Makrosomija

**Veliko za gestacijsku dob** (**LGA**) je termin koji se koristi za opisivanje dojenčadi koja se rađa s abnormalno velikom težinom, posebno u 90. percentilu ili više, u poređenju s drugim bebama iste razvojne dobi. Makrosomija je sličan termin koji opisuje prekomjernu porođajnu težinu, ali se odnosi na apsolutnu mjeru, bez obzira na gestacijsku dob. Tipično, prag za dijagnosticiranje makrosomije je tjelesna težina između 4000 i 4500 g ili više, izmjerena pri rođenju, ali postoje poteškoće u postizanju univerzalnog dogovora o ovoj definiciji.

## Znaci i simptomi 
Fetusna makrosomija i LGA često se ne manifestiraju primjetnim simptomima kod pacijenta. Važni znakovi uključuju veliku visinu fundusa (veličinu maternice) i prekomjernu amnionsku tekućinu (polihidramnion). Visina fundusa maternice može se mjeriti od vrha maternice do pubične kosti i ukazuje na to da je novorođenče vjerovatno velike zapremine. Prekomjerna količina amnionske tečnosti ukazuje na to da je količina urina fetusa veća od očekivane, što ukazuje na veću bebu od normalne; neki simptomi prekomjerne količine amnionske tečnosti uključuju:

*kratkoća daha
*oticanje donjih ekstremiteta i trbušnog zida
*neugodnost ili kontrakcije maternice
*nepravilan položaj fetusa, kao što je karlični položaj.

#### Komplikacije kod dojenčadi 
Uobičajeni rizici kod LGA beba uključuju distociju ramena, metatarsus adductus, subluksacija kuka i *talipes calcaneovalgus*, zbog intrauterusne deformacije. Novorođenčad s distocijom ramena izložena je riziku od privremenog ili trajnog oštećenja živaca u bebinoj ruci ili drugih povreda poput frakture. I povećana porođajna težina i dijabetes kod gestacijskog roditelja su nezavisni faktori rizika za koje se smatra da povećavaju rizik od distocije ramena. Kod žena sa dijabetesom, distocija ramena se javlja u 2,2% slučajeva kod beba koje teže manje od 8&nbsp;lb 13 g, u 13,9% slučajeva kod beba koje teže od 8 do 9&nbsp;lb 15 g, i u 52,5% slučajeva kod beba koje teže više od 9&nbsp;lb 15 g.

Bebe s niskim šećerom u krvi (LGA) imaju veći rizik od hipoglikemije u neonatusnom periodu, neovisno o tome ima li majka dijabetes.] Hipoglikemija, kao i hiperbilirubinemija i policitemija, nastaju kao posljedica hiperinsulinemije kod fetusa.

Visoka porođajna težina može dugoročno uticati na bebu, jer su studije pokazale povezanost s povećanim rizikom od prekomjerne težine, gojaznosti i dijabetesa tipa 2 diabetes mellitus. Studije su pokazale da se dugoročni rizik od prekomjerne težine udvostručuje kada je porođajna težina veća od 4.000 g. Rizik od dijabetesa melitusa tipa 2 u odrasloj dobi je 19% veći kod beba koje teže više od 4.500 g pri rođenju u poređenju s onima čija je porođajna težina između 4.000 g i 4.500 g.

#### Komplikacije trudnice 
Komplikacije trudnice uključuju: hitan carski rez, postporođajno krvarenje i opstetrička ozljeda anusnog sfinktera. Rizik od makrosomskog fetusa je tri puta veći kod majki sa dijabetesom nego kod majki bez dijabetesa.

#### Majčinska gojaznost 
Gojaznost prije trudnoće i povećanje tjelesne težine majke iznad preporučenih vrijednosti tokom trudnoće su drugi ključni faktori rizika za makrosomiju ili LGA kod novorođenčadi.  Dokazano je da, iako su majčina gojaznost i gestacijski dijabetes nezavisni faktori rizika za LGA i makrosomiju, mogu djelovati sinergijski, s još većim rizikom od makrosomije kada su oba prisutna. Genetički poremećaji prekomjernog rasta (npr. Beckwith-Wiedemannov, Sotosov, Perlmanov, Simpson-Golabi-Behmelov sindrom) često su karakterizirani makrosomijom.

#### Ostali faktori rizika 
*Gestacijska dob: trudnoće koje traju duže od 40 sedmica povećavaju učestalost LGA novorođenčadi
* Majčin crijevni mikrobiom: U nedavnim istraživanjima utvrđena je korelacija između majčinog crijevnog mikrobioma i makrosomije. Pojava makrosomije može biti pod uticajem specifične crijevne mikrobiote, uključujući *Bacteroides salyersiae*, *Bacteroides plebeius*, *Ruminococcus lactaris* i *Bacteroides ovatus*.

### Mehanizam 
Kako svaki od ovih faktora dovodi do prekomjernog rasta fetusa je složeno i nije u potpunosti shvaćeno.

Tradicionalno, Pedersenova hipoteza se koristila za objašnjenje mehanizma kojim nekontrolisani gestacijski dijabetes može dovesti do makrosomije, a mnogi njeni aspekti su potvrđeni daljim studijama.

Također je pokazano da se kod makrosomije povezane s dijabetesom uočavaju različiti obrasci prekomjernog rasta fetusa u usporedbi s drugim predisponirajućim faktorima, što ukazuje na različite temeljne mehanizme. Kasnije u trudnoći, viši ukupni holesterol u krvi majke također je povezan s većom porođajnom težinom, što podržava ideju da nivoi lipida kod majke mogu direktno uticati na rast bebe..

## Dijagnoza 
280px|thumb
Dijagnosticiranje fetusne makrosomije ne može se provesti do rođenja, jer procjena težine bebe u maternici može biti netačna. Varijabilnost procjena težine fetusa povezana je s razlikama zbog osjetljivosti i specifičnosti ultrazvučnih algoritama, kao i s osobom koja izvodi ultrazvučni pregled.

Pored sonografije, težina fetusa može se procijeniti i kliničkim i majčinim metodama. Kliničke metode za procjenu težine fetusa uključuju mjerenje majčine simfize (visine fundusa) i izvođenje Leopoldovih manevara, što može pomoći u određivanju položaja fetusa u maternici, pored veličine.

## Prevencija 
LGA i fetalna makrosomija povezane sa lošom kontrolom glikemije mogu se spriječiti efikasnim upravljanjem glukozom u krvi ispod prosječnog nivoa glukoze u krvi od 100&nbsp;mg/dl prije i tokom trudnoće; dodatno, pažljivo praćenje povećanja tjelesne težine i prehrane tokom trudnoće može pomoći u sprječavanju LGA i fetusne makrosomije. Žene s pretilošću koje gube na težini mogu značajno smanjiti šanse za rađanje makrosomskog ili LGA djeteta. Zaključno, iako vježbanje pomaže u smanjenju nekih faktora rizika povezanih s gestacijskim dijabetesom (GDM), ne sprječava ga u potpunosti. Za skrining makrosomije i LGA, može se koristiti dvodimenzijski ultrazvuk ali procjene uglavnom nisu precizne ni u jednoj gestacijskoj dobi do rođenja. Analiza brojeva potrebnih za liječenje utvrdila je da bi približno 3.700 žena sa sumnjom na fetusnu makrosomiju moralo proći nepotreban carski rez kako bi se spriječio jedan slučaj povreda brahijalnog pleksusa usljed distocije ramena. Pokazalo se da je upotreba metformina za kontrolu nivoa glukoze u krvi majke efikasnija od upotrebe samog insulina u smanjenju vjerovatnoće fetuanih makrosomija. Postoji 20% manja vjerovatnoća da će se imati dijete s LGA-om kada se koristitu  metformin za liječenje dijabetesa u poređenju s upotrebom insulina.
Promjenjivi faktori rizika koji povećavaju učestalost porođaja LGA, kao što je gestacijski porast težine iznad smjernica preporučenog BMI, mogu se kontrolirati promjenama načina života, uključujući održavanje uravnotežene prehrane i vježbanje. Takve intervencije mogu pomoći majkama da postignu preporučenu gestacijsku težinu i smanje učestalost fetusne makrosomije kod gojaznih i žena s prekomjernom težinom.

## Epidemiologija 
U zdravim trudnoćama bez prijevremenih ili postterminskih zdravstvenih komplikacija, uočeno je da fetusna makrosomija pogađa oko 12% novorođenčadi. Dakle, žene u Evropi i Sjedinjenim Američkim Državama, s većim gestacijskim dobitkom na težini, obično imaju veći povezani rizik od LGA novorođenčadi, makrosomije i carskog reza. Općenito, stope LGA novorođenčadi porasle su za 15-25% u mnogim zemljama, kao što su Sjedinjene Američke Države, Kanada, Njemačka, Danska, Škotska i druge, u posljednjih 20-30 godina, što ukazuje na porast LGA porođaja širom svijeta..

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Poremećaji povezani s dužinom gestacije i rastom fetusa
Kategorija:Neonatologija
Kategorija:Akušerstvo