrovie Elettriche Secondarie Abbazia*.

1. aprila 1933. počela je demontaža šina, koje su brodom prevezene iz luke Opatija na Siciliju,

## Galerija 

Datoteka:Opatija tram (2).jpg|Tramvaj ispred današnje Gradske vijećnice Opatije
Datoteka:Pruga Matulji.jpg|Tragovi tramvajske pruge na željezničkoj stanici Matulji
Datoteka:Tunel Matulji.jpg|Tunel ispod željezničke pruge u Matuljima kroz koji je prolazio opatijski tramvaj
Datoteka:Rozeta Opatija.jpg|Tramvajska rozeta na Slatini

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Tramvajski saobraćaj u Hrvatskoj
T
Ljubljanski tramvaji

**Ljubljanski tramvaj** bio je javni tramvajski sistem namijenjen prijevozu putnika po Ljubljani. Ljubljanski tramvaj je saobraćao od 6. septembra 1901. do 20. decembra 1958.

## Historija 
### Izgradnja 
Ljubljanski gradonačelnik Ivan Hribar je 1. januara 1900. najavio da će se grad zalagati za uvođenje električnog tramvaja. Ubrzo nakon toga započeli su prvi projektantski radovi, a izgradnja depoa (u Vodmatu) i prvih linija započela je u proljeće 1901. Prve probne vožnje izvršene su tokom ljeta, a 6. septembra 1901. tramvaj je zvanično započeo sa radom.

### Prije Drugog svjetskog rata 
lijevo|mini|Tramvaj na Marijnom trgu, cca. 1910.
Tramvajski saobraćaj se u to vrijeme odvijao na tri linije sa 13 tramvajskih vagona. Mreža je imala ukupnu dužinu od 5220 metara i bila je u potpunosti elektrificirana sistemom jednosmjerne struje od 500 V. Tramvajski vagoni su imali kabinu za vozača na oba kraja i mogli su se ravnopravno kretati u oba smjera, tako da okretanje na krajnjim stanicama nije bilo potrebno. Vozilo je moglo primiti oko 30 putnika i dostizalo je brzinu do 30 km/h.

Tramvaj je bio u vlasništvu kompanije Splošna maloželeznička družba, koja je bila u vlasništvu njemačke kompanije Siemens & Halske. U prvim godinama rada tramvaj nije donosio željeni profit, pa ga je početkom 1930-ih preuzela gradska kompanija Cestna električna željeznica, osnovana u tu svrhu. Između 1931. i 1940. izgrađeno je nekoliko novih linija, a postojeće su proširene. Također je kupljeno 15 novih motornih vagona, a 9 tramvaja je proizvedeno u vlastitim radionicama kompanije u depou.

### Nakon Drugog svjetskog rata 
Nakon Drugog svjetskog rata, pokušalo se obnoviti vozni park i pruge, ali tramvaj je postajao sve nepopularniji. Trolejbus je počeo sa radom 1951., a za tramvaj je to bio početak kraja. 20. decembra 1958. ljubljanski tramvaj je napravio svoju posljednju vožnju - njegovoj "sahrani" prisustvovalo je nekoliko hiljada ljudi. Šine su potom vrlo brzo demontirane, a još uvijek upotrebljiva vozila prodata su Osijeku i Subotici, gdje su nastavila sa radom još nekoliko godina.

## Linije 
Tramvajska mreža 1940.

## Reference 
## Izvori 
* 
* 

## Vanjski linkovi 
* Historija tramvaja u Ljubljani na stranici gradskog prijevoznika

Kategorija:Tramvajski saobraćaj u Sloveniji
T
Vanda Božić

**Vanda Božić** jest hrvatska pozorišna, televizijska i filmska glumica.

## Biografija 
Rođena je 7. augusta 1978. u Karlovcu. Diplomirala je glumu na Akademiji dramske umjetnosti u Zagrebu kao i pravo na Pravnom fakultetu u Zagrebu. Snimila je brojne muzičke i karketinške kampanje. Bila je zaposlenika u Zagrebačkom pozorištu lutaka.

## Filmografija 
### Televizija 
### Filmske uloge 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Rođeni 1978.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Karlovac
Kategorija:Hrvatske glumice
Lana Gojak

**Lana Gojak** jest hrvatska pozorišna, televizijska i filmska glumica. Matična kuća joj je Hrvatsko narodno pozorište u Zagrebu.

## Biografija 
Rođena u 20. novembra 1983. u Puli. Prije Akademije bila je članica Dramskog studija Istarskog narodnog pozorišta, u Puli gdje je nastupala u brojnim predstavama. Diplomirala je glumu na Akademiji dramske umjetnosti u Zagrebu. Godine 2007. gostuje u humurističnoj seriji *Bibin svijet* kao "Mimi" te nakon toga dobija glavnu ulogu "Nine Brlek" u seriji *Ne daj se, Nina, za šta je kasnije tvrdila da joj RTL nije isplatio sve honorare.* Gostuje u mnogim humurističnim serijama te u telenoveli *Larin izbor* gdje u desetak epizoda nastupa kao zatvorska čuvarica.

Udala se za televizijskog redatelja Sinišu Bajta 2018, s kojim ima jednu kćerku. Podcast “Mame kod Lane” pokrenula je 2023.

## Filmografija 
### Televizija 
### Filmske uloge 
### Sinkronizacija 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Rođeni 1983.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Pula
Kategorija:Hrvatske glumice
Masnoća

[alt=A space-filling model of an unsaturated triglyceride.|mini| Idealizirani prikaz molekule tipičnog [triglicerida, glavne vrste masti. Obratite pažnju na tri lanca masnih kiselina vezana za centralni dio molekule glicerola.]]
U nutricionizmu, biologiji i hemiji, **mast** obično označava bilo koji ester masnih kiselina ili mješavinu takvih spojeva, najčešće onih koji se javljaju u živim bićima ili u hrani.

Termin se često odnosi specifično na trigliceride (trostruke estere glicerola), koji su glavne komponente biljnih ulja i masnog tkiva kod životinja;  ili, još uže, na trigliceride koji su čvrsti ili polučvrsti na sobnoj temperaturi, isključujući tako ulja. Termin se također može koristiti šire kao sinonim za lipid - bilo koju supstancu biološki relevantnu, sastavljenu od ugljika, vodika ili kisika, koja je nerastvorljiva u vodi, ali rastvorljiva u nepolarnim rastvaračima.

## Reference 
* 
*

Kategorija:Hranjive tvari
Kategorija:CS1: duga vrijednost parametra volume
Kategorija:Webarchive template wayback links
Kategorija:Makromolekule
Krešimir Sučević-Međeral

**Krešimir Sučević-Međeral** hrvatski je lingvist i kvizaš. Najpoznatiji je kao jedan od lovaca u kvizu *Potjera*.

## Obrazovanje 
Nakon završene klasične gimnazije 1997. upisuje se na studij opće lingvistike i mađarskog jezika i književnosti pri Filozofskom fakultetu u Zagrebu. Diplomirao je 2003. i iste godine upisao se na doktorski studij lingvistike pri Univerzitetu u Zadru. Doktorirao je lingvistiku i mađarski jezik 2013. Jedno vrijeme radio je na Institutu za hrvatski jezik i jezikoslovlje.

## Kvizovi 
Na televizijskim kvizovima prvi je put učestvovao kao student prve godine, u ljeto 1998, kada je nastupio na HRT-ovom kvizu *Diplomac*, osvojivši drugo mjesto. 

Uslijedili su nastupi u kvizovima *Izazov!*, *Najslabija karika*, *1 protiv 100*, *Sve u 7*, obnovljenoj *Kviskoteci* na Novoj TV te u još nekim manjim kvizovima. U proljeće 2013. postao je član voditeljske ekipe TV-igre *Tog se nitko nije sjetio*, hrvatske varijante britanske emisije *Pointless*, koja je prikazivana na RTL-u. Od proljeća 2016. član je lovačke ekipe *Potjere*.

Osim televizijskih kvizova, na zagrebačkom Radiju Sljeme vodi telefonski kviz *Kvizazov*, a sastavlja i brojne *pub* kvizove.

## Lični život 
Oženjen je i otac jednog sina, a ljubitelj je putovanja, uglavnom u vlastitom aranžmanu, od čega se posebno ističe putovanje od Hrvatske do Novog Zelanda bez korištenja aviona, za što mu je bilo potrebno deset i po mjeseci.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* "Krešimir Sučević Međeral protiv 46 ekipa u Banjaluci: Završen prvi događaj u organizaciji KUBL-a, pola boda dijelilo najbolje plasirane timove", *srpskainfo.com*, 12. 1. 2025.

Kategorija:Rođeni 1979.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Zagreb
Kategorija:Hrvatski lingvisti
Kategorija:Hrvatski kvizaši
Tomislav Mijatović

**Tomislav Mijatović** hrvatski je košarkaški trener. Trenutno je pomoćni trener Anadolu Efesa, koji se takmiči u Turskoj superligi i Euroligi. Također je selektor reprezentacije Hrvatske.

## Karijera 
Bio je pomoćni trener u Ciboni od 2001. do 2003. Tokom sezone 2002/03. privremeno je zamijenio suspendovanog Aleksandra Petrovića na mjestu glavnog trenera. Godine 2007. ponovo je postao pomoćni trener Cibone. Kad je njen glavni trener Velimir Perasović prešao u Anadolu Efes 2010, smatrano je da će ga Mijatović naslijediti. Kao pomoćni trener osvojio je Euroligu s Anadolu Efesom 2021. i 2022, a također je triput bio prvak Turske i osvajač Kupa. Radio je u Istanbulu pod vodstvom Ergina Atamana i Dušana Ivkovića, između ostalih. 

U februaru 2024. unaprijeđen je u glavnog trenera Anadolu Efesa i u svojoj prvoj sezoni na toj funkciji osvojio ligaški dio prvenstva 2023/24, ali je u finalu doigravanja izgubio od Fenerbahçea.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Profil na *realgm.com* 

Kategorija:Rođeni 1976.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Zagreb
Kategorija:Hrvatski košarkaški treneri
Kategorija:Treneri Anadolu Efesa
Kategorija:Selektori košarkaške reprezentacije Hrvatske
Rezolucija 1166 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1166** je donesena 13. maja 1998, na 3878. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon pozivanja na Rezoluciju 827 (1993), Vijeće je osnovalo treće sudsko vijeće pri Međunarodnom krivičnom sudu za bivšu Jugoslaviju (MKSJ).

Vijeće sigurnosti bilo je uvjereno da će krivično gonjenje odgovornih za kršenja međunarodnog humanitarnog prava u bivšoj Jugoslaviji doprinijeti održavanju mira u regiji. Također je prepoznalo potrebu za povećanjem broja sudija i vijeća pri MKSJ-u kako bi se sudilo velikom broju ljudi koji čekaju suđenje.

Djelujući u skladu s Poglavljem VII Povelje Ujedinjenih nacija, Vijeće je osnovalo treće sudsko vijeće pri MKSJ-u i odlučilo da će se što prije izabrati još tri sudije za službu u novom vijeću. Bit će utvrđena lista nominacija od šest do devet sudija. Konačno, od Generalnog sekretara Kofija Annana zatraženo je da donese mjere za poboljšanje efikasnog funkcionisanja MKSJ-a.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1166(1998))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1166
1166
1166
1166
1166
Kategorija:Rezolucije Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija o Međunarodnom krivičnom sudu za bivšu Jugoslaviju
Rezolucija 1104 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1104** je donesena 8. aprila 1997, na 3763. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon potvrđivanja rezolucija 808 (1993) i 827 (1993) i razmatranja nominacija za sudije Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju koje je Generalni sekretar Kofi Annan primio do 13. marta 1997, Vijeće je utvrdilo listu kandidata u skladu s članom 13 Statuta Međunarodnog suda koja će biti proslijeđena Generalnoj skupštini.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1104(1997))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1104
1104
1104
1104
1104
1104
Rezolucija 1191 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1191** je donesena 27. ugusta 1998, na 3919. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon pozivanja na rezolucije 808 (1993), 827 (1993) i 1166 (1998), Vijeće Generalnoj skupštini proslijedilo na razmatranje listu od devet nominacija za sudije Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (MKSJ).

Lista nominacija koje je Generalni sekretar Kofi Annan primio do 4. augusta 1998. bila je sljedeća:
* Mohamed Bennouna (Maroko)
* David Hunt (Australija)
* Per-Johan Lindholm (Finska)
* Hugo Anibal Llanos Mansilla (Čile)
* Patrick Robinson (Jamajka)
* S.W.B. Vadugodapitiya (Šri Lanka)
* Luis Valencia Rodríguez (Ekvador)
* Jan Skupinski (Poljska)
* Peter Wilkitzki (Njemačka)
Generalna skupština je kasnije izabrala Mohameda Bennunu, Davida Hunta i Patricka Robinsona da služe u trećem vijeću MKSJ-a u oktobru 1998.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1191(1998))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1191
1191
1191
1191
1191
1191
Rezolucija 1047 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1047** je donesena 29. februara 1996, na 3637. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon potvrđivanja rezolucija 808 (1993), 827 (1993), 936 (1994) i 955 (1994), Vijeće je imenovalo Louise Arbour za tužiteljicu Međunarodnog krivičnog suda za Ruandu (MKSR) i Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (MKSJ).

Vijeće je primilo k znanju ostavku bivšeg tužioca, Richarda Goldstonea, koja je stupila na snagu 1. oktobra 1996, i odlučilo da mandat Louise Arbour, kanadske sutkinje, počinje tog datuma.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1047(1996))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1047
1047
1047
1047
1047
Kategorija:Rezolucije Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija o Međunarodnom krivičnom sudu za bivšu Jugoslaviju
1047
Rezolucije
Rezolucije
1047
Rezolucija 1329 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1329** je donesena 30. novembra 2000, na 4240. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon pozivanja na rezolucije 827 (1993) i 955 (1994), Vijeće je proširilo žalbena vijeća i Međunarodnog krivičnog suda za Ruandu (MKSR) i Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (MKSR), predložilo izbor dvoje dodatnih sudija u MKSR i uspostavilo tim ad litem sudija u MKSR.

Vijeće sigurnosti ostalo je uvjereno da su osobe odgovorne za kršenja međunarodnog humanitarnog prava u Ruandi i bivšoj Jugoslaviji. Konstatujući napredak postignut u poboljšanju postupaka u oba suda, također je naglasilo potrebu da oba završe suđenja u najkraćem mogućem roku. Tribunali su preferirali suđenje civilnim, vojnim i paravojnim vođama u odnosu na manje važne aktere.

Djelujući u skladu s Poglavljem VII Povelje Ujedinjenih nacija, Vijeće je uspostavilo tim ad litem sudija u MKSR i proširilo žalbena vijeća u MKSR i MKSR. Također bi bila imenovana dva dodatna sudije u MKSR kako bi se nosili s rastućim obimom posla. Od Generalnog sekretara Kofija Annana zatraženo je da izvrši pripreme za izbor dvoje dodatnih sudija MKSR-a i 27 ad litem sudija MKSJ-a.

Sve zemlje su pozvane da sarađuju s oba tribunala i pozdravljena je već pružena saradnja. Konačno, od generalnog sekretara je zatraženo da podnese izvještaj o datumu završetka vremenske nadležnosti MKSJ-a.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1329(2000))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1329
1329
1329
1329
1329
1329
1329
Rezolucije
Rezolucije
1329
Rezolucija 1126 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1126** je donesena 27. augusta 1997, na 3813. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon što je primilo pismo Generalnog sekretara Kofija Annana, Vijeće je podržalo njegovu preporuku da sudije Karibi-Whyte, Odio Benito i Jan, nakon što budu zamijenjeni, završe slučaj Čelebići koji su započeli prije isteka mandata. Također je napomenuta namjera Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju da završi slučaj do novembra 1998.

U Annanovom pismu se navodi da bi, ako trojica sudija ne bi mogla završiti slučaj, bilo potrebno ponovo pokrenuti suđenja osumnjičenima, što bi produžilo suđenje i prekršilo pravo optuženih na pravičan sudski postupak.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1126(1997))

Rezolucije
Rezolucije
1126
1126
Kategorija:Rezolucije Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija o Međunarodnom krivičnom sudu za bivšu Jugoslaviju
Rezolucija 1259 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1259** je donesena 11. augusta 1999, na 4033. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon pozivanja na rezolucije 808 (1993), 827 (1993), 936 (1994), 955 (1994) i 1047 (1996), Vijeće je imenovalo Carlu Del Ponte za tužiteljicu Međunarodnog krivičnog suda za Ruandu (MKSR) i Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (MKSJ).

Vijeće je primilo k znanju ostavku bivše tužiteljice Louise Arbour, koja je stupila na snagu 15. septembra 1999, i odlučilo da mandat Carle Del Ponte, švicarske državne tužiteljice, počinje tog datuma.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1259(1999))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1259
1259
1259
1259
1259
1259
1259
Rezolucije
Rezolucije
1259
Rezolucija 1340 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1340** je donesena 8. februara 2001, na 4274. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon pozivanja na rezolucije 808 (1993), 827 (1993), 1166 (1998) i 1329 (2000), te je Generalnoj skupštini proslijedilo listu kandidata za stalne sudije Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) na razmatranje.

Spisak kandidata koje je predložio Generalni sekretar Kofi Annan bio je sljedeći:

* Carmel A. Agius (Malta)
* Richard Banda (Malavi)
* Mohamed Amin El Abbassi Elmahdi (Egipat)
* David Hunt (Australija)
* Claude Jorda (Francuska)
* O-Gon Kwon (Južna Koreja)
* Liu Daqun (Kina)
* Abderraouf Mahbouli (Tunis)
* Richard May (Ujedinjeno Kraljevstvo)
* Theodore Meron (Sjedinjene Američke Države)
* Florence Ndepele Mwachande Mumba (Zambija)
* Rafael Nieto Navia (Kolumbija)
* Leopold Ntahompagaze (Burundi)
* Alphonsus Martinus Maria Orie (Holandija)
* Fausto Pocar (Italija)
* Jonah Rahetlah (Madagaskar)
* Patrick Lipton Robinson (Jamajka)
* Almiro Simons Rodrigues (Portugal)
* Miriam Defensor Santiago (Filipini)
* Wolfgang Schomburg (Njemačka)
* Mohamed Shahabudeen (Gvajana)
* Demetrakis Stylianides (Kipar)
* Krister Thelin (Švedska)
* Volodimir Vasylenko (Ukrajina)
* Karam Chand Vohrah (Malezija)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1340(2001))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1340
1340
1340
1340
1340
1340
Rezolucija 1504 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1504** donesena je 4. septembra 2003, na 4819. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon  povlačenja Rezolucije 1503 (2003), Vijeće je imenovalo Carlu Del Ponte za tužioca Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (ICTY).

Vijeće sigurnosti pozdravilo je namjeru Generalnog sekretara Kofija Anana da nominuje Carlu del Ponte, a potom je odobrilo njeno imenovanje na četvorogodišnji mandat, koji počinje 15. septembra 2003.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1504(2003))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1504
1504
1504
1504
1504
1504
Piranski tramvaji

**Piranski tramvaj** bio je sistem javnog prijevoza koji je povezivao piranski Tartinijev trg sa željezničkom stanicom Porečanka u Sv. Luciji (danas Lucija).

## Historija 
Krajem 19. vijeka Piran je imao otprilike 12.700 stanovnika (oko tri puta više nego danas), što ga je činilo jednim od najvećih istarskih gradova i važnim trgovačkim centrom. Gradski oci bili su svjesni opasnosti propadanja grada ako bi ga saobraćajni tokovi zaobišli, pa su prilikom polaganja uskotračne željeznice između Trsta i Poreča uložili napore da ona prolazi i kroz Piran. Teren nije dozvoljavao ovu opciju, pa su uspjeli postići reviziju trase, koja je pomjerena iz zaleđa bliže obali, tako da se u Svetoj Luciji približila gradu za oko 5 km. Kada je ova željeznička pruga otvorena 1902, od bečkog Ministarstva carskih i kraljevskih željeznica zatražena je koncesija za izgradnju tramvajske pruge između Pirana i Sv. Lucije, bilo s konjskom zapregom ili električnom. Kao privremeno rješenje do dodjele koncesije uvedena je veza konjskom zapregom, što nije bilo optimalno rješenje zbog velike potražnje i rupastog makadamskog puta.
[lijevo|mini|Tramvaji u [Portorož|Portotožu]]
Dana 11. septembra 1911, konačno je iz Beča stigla vijest da je odobrena koncesija za tramvajski saobraćaj do 1970. Izgradnja je koštala 150.000 kruna, koje su platili općina Piran i Istarska županija. Ukupna dužina pruge bila je 5,4 km, Posljednji tramvaj je prošao prugom 31. augusta 1953. Vagoni su brodom prevezeni u Dalmaciju do luke Ploče, a odatle u Sarajevo, gdje su bili u upotrebi još nekoliko godina. Šine nisu odmah demontirane i na nekim mjestima su ostale sve do početka 1960-ih.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Tramvajski saobraćaj u Sloveniji
T
Rezolucija 1411 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1411** je donesena 17. maja 2002, na 4535. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon pozivanja na rezolucije 827 (1993), 955 (1994), 1165 (1998), 1166 (1998) i 1329 (2000), Vijeće je izmijenilo i dopunilo statute za Međunarodni krivični sud Ruandu i  Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) da se pozabavi pitanjem sudija koji imaju dvojno državljanstvo.

Vijeće sigurnosti je priznalo da sudije MKSR-a i MKSJ-a mogu imati državljanstvo dvije ili više zemalja i da je jedna takva osoba na ovoj poziciji izabrana da služi u jednom od tribunala. Smatrao je da takve osobe treba da imaju državljanstvo države u kojoj inače ostvaruju građanska i politička prava. Postupajući u skladu sa Poglavljem VII Povelje Ujedinjenih nacija, statuti oba suda su u skladu s tim izmijenjeni kako bi uključili ovu odredbu.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1411(2002))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1411
1411
1411
1411
1411
1411
1411
1411
Rezolucija 1481 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1481** je donesena 19. maja 2003, na 4759. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon pozivanja na rezolucije 827 (1993), 1166 (1998) i 1329 (2000), 1411 (2002) i 1431 (2002), Vijeće je izmijenilo statut Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju, tako da omogući privremenim sudijama da odlučuju u pretpretresnim postupcima u drugim predmetima prije njihovog imenovanja na suđenje.

Vijeće sigurnosti je bilo uvjereno u potrebu da se pojačaju ovlasti sudija ad litem u MKSJ-u kako bi im se omogućilo da odlučuju u drugim pretpretresnim postupcima prije njihovog imenovanja na suđenje, te je, postupajući prema Poglavlju VII Povelje Ujedinjenih nacija, u skladu s tim izmijenio statut. Promjenu je predložio Theodor Meron, predsjednik MKSJ-a, koji je dodao da će ta mjera efikasno iskoristiti vrijeme privremenih sudija i ne uzrokovati dodatne troškove Ujedinjenim nacijama.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1481(2003))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1481
1481
1481
1481
1481
1481
Nodira

**Mohlaroyim** (), 1792-1842, najčešće poznata pod svojim pseudonimom Nodira, bila je uzbekistanska pjesnikinja i državnica. Djelovala je kao regentica Kokandskog kanata tokom maloljetnosti svog sina od 1822. Nodira se općenito smatra jednim od najistaknutijih uzbekistanskih pjesnika. Pisala je poeziju na uzbečkom i perzijskom jeziku. Nodira je također koristila druga prezimena, kao što su Komila i Maknuna. Mnogi njezini divani su sačuvani i sastoje se od više od 10.000 stihova poezije.

## Biografija 
Nodira je bila supruga Muhameda Omara Kana koji je vladao Kokandskim kanatom od 1810. do smrti 1822. Nakon muževljeve smrti, Nodira je postala de facto vladarica Kokanda budući da je njezin sin Muhammad Ali Khan bio samo tinejdžer kada je okrunjen za kana; nastavila mu je biti regentica i savjetnica tijekom cijele njegove vladavine. Također je bila spisateljica koja je pisala poeziju na uzbečkom i perzijskom jeziku. Njezino se djelo sastojalo od 10:000 polustihova. Unatoč svojim pokušajima da svome sinu usadi nešto više društveno liberalnih vrijednosti, Madali je počela primjenjivati ​​ekspanzionističku politiku koja je dovela do rata s rivalskim Buharskim Emiratom. Ulema je osuđivala njenu poeziju i smatrala ju je "neprikladnom", a njeno pisanje je često poticalo tabu teme i oplakivalo žene koje su patile u srednjoj Aziji u tom razdoblju. Obješena je po nalogu emira Nasrulaha Kana iz Buhare u sprilu 1842. zajedno sa svojim sinovima tokom ratova Kokand-Buhara. Navodi se da je Nasrulah bio bijesan jer je odbila udati se za njega.
mini|desno|Poštanska marka Uzbekistana s likom Nodire

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1792.
Kategorija:Umrli 1842.
Kategorija:Biografije, Andijan
Kategorija:Uzbekistanski pjesnici
Recep Efe

**Recep Efe** rođen 1. aprila 1990. nekadašnji je turski biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Recep Efe nije nastupio na Zimskim olimpijskim igrama.
 
### Svjetska prvenstva 
Nastupio je na samo na jednom Svjetskom prvenstvu i to na SP 2011. S Ahmetom Üstüntaşom prvi je turski biatlonac koji je nastupio na Svjetskom prvenstvu. Najbolji plasman ostvario je u utrci na 20&nbsp;km, osvajanjem predzadnjeg 120-og mjesta kada je s 11 promašaja i zaostatkom od 21:13.3&nbsp;min bio sporiji od pobjednika Tarjeia Bøa. U ekipnim utrkama nije nastupio.

### Svjetski kup 
U takmičenjima Svjetskog kupa u biatlonu Efe nije nastupao.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 2011.

## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1990.
Kategorija:Turski biatlonci
Rezolucija 1567 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1567** donesena je 14. oktobra 2004, na 5057. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon pozivanja na rezolucije 827 (1993), 1166 (2000), 1329 (1410), 1411 (2002), 1481 (2003), 1503 (2003), 1534 (2004), Vijeće je Generalnoj skupštini proslijedilo listu kandidata za stalne sudije Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (ICTY) na razmatranje.

Lista od 22 kandidata koju je primio Generalni sekretar Kofi Annan bila je sljedeća:

* Carmel A. Agius (Malta)
* Jean-Claude Antonetti (Francuska)
* Iain Bonomy (Ujedinjeno Kraljevstvo)
* Liu Daqun (Kina)
* Muhamed Amin el-Abbassi el Mahdi (Egipat)
* Elhagi Abdulkadir Embereš (Libija)
* Rigoberto Espinal Irias (Honduras)
* O-Gon Kwon (Južna Koreja)
* Theodor Meron (Sjedinjene Američke Države)
* Bakone Melema Moloto (Južnoafrička Republika)
* Prisca Matimba Nyambe (Zambija)
* Alphonsus Martinus Maria Orie (Nizozemska)
* Kevin Horace Parker (Australija)
* Fausto Pocar (Italija)
* Yenyi Olungu (Demokratska Republika Kongo)
* Sharada Prasad Pandit (Nepal)
* Vonimbolana Rasoazanany (Madagaskar)
* Patrick Lipton Robinson (Jamajka)
* Wolfgang Schomburg (Njemačka)
* Muhamed Šahabudin (Gvajana)
* Christine Van den Wyngaert (Belgija)
* Volodimir A. Vassilenko (Ukrajina)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1567(2004))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1567
1567
1567
1567
1567
1567
Rezolucija 1534 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1534** donesena je 26. marta 2004, na 4935. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon pozivanja na rezolucije 827 (1993), 955 (1994), 978 (1995), 1165 (1998), 1166 (2000), 1329 (1410), 1411 (2002), 1431 (2002) i 1481 (2003), Vijeće je pozvalo Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (ICTY) i Međunarodni krivični sud za Ruandu (ICTR) da završe sve sudske aktivnosti do kraja 2008.

## Rezolucija 
### Zapažanja 
Vijeće sigurnosti pohvalilo je napredak koji su oba tribunala postigla u doprinosu miru i sigurnosti u bivšoj Jugoslaviji i Ruandi. Predviđeno je, u skladu sa Rezolucijom 1503 (2004), završetak istraga MKSJ-a i MKSR-a do 2004, suđenja do kraja 2008. i sav posao 2010. Postojala je zabrinutost da se strategije završetka za oba suda ne mogu provesti.

### Akti 
Postupajući u skladu sa Poglavljem VII Povelje Ujedinjenih nacija, Vijeće je pozvalo sve države, a posebno Bosnu i Hercegovinu, Hrvatsku, Srbiju i Crnu Goru, te Republiku Srpsku u Bosni i Hercegovini da sarađuju sa MKSJ u vezi sa Radovanom Karadžićem, Ratkom Mladićem i Antom Gotovinom. U međuvremenu, od Demokratske Republike Kongo, Kenije, Ruande i Republike Kongo, između ostalih država, zatraženo je da sarađuju sa MKSR u pogledu Féliciena Kabuge i Patriotske vojske Ruande. Vijeće je, naglašavajući važnost implementacije strategije okončanja, zatražilo od tužilaca da preispitaju svoj broj predmeta i odrede koje predmete da nastave, a koje da prepuste nacionalnim jurisdikcijama, uz davanje prioriteta suđenjima višim rukovodiocima. Od oba tribunala zatraženo je da svakih šest mjeseci izvještavaju o napretku u implementaciji strategija završetka.

Rezolucija je pohvalila zemlje koje su sklopile sporazume za izvršenje kazni osoba osuđenih od strane MKSR-a i MKSJ-a i ohrabrila druge da to učine. Napominje da je jačanje nacionalnih pravosudnih sistema ključno za implementaciju strategija završetka. Konačno, Vijeće je pozdravilo napore da se uspostavi Odjel za ratne zločine u Sarajevu, u Bosni i Hercegovini, i da se osigura uspjeh domaćih tužilaštava u zemlji.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1534(2004))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1534
1534
1534
1534
1534
1534
Rezolucije
Rezolucije
1534
Rezolucije
Rezolucije
1534
Rezolucije
Rezolucije
1534
Rezolucije
Rezolucije
1534
Gulruhsor Safijeva

**Gulruhsor Safijeva** () rođena 17. decembra 1947. u selu Jahč istočno od Dušanbea, Tadžička SSR, SSSR (danas Tadžikistan) je sovjetska, tadžička i ruska pjesnikinja, prevoditeljica i iranistica.

## Biografija 
Safijeva je potjecala iz seljačke obitelji i rano je ostala siroče. Radovi su joj objavljivani u Pravdi, Komsomolskoj Pravdi, Literaturnoj gazeti, Ogonjoku, kao i u almanasima u Moskvi, Dušanbeu i također u Iranu. Safijeva je prevela pjesme Mihaila Ljermontova, Olge Bergholc i drame Krvavi svatovi i Yerma Federica Garcíe Lorce na tadžički. Od 1968. do 1991. Safijeva je bila članica KPSS-a. Kao predstavnica Sovjetske zaklade za kulturu, bila je zastupnica u Kongresu narodnih zastupnika Sovjetskog Saveza od 1989. do 1991. Tokom tadžikistanskog građanskog rata 1992. strani pjesnici, znanstvenici i novinari bili su progonjeni i ubijani u Dušanbeu. Kada su borci došli kod Safijeve, ona se pozvala na tadžičke pjesme koje su učili u školi, a jedan ju je borac prepoznao po portretu u svom udžbeniku. Uspjela je pobjeći i, uz pomoć ruske vojske, doći u Rusiju poput mnogih tadžikistanskih izbjeglica.Safijeva je živjela u Moskvi pet godina. Osnovala je Međunarodnu pjesničku akademiju i organizirala pjesničke večeri i susrete s ruskim piscima. Također je predstavila vlastite radove na ruskom. Članica je ruskog PEN-a. Gotovo sve Safijeve pjesme prevele su na ruski Rima Kazakova, Tatjana Bek i Tatjana Vitaljevna Kusoljova. Tu su i prijevodi na jezike Sovjetskog Saveza, engleski, francuski, njemački, španjolski, finski, rumunjski, češki, poljski, bugarski itd. U 2000-ima, Safijevina djela više su puta objavljivana u Iranu.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1947.
Kategorija:Biografije, Dušanbe
Kategorija:Sovjetski pjesnici
Kategorija:Tadžički pjesnici
Kategorija:Ruski pjesnici
Kategorija:Iranisti
Rezolucija 1350 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1350** je donesena 27. aprila 2001, na 4316. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon pozivanja na rezolucije 808 (1993), 827 (1993), 1166 (1998) i 1329 (2000), Vijeće je proslijedilo listu kandidata za stalne sudije Međunarodno krivično suda za bivšu Jugoslaviju Generalnoj skupštini na razmatranje.

Lista od 64 kandidata koje je predložio Generalni sekretar Kofi Annan bila je sljedeća:
* Ajdin Sefa Akaj (Turska)
* Carmen María Argibay (Argentina)
* Lucy Asuagbor (Kamerun)
* Jeremy Badgery-Parker (Australija)
* Chifumu Kingdom Banda (Zambija)
* Roberto Bellelli (Italija)
* Pierre G. Boutet (Kanada)
* Hans Henrik Brydensholt (Danska)
* Guibril Camara (Senegal)
* Joaquin Martin Canivell (Španija)
* Romeo T. Capulong (Filipini)
* Oscar Ceville (Panama)
* Isaac Chibulu Tantameni Chali (Zambija)
* Arthur Chaskalson (Južnoafrička Republika)
* Maureen Harding Clark (Ireland)
* Fatoumata Diarra (Mali)
* Cenk Alp Durak (Turska)
* Moise Ebongue (Kamerun)
* Mathew Epuli (Kamerun)
* Albin Eser (Njemačka)
* Muhamed el Habib Fassi Fihri (Maroko)
* John Foster Gallop (Australija)
* Joseph Nassif Ghamroun (Liban)
* Michael Grotz (Njemačka)
* Adbullah Mahamane Haidara (Mali)
* Claude Hanoteau (Francuska)
* Hassan Bubacar Jallow (Gambija)
* Ivana Janů (Češka)
* Ajkut Kilic (Turska)
* Flavia Lattanzi (Italija)
* Per-Johan Lindholm (Finska)
* Augustin P. Lobejón (Španija)
* Diadié Issa Maiga (Mali)
* Irene Chirwa Mambilima (Zambija)
* Dick F. Marty (Švicarska)
* Jane Hamilton Mathews (Australija)
* Suzanne Mengue Zomo (Kamerun)
* Gulam Mudžaddid Mirza (Pakistan)
* Ahmed Arif Moallem (Liban)
* Mphanza Patrick Mvunga (Zambija)
* Rafael Nieto Navia (Kolumbija)
* Léopold Ntahompagaze (Burundi)
* André Ntahomvukiye (Burundi)
* Cesar Pereira Burgos (Panama)
* Mauro Politi (Italija)
* Vonimbolana Rasoazanany (Madagaskar)
* Ralph Riachy (Liban)
* Ingo Risch (Njemačka)
* Robert Roth (Švicarska)
* Zacharie Rwamaza (Burundi)
* Sourahata Babouccar Semega-Janneh (Gambija)
* Tom Farquhar Shepherdson (Australija)
* Amarjeet Singh (Singapur)
* Ajla Songor (Turska)
* Albertus Henricus Joannes Swart (Nizozemska)
* György Szénási (Mađarska)
* Ahmed Takkieddine (Liban)
* Chikako Taya (Japan)
* Krister Thelin (Švedska)
* Stefan Trechsel (Švicarska)
* Christine Van Den Wyngaert (Belgija)
* Volodymyr Vassylenko (Ukrajina)
* Lal Chand Vohrah (Malezija)
* Sharon A. Williams (Kanada)

Od predloženih kandidata 27 sudija je izabrano u junu 2001. na sastanku Generalne skupštine na mandat od 12. juna 2001. do 11. juna 2005.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1350(2001))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1350
1350
1350
1350
1350
1350
Rezolucija 1503 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija

**Rezolucija Vijeća sigurnosti 1503** donesena je 28. augusta 2003, na 4817. sjednici Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija. Vijeće je rezoluciju jednoglasno usvojilo, nakon pozivanja na rezolucije 827 (1993), 955 (1994), 978 (1995), 1165 (1998), 1166 (1998), 1329 (2000), 1411 (2002) i 1481 (2003), Vijeće je odlučilo podijeliti tužilačke dužnosti Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (ICTY) i Međunarodnog krivičnog suda za Ruandu (ICTR) za koje je od 1999. bio odgovoran jedan zvaničnik, Carla Del Ponte.

## Rezolucija 
### Zapažanja 
Vijeće sigurnosti je pohvalilo napredak koji su oba tribunala postigla u doprinosu miru i sigurnosti u bivšoj Jugoslaviji i Ruandi. Pozdravljajući korake koje su preduzele zainteresovane države na Balkanu i regiji Afričkih velikih jezera, istakla je cilj oba tribunala da uhapse sve preostale osobe na slobodi i pozvao na saradnju zemalja u tom pogledu. Vijeće je pozvalo države da uvedu mjere protiv pojedinaca koji pomažu bjeguncima kroz zabranu putovanja i zamrzavanje imovine.

Preambula rezolucije također je predviđala završetak istraga MKSJ-a i MKSR-a do 2004, suđenja do kraja 2008. i sav rad u 2010. koncentrišući se na krivično gonjenje viših lidera. Nižim zvaničnicima bi se sudilo na nacionalnom nivou. Jačanje nacionalnih pravosudnih sistema bilo je ključno za strategije završetka rada MKSJ-a i MKSR-a, uključujući uspostavljanje Odjela za ratne zločine pri MKSJ-u. Bilo je uvjereno da bi oba tribunala mogla efikasnije završiti svoj posao kada bi svaki imala svog tužioca.

### Akti 
Postupajući u skladu sa Poglavljem VII Povelje Ujedinjenih nacija, Vijeće je pozvalo međunarodnu zajednicu da pomogne nacionalnim jurisdikcijama u poboljšanju njihovih kapaciteta za krivično gonjenje slučajeva prenesenih od MKSJ-a i MKSR-a, podstičući razvoj programa na terenu. Pozvao je sve države, a posebno Bosnu i Hercegovinu, Hrvatsku, Srbiju i Crnu Goru, te Republiku Srpsku u okviru Bosne i Hercegovine da sarađuju sa Haškim tribunalom u vezi sa Radovanom Karadžićem, Ratkom Mladićem i Antom Gotovinom.

Sve države su pozvane da sarađuju sa Interpolom u hapšenju bjegunaca, dok je od donatorske zajednice zatraženo da podrži Visokog predstavnika za Bosnu i Hercegovinu u stvaranju posebnog vijeća pri MKSJ-u koje će se baviti teškim kršenjima međunarodnog humanitarnog prava. Od predsjednika i tužilaca oba tribunala zatraženo je da izvještavaju o implementaciji strategija završetka.

Konačno, Generalni sekretar Kofi Annan dobio je instrukcije da imenuje tužioca za MKSR, dok je njegova odluka da imenuje Carlu Del Ponte za tužioca u MKSJ pozdravljena.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*[Text of the Resolution at undocs.org](https://undocs.org/S/RES/1503(2003))

Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
Rezolucije
1503
1503
1503
1503
1503
1503
Rezolucije
Rezolucije
1503
Rezolucije
Rezolucije
1503
Rezolucije
Rezolucije
1503
Rezolucije
Rezolucije
1503
Jukola

)]]

**Jukola** () je sušena riba ili sušeno meso sobova, način konzerviranja hrane koji koriste narodi istočnog Sibira i ruskog Dalekog istoka. Slično kao štokfiš, jukola se priprema sušenjem na suncu i vjetru. Za jukolu se uglavnom koristila riba Salmonidae. Koristio se za prehranu ljudi i pasa za sanke.

Victor Shnierelman opisuje očuvanje ribe od strane Itelmena s Kamčatke na sljedeći način. Postojala su dva načina: jukola i fermentirana riba. Potonji je bila riba začinjena u košticama. Za jukolu se riba rezala na tri dijela, od kojih su dva bila jestivo meso za ljude, dok se treći, koji se sastojao od glave i kralježnice, koristio kao "pseća jukola". Psi su na putovanju hranjeni psećom jukolom, a kod kuće juhom od fermentirane ribe.

## Reference 
Kategorija:Ruska kuhinja
Kategorija:Sibirska kuhinja
Kategorija:Suha riba
Kategorija:Jela od ribe