open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Balkanturist

**Balkanturist** () jest najstariji postojeći bugarski turoperator, osnovan 6. januara 1948. kao državni monopol u tadašnjoj Narodnoj Republici Bugarskoj. Privatizovana 1995. godine, nastavila je da postoji u uslovima tržišne privrede posle 1989. godine.

## Historija 
Balkanturist je osnovan kao samostalno preduzeće, u sastavu Ministarstva željeznica, za vreme vlade Georgija Dimitrova. Sa početnim kapitalom od 300 miliona leva, njegova početna usluga bila je da nadoknadi čehoslovačka preduzeća u Bugarskoj koja su nacionalizovana nakon bugarskog državnog udara 1944. tako što je čehoslovačkim građanima ponudila odmor na bugarskoj obali Crnog mora. Kako je ratna odšteta nametnuta Bugarskoj nakon Drugog svjetskog rata učinila da zemlja nije u mogućnosti da finansijski nadoknadi Čehoslovačku, čehoslovački lider Klement Gottwald predložio je tu ideju.

U narednim decenijama Balkanturist je postepeno proširio svoje poslovanje na planinski i kulturni turizam u Bugarskoj, kao i uslužne turiste iz drugih zemalja istočnog bloka osim Čehoslovačke: Sovjetskog Saveza, Istočne Njemačke, Poljske, Mađarske, Rumunije. Balkanturist je odigrao veliku ulogu u uspostavljanju planiranih primorskih ljetovališta kao što su Zlatni pijesci i Sunčani breg, a bugarska politika međunarodnog turizma kao profitabilne branše inspirisala je druge socijalističke zemlje poput Jugoslavije i Rumunije da razviju vlastita ljetovališta.

Nakon demokratskih promjena 1989. godine, Balkanturist je 1995. godine privatizovan od strane Bugarskog turističkog holdinga. Od 2008. godine nudi odmor u Bugarskoj i na više od 35 destinacija u inostranstvu. Kompanija poseduje Grand Hotel Varna, hotel Lebed, Rubin, Delfin, Delfin Marina, Paradise Beach i internacionalne hotele na obali Crnog mora, Hotel Rila u Borovcu, Arbanasi Palace i Grand Hotel Bugarska u Sofiji.

## Reference 
* 
* 

## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt 

Kategorija:Balkanturist
Kategorija:Bugarski brendovi
Kategorija:Bugarske kompanije
Kategorija:1948. u Bugarskoj
Kategorija:Kompanije iz Sofije
Košarka na Olimpijskim igrama 2012.

**Košarka na Olimpijskim igrama u Londonu 2012. godine** uključivala je takmičenja u muškoj i ženskoj konkurenciji. Prvo mjesto u muškoj konkurenciji su zauzele Sjedinjene Američke Države, koje su u finalu pobijedile Španiju sa 107-100. Kod žena su prvo mjesto isto zauzele Sjedinjene Američke Države, sa pobjedom u finalu protiv Francuske rezultatom 86:50. Ovo takmičenje održano je od 28. julija do 12. augusta 2012.

## Osvajači medalja 
### Broj medalja 
## Sudije 
Međunarodna košarkaška federacija (FIBA) imenovala je sljedećih 30 sudija koji će suditi košarkaške utakmice na Olimpijskim igrama 2012.

*  Samir Abaakil
*  Recep Ankaralı
*  Juan Carlos Arteaga
*  Michael Aylen
*  Ilija Belošević
*  Snehal Bendke
*  José Anibal Carrion
*  Guerrino Cerebuch
*  Elena Chernova
*  Christos Christodoulou
*  Carole Delauné
*  Pablo Alberto Estévez
*  Marcos Fornies Benito
*  Vitalis Odhiambo Gode
*  Felicia Andrea Grinter
*  Carl Jungebrand
*  William Gene Kennedy
*  Luigi Lamonica
*  Oļegs Latiševs
*  Robert Lottermoser
*  Cristiano Jesus Maranho
*  Vaughan Charles Mayberry
*  Rabah Noujaim
*  Peng Ling
*  Saša Pukl
*  Borys Ryschyk
*  Fernando Jorge Sampietro
*  Stephen Seibel
*  Shoko Sugruro
*  Jorge Vázquez

## Konačni poredak 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* 

Kategorija:Sportovi na LJOI 2012.
*
2012
Kategorija:2012. u košarci
Kategorija:Košarka u Engleskoj
Košarka na Olimpijskim igrama 2020.

**Košarka na Olimpijskim igrama u Tokiju 2020. godine** uključivala je takmičenja u muškoj i ženskoj konkurenciji. Prvo mjesto u muškoj konkurenciji su zauzele Sjedinjene Američke Države, koje su u finalu pobijedile Francusku sa 87-82. Kod žena su prvo mjesto isto zauzele Sjedinjene Američke Države, sa pobjedom u finalu protiv Japana rezultatom 90:75. Ovo takmičenje održano je od 24. julija do 8. augusta 2020. Košarkaška takmičenja su održana u Saitama Super Areni u Saitami, dok su debitantska takmičenja 3x3 održana u privremenom Aomi Urban Sports Parku u Tokiju.

## Osvajači medalja 
### Broj medalja 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Košarka na Tokyo Olimpijskoj oficijalnoj stranici 
* 3x3 košarka na Tokyo Olimpijskoj oficijalnoj stranici 
* Knjiga rezultata – 3x3 Košarka 
* Kjniga rezultata – Košarka 

Kategorija:Sportovi na LJOI 2020.
*
2020
Kategorija:2020. u košarci
Kategorija:Košarka u Japanu
Nacionalni park Fertő–Hanság

**Nacionalni park Fertő–Hanság** () smješten je u sjeverozapadnoj Mađarskoj, u županiji Győr-Moson-Sopron. Osnovan je 1991, a službeno je otvoren zajedno sa susjednim austrijskim nacionalnim parkom Nežidersko jezero-Seewinkel iste godine (oba parka vezana su uz to jezero). Park se prostire na 237,31&nbsp;km2, a sastoji se od dva glavna područja. Godine 1989. proglašen je ramsarskim područjem, a 2001. uvršten je na UNESCO-ov spisak Svjetske baštine.

## Flora i fauna 
Nežidersko jezero () treće je po veličini u srednjoj Evropi i najzapadnije od velikih kontinentalnih slanih jezera Evroazije. Zbog plitkog nivoa vode i preovlađujućeg vjetra, veličina i oblik jezera vrlo se često mijenjaju. Ovo područje dom je raznim vrstama ptica, kao što su velika bijela čaplja, crvena čaplja, čaplja kašikara i divlja guska. Tokom sezone selidbe pojavljuju se vrste iz porodice *Scolopacidae*. Rijetke ptice su crvenovrata guska, orao bjelorepan i poljska eja. Jezero naseljavaju čikov, štuka i sabljarka. Na livadama zapadno od jezera mogu se pronaći rijetke biljke, kao što su Gospina papučica, muhina kokica, šarena i patuljasta perunika te razne vrste leptira, dok istočna područja puste prekrivaju *Puccinellia peisonis*, obalni i panonski zvjezdan te primorska jurčica.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službeni sajt   

Kategorija:Ramsarska područja u Mađarskoj
Kategorija:Svjetska baština u Mađarskoj
Kategorija:Zaštićena područja osnovana 2001.
Pariski mir (1802)

**Pariski mir** potpisan je 25. juna 1802. između Prve Francuske republike, tada pod Prvim konzulom Napoleonom Bonapartom, i Osmanskog Carstva, kojim je tada vladao sultan Selim III. Bio je to konačni oblik preliminarnog sporazuma potpisanog u Parizu 9. oktobra 1801. koji je okončao francusku kampanju u Egiptu i Siriji i vratio francusko-osmanlijske odnose na status quo ante bellum. Također sporazumom je Osmansko Carstvo pristalo na Amijenski mir (25. marta 1802), mirovni sporazum između Francuske i Ujedinjenog Kraljevstva, koji je uslijedio nakon predaje francuskih trupa u Egiptu Britancima prilikom kapitulacije u Aleksandriji.

Odnosi između Osmanskog Carstva i Francuske bili su zategnuti francuskom akvizicijom Jonskih ostrva 1797. i posljedičnom anti-osmanlijskom propagandom koju su na Balkanu širili francuski agenti. Kada su Francuzi napali Egipat, Osmanlije su objavile rat (9. septembra 1798) i potom potpisale ugovor o savezu sa Rusijom (23. decembra). Tokom rata, Jonska ostrva su ponovo osvojena uz rusku pomoć i uspostavljena je Republika pod osmanlijskim suverenitetom.

Sporazum koristi tri sistema datiranja: francuski revolucionarni kalendar, islamski kalendar i gregorijanski kalendar. Francuski potpisnik bio je Charles Maurice de Talleyrand-Périgord, a Osmanlijski Mehmet Sait Galip Efendi. Nakon sporazuma, Osmanlije su zadržale dobre odnose sa Francuzima. Potpisani su dodatni komercijalni sporazumi sa osmanlijskim državama Barbarske obale: Alžirom, Tunisom i Libijom.

## Također pogledajte 
* Spisak sporazuma Osmanskog Carstva
* Spisak sporazuma Turske

## Reference 
* Kahraman Sakul. *An Ottoman Global Movement: War of Second Coalition in the Levant* PhD diss. Georgetown University, 2009.

Kategorija:Sporazumi potpisani 1802.
Kategorija:Historijski dokumenti
Kategorija:Historija Pariza
Kategorija:Sporazumi Prve Francuske Republike
Kategorija:1802. u Osmanskom Carstvu
Kategorija:1802. u Prvoj Francuskoj Republici
5G

mini|Android telefon, koji pokazuje da je povezan na 5G vezu
U telekomunikacijama, **5G** je tehnički standard pete generacije za širokopojasne ćelijske mreže, kojeg su kompanije mobilne telefonije počele primjenjivati širom svijeta 2019. godine, a planirani je nasljednik 4G mreža koje omogućavaju povezivanje sa većinom aktuelnih mobilnih telefona.

Poput svojih prethodnika, 5G mreže su mobilne mreže, u kojima je područje usluge podijeljeno na mala geografska područja koja se nazivaju *ćelije*. Svi 5G bežični uređaji u ćeliji povezani su na internet i telefonsku mrežu putem radio talasa preko lokalne antene u ćeliji. Nove mreže imaju veće brzine preuzimanja, vršnu brzinu od 10 gigabita u sekundi (Gbit/s). 5G ima veću propusnost za pružanje većih brzina od 4G i stoga može povezati više različitih uređaja, poboljšavajući kvalitet internetskih usluga u prepunim područjima. Zbog povećanog propusnog opsega, očekuje se da će se 5G mreže sve više koristiti kao opći davaoci internetskih usluga (ISP), natječući se s postojećim ISP-ovima kao što je kablovski internet, a također će omogućiti nove aplikacije u Internetu stvari (IoT) i područja od mašine do mašine. Mobilni telefoni sa 4G mogućnošću sami ne mogu koristiti 5G mreže.

## Također pogledajte 
* Frekvencijski pojasevi za 5G NR
* 6G

## Reference 
## Vanjski linkovi
Mobilna telefonija

mini|256x256piksel| Toranj za mobilnu telefoniju
**Mobilna telefonija** je pružanje telefonskih usluga mobilnim telefonima, a ne fiksnim telefonima. Telefonija bi trebala posebno ukazivati na uslugu ili vezu samo za glas, iako ponekad linija može biti zamućena.

Moderni mobilni telefoni se povezuju na zemaljsku mobilnu mrežu baznih stanica, dok se satelitski telefoni povezuju na satelite u orbiti. Obje mreže su međusobno povezane sa javnom komutiranom telefonskom mrežom (PSTN) kako bi se omogućilo pozivanje bilo kojeg telefona na svijetu.

U 2010. godini procijenjeno je da je u svijetu bilo pet milijardi mobilnih pretplata.

Prema internim dopisima, American Telephone & Telegraph je raspravljao o razvoju bežične telefonije 1915. godine, ali su se bojali da bi primjena tehnologije mogla potkopati njen monopol na žičane usluge u SAD-u 

## Reference 
Kategorija:Američki izumi
Kategorija:Mobilne telekomunikacije
Jaški mir

**Jaški mir**, potpisan u Iașiju u Moldaviji (današnja Rumunija), bio je pakt između Ruske Imperije i Osmanskog Carstva kojim je okončan rusko-turski rat 1787–1792. i potvrđena sve veća dominacija Rusije na Crnom moru. Sporazum su 9. januara 1792. potpisali veliki vezir Kodža Jusuf-paša i knez Bezborodko (koji je naslijedio kneza Potemkina na čelu ruske delegacije kada je Potemkin umro).

Jaškim mirom potvrđen je Kučukkajnardžijski iz 1774, kojim je Osmansko Carstvo predalo sizerenstvo nad Krimskim Kanatom Rusiji. Jedisan (teritorija između rijeka Dnjestra i Buga) pripao je Rusiji, što je Dnjestar učinilo rusko-turskom granicom u Evropi, a ostavljajući azijsku granicu (na rijeci Kuban) nepromijenjenom.

## Također pogledajte 
* Spisak sporazuma Osmanskog Carstva
* Spisak sporazuma Turske

## Reference 
Kategorija:Sporazumi potpisani 1792.
Kategorija:Historijski dokumenti
Kategorija:Historija Krima
Kategorija:Iași
Kategorija:Rusko-turski ratovi
Kategorija:Sporazumi Ruske Imperije
Kategorija:1792. u Osmanskom Carstvu
Kategorija:1792. u Ruskoj Imperiji
Nikola Bokan

**Nikola Bokan** (Vrtoče, kod Drvara, 21. juli 1918 – Banja Luka, 20. septembar 1944) bio je učesnik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija 
Rodio se u selu Vrtoče, kod Drvara 21. jula 1918. godine. Završio je stolarski zanat i radio je u Drvaru kao stolarski radnik. Učesnik je narodnooslobodilačke borbe od jula 1941. godine, u SKOJ je primljen u augustu iste godine, a u KPJ u martu 1942. godine.

Učestvovao je u zaustavljanju ustaškog napada na slobodnu teritoriju Drvara, borbama oko Sanskog Mosta, rušenju vozova između Prijedora i Sanice. Kao istaknuti borac ušao je u sastav proleterskog krajiškog bataljona. Naročito se istakao u Slavoniji na Grubišnom polju, prilikom povratka proleterskog bataljona u Bosansku krajinu kod Gradiške i pred Kozarom u jesen 1942. godine. Napredovao je od običnog vojnika do komandira čete u 7. krajiškoj brigadi, a zatim i do zamjenika komandanta 2. bataljona Ribničkog odreda. Formiranjem 13. krajiške udarne brigade 23. augusta 1943. postavljen je za komandanta 3. bataljona. Komandovao je u borbama na Ključu, Sanskom Mostu, Mrkonjić Gradu i drugim mjestima u Bosanskoj krajini

Kao komandant 3. bataljona učestvovao je u prvom partizanskom napadu na Banja Luku od 1. do 4. januara 1944. godine. Istakao se u uličnim borbama, a kada je grad bio pred oslobođenjem Nijemcima je u pomoć stigla njemačka motorizovana kolona te su se partizani morali povući. U drugom napadu na Banja Luku od 18. do 20. septembra 1944. godine Nikola Bokan je poginuo.

Ukazom Prezidijuma Narodne skupštine FNR Jugoslavije, 5. jula 1951. godine, proglašen je narodnim herojem.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1918.
Kategorija:Umrli 1944.
Kategorija:Biografije, Drvar
Kategorija:Biografije, Karlovac
Kategorija:Jugoslavenski partizani
Kategorija:Jugoslavenski komunisti
Kategorija:Bosanskohercegovački komunisti
Kategorija:Bosanskohercegovački partizani
Košarka na Olimpijskim igrama 2008.

**Košarka na Olimpijskim igrama u Pekingu 2008. godine** uključivala je takmičenja u muškoj i ženskoj konkurenciji. Prvo mjesto u muškoj konkurenciji su zauzele Sjedinjene Američke Države, koja je u finalu pobijedila Španiju sa 118-107. Kod žena su prvo mjesto isto zauzele Sjedinjene Američke Države, sa pobjedom u finalu protiv Australije rezultatom 92:65. Ovo takmičenje održano je od 9. augusta do 24. augusta 2008. Utakmice su igrane u Wukesong stadionu u Pekingu.

## Osvajači medalja 
, košarkaški teren za Ljetne olimpijske igre 2008.]]

### Broj medalja 
## Nosioci zastava 
Košarkaši koji su nosili svoje zastave na ceremoniji otvaranja bili su Yao Ming (za Narodnu Republiku Kinu), Šarunas Jasikevičius (za Litvaniju), Dirk Nowitzki (za Njemačku), Andrei Kirilenko (za Rusku Federaciju) i Manu Ginóbili (za Argentinu).

## Konačni poredak 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
*FIBA-ina kompletna pokrivenost Olimpijskog košarkaškog turnira
*Olimpijske igre u Pekingu 2008
*Međunarodna košarkaška federacija 
*FIBA-Rezultati žrijeba za Olimpijske košarkaške turnire u Pekingu 2008. 
*Ažuriran ženski žrijeb nakon kvalifikacijskog turnira
*Košarka – Oficijalni knjiga rezultata

Kategorija:Sportovi na LJOI 2008.
*
2008
Kategorija:2008. u košarci
Kategorija:Košarka u Kini
Milan Pilipović

**Milan Pilipović** (18. januar 1919 – 22. august 1941) bio je učesnik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija 
Rođen je 18. januara 1919. u selu Gunjevcima, u Knešpolju, kod Bosanske Dubice. Osnovnu i srednju poljoprivrednu školu je završio u Križevcima. Prva saznanja o radničkom pokretu je dobio od svog oca Đure, nekadašnjeg rudara iz ruskih rudokopa i člana Socijaldemokratske partije. U vrijeme specijalizacije u banjalučkoj poljoprivrednoj školi uključio se u radnički pokret.

Poslije odsluženja vojnog roka, zaposlio se kao tehničar Poljoprivredne škole u Bosanskoj Dubici. Kada je primljen u članstvo Komunističke partije Jugoslavije, septembra 1940, na sastanku partijske ćelije u Međuvođu, dobio je zadatak da formira gradsku partijsku organizaciju u Bosanskoj Dubici. Za vrlo kratko vrijeme Milan je uspio da formira prvu partijsku ćeliju i postao je njen prvi sekretar.

Lako je uspostavljao kontakte i imao veliku moć uticaja na ljude, bio je dobar propagator revolucionarnih ideja i organizator političkih akcija. Da bi onemogućili njegovu partijsku aktivnost, organi vlasti su ga premjestili u Veliku Kladušu, ali se Milan brzo snašao u novoj sredini i povezao s komunistima.

Kao rezervni oficir, vrativši se, sredinom aprila 1941, iz kratkotrajnog Aprilskog rata, krenuo je u obilazak partijskih organizacija, s ciljem da se organizuje otpor prisilnom pokatoličavanju Srba i raspirivanju razdora i mržnje, da se spriječi predaja oružja i odlazak na rad u Njemačku.

Prvih dana jula 1941. Milan je došao na područje bosansko-krupskog sreza, sa direktivom o podizanju ustanka. U Rujiškoj, gdje je najviše boravio, okupljao je ljude i pripremao ih je za prve akcije. Tu je organizovao štampanje i rasturanje radio-vijesti koje su demantovale Njemačku propagandu o propasti Sovjetskog Saveza. Vršio je direktne pripreme za ustanak: evidentirao je raspoloživo oružje, izabrao vojne povjerenike i formirao štabove u Rujiškoj, Čađevici, Blatini i Suvaji. Njegova aktivnost nije prošla nezapaženo, pa su ustaške vlasti raspisale potjernicu za njim.

U selu Osredeku, Milan je upao u ustašku zasjedu. Borio se dok je imao municije, a onda je skočio u rijeku Unu, s namjerom da se prebaci na drugu stranu. Ali u šipražju na obali ga je čekala i druga zasjeda. Vezan je i doveden u Bihaćku kulu, tada već prepun ustaški zatvor.

Pošto su u njegovom džepu pronašli proglas Centralnog komiteta KPJ kojim se poziva narod na ustanak, ustaše su očekivale da će od njega saznati mnogo. Međutim, Milan im je samo priznao da je član KPJ i rekao da im više ništa neće reći. Strijeljan je 22. augusta 1941. u Bihaću.

Ukazom predsjednika Federativne Narodne Republike Jugoslavije Josipa Broza Tita, 27. novembra 1953, proglašen je za narodnog heroja.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1919.
Kategorija:Umrli 1941.
Kategorija:Biografije, Kozarska Dubica
Kategorija:Jugoslavenski komunisti
Kategorija:Nosioci Ordena narodnog heroja
Telefonija

**Telefonija** je područje tehnologije koje uključuje razvoj, primjenu i implementaciju telekomunikacijskih usluga u svrhu elektronskog prijenosa glasa, faksa ili podataka, između udaljenih stranaka. Historija telefonije je usko povezana sa pronalaskom i razvojem telefona.

Telefonija se obično naziva konstrukcijom ili radom telefona i telefonskih sistema i kao sistem telekomunikacija u kojem se telefonska oprema koristi za pijrenos govora ili drugog zvuka između tačaka, sa ili bez upotrebe žica. Termin se takođe često koristi za označavanje računarskog hardvera, softvera i računarskih mrežnih sistema, koji obavljaju funkcije koje tradicionalno obavlja telefonska oprema. U ovom kontekstu, tehnologija se posebno naziva Internet telefonija ili VoIP.
mini|Komercijalni IP telefon, sa tastaturom, kontrolnim tasterima i funkcijama ekrana za konfigurisanje i korisničke funkcije.

## Reference 
Kategorija:Telekomunikacije
Kategorija:Historija telekomunikacija
Kategorija:Telefonija
Mašinska industrija

**Mašinska industrija** ili **industrija mašina** jeste podsektor industrije, koji proizvodi i održava mašine za potrošače, industriju i većinu drugih firmi u privredi.
Ova mašinska industrija tradicionalno pripada teškoj industriji. Danas se mnoga manja preduzeća u ovoj grani smatraju dijelom lahke industrije. Većina proizvođača u mašinskoj industriji naziva se tvornicama mašina.
### Pregled 
Industrija mašina je podsektor industrije koji proizvodi niz proizvoda: od električnih alata, razne vrste mašina, bijelu tehniku do fabričke opreme itd. S jedne strane, industrija mašina pruža:
* Sredstva za proizvodnju za poslovanje u poljoprivredi, rudarstvu, industriji i građevinarstvu .
* Sredstva za proizvodnju za javne komunalne usluge, kao što su: oprema za proizvodnju i distribuciju gasa, električne energije i vode.
* Asortiman prateće opreme za sve sektore privrede, kao što su oprema za grijanje, ventilaciju i klimatizaciju zgrada.
Proizvodnja u mašinskoj industriji široko varira od proizvodnje u jednoj jedinici i serijske proizvodnje do masovne proizvodnje. Pojedinačna proizvodnja je konstruisanje unikatnih proizvoda, koji su specificirani prema specifičnim zahtjevima kupaca. Zbog modularnog dizajna takvi uređaji i mašine se često mogu proizvoditi u malim serijama, što značajno smanjuje troškove. Od određene faze u proizvodnji ugrađuju se specifični zahtjevi kupaca i stvara se jedinstven proizvod. Pojedinačna proizvodnja je konstruisanje unikatnih proizvoda, koji su specificirani prema specifičnim zahtjevima kupaca. Zbog modularnog dizajna takvi uređaji i mašine se često mogu proizvoditi u malim serijama, što značajno smanjuje troškove. Od određene faze u proizvodnji ugrađuju se specifični zahtjevi kupaca i pravi se jedinstven proizvod.

## Reference 
*
Industrija
Kategorija:Sekundarne djelatnosti
Dvorac Hluboká

[mini|290x290piksel| Dvorac Hluboká nad rijekom [Vltava.]]
**Dvorac Hluboká** () jest historijski dvorac koji se nalazi u Hluboki nad Vltavi. Smatra se jednim od najljepših dvoraca u Češkoj.

## Turizam 
Hluboká je jedan od najpoznatijih i najposjećenijih dvoraca u zemlji. Od 2019. godine, bio je treći najposjećeniji dvorac sa 293.000 posjetitelja.

## Historija 
mini|Dvorac gledan izvana od ulaznih vrata.
mini|Pogled iz zraka na Hluboku.
U drugoj polovini 13. vijeka na tom mjestu je izgrađen gotički dvorac. Tokom svoje historije, dvorac je više puta obnavljan. Prvo je proširen u periodu renesanse, a zatim pregrađen u barokni zamak po nalogu Adama Franca fon Švarcenberga početkom 18. vijeka. Današnji izgled dobio je tokom 19. vijeka, kada je Johann Adolf II von Schwarzenberg naredio rekonstrukciju dvorca u romantičnom stilu engleskog dvorca Windsor.

Schwarzenbergovi su dobili dvorac 1661. godine kada ga je Johann Adolf, princ od Schwarzenberga kupio od nasljednika Baltasara Marradasa. Živjeli su u Hluboki do kraja 1939. godine, kada je posljednji vlasnik (Adolph Schwarzenberg) emigrirao u inostranstvo kako bi pobjegao od nacista. Schwarzenbergovi su izgubili svu svoju češku imovinu posebnim zakonskim aktom, *Lex Schwarzenberg*, 1947.

Dvorac Hluboká je nacionalni spomenik kulture Češke Republike. Dvorac je također korišten kao lokacija za *Eastern Coven* u filmu *Underworld: Blood Wars*. Godine 2019, K-pop solista Park Jihoon objavio je svoju pjesmu LOVE, a muzički spot je snimljen u dvorcu.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službena web stranica (na engleskom)
* Službena web stranica (na češkom)
* Grad Hluboká nad Vltavou

Kategorija:CS1 Czech-language sources (cs)
Kategorija:Dvorci u Češkoj
Kategorija:Dvorci u Evropi
Kategorija:Dvorci
Kategorija:Turizam u Češkoj
Dvorac Kuressaare

mini|Izgled dvorca Kuressaare.
**Dvorac Kuressaare** (; ), također **biskupski dvorac Kuressaare** () jest dvorac u Kuressaareu na ostrvu Saaremaa, u zapadnoj Estoniji.

## Historija 
Najraniji pisani zapis u kojem se spominje zamak Kuressaare je iz 1380-ih, kada je Teutonski red započeo svoju izgradnju za biskupe Ösel-Wiecka. Neki izvori tvrde da je prvi dvorac sagrađen od drveta. Kako su stanovnici Saareme pružali jak otpor stranim naporima da ih kršćanizuju, dvorac je nesumnjivo izgrađen kao dio šireg napora križara da steknu kontrolu nad otokom. Od samog početka, to je bilo uporište koje je pripadalo biskupu Saare-Läänea () i ostao je jedan od najvažnijih dvoraca biskupije sve do njenog raspada tokom Livonskog rata.
alt=A plan of Kuressaare castle and fortress in 1710.|lijevo|mini| Plan zamka Kuressaare i bedema iz 1710.
Godine 1559. Danska-Norveška je preuzela kontrolu nad Saaremaom i zamkom Kuressaare. Za to vrijeme, utvrđenja su modernizirana. Nakon mira u Brömsebru, kojim je okončan rat između Švedske i Dansko-Norveške 1643-1645, Saaremaa je prešla u švedske ruke. Šveđani su nastavili modernizaciju tvrđave do 1706. godine. Nakon Velikog sjevernog rata, Saaremaa i zamak Kuressaare postali su dio Ruske Imperije. U 19. vijeku dvorac je korišten kao ubožnica.

Doživjela je drugu restauraciju 1968. godine, ovog puta koju je vodio arhitekta  .

Danas se u dvorcu nalazi muzej Saaremaa.

Krajem 14. i početkom 15. vijeka podignut je zid od 625 metara, sagrađen oko dvorca. Zbog poboljšanja vatrenog oružja, dodani su dodatni odbrambeni elementi između 16. i 17. vijeka. Erik Dahlbergh dizajnirao je tvrđavu tipa Vauban sa bastionima i ravelinima koji su još uvijek uglavnom netaknuti. Kada je ruski garnizon napustio tvrđavu 1711. nakon Velikog sjevernog rata, oni su namjerno digli u zrak veći dio utvrđenja i dvorca, ali su kasnije neke od njih obnovili.

## Galerija 

Kuressaare linnuse sissepääs.JPG|Most do dvorca
Kuressaare castle - panoramio (3).jpg|Glavni ulaz
Kuressaare linnuse siseõu.jpg|Unutrašnji dio
Kuressaare linnus, vahitorn.JPG|Stražarska kula
Kuressaare linnus õhust.jpg|Izgled sa visine

## Također pogledajte 
* Historija Estonije

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Saaremaa Museum
* Udruženje dvoraca i muzeja oko Baltičkog mora

Kategorija:Muzeji u Estoniji
Kategorija:Dvorci u Estoniji
Kategorija:Dvorci u Evropi
Kategorija:Kuressaare
Euripidova pećina

mini|300x300piksel|Izgled pećine.
**Euripidova pećina** je uska pećina, duboka oko 47 metara sa deset malih komora, na padini s pogledom na Saronski zaliv u oblasti Peristerije na južnoj obali ostrva Salamina, Grčka. Ime potiče od reputacije od antičkih vremena kao mjesta gdje je dramaturg Euripid došao da napiše svoje tragedije. Antički autori Filohor i Satir opisali su Euripida kao mizantropa koji je izbjegavao društvo vrebajući u pećini. Rimski pisac iz drugog vijeka, Aulus Gelije, tvrdio je da je posjetio „tmurnu i tmurnu pećinu“ tokom svoje posjete Atini (Atičke noći XV.20).

## Arheologija 
[mini|[Euripid.]]
Devedesetih godina prošlog vijeka, iskopavanja su vršena pod rukovodstvom Yannosa G. Lolosa, docenta za praistorijsku arheologiju na Univerzitetu Janina, Epir, u saradnji sa Odeljenjem za paleoantropologiju grčkog Ministarstva kulture.

Nalazi datiraju od kasnog neolita nadalje. Oni uključuju kamena oruđa i vrhove strijela; mikenski ukopi; 5. vijek p.n.e atička keramika od crne glazure ; Kovanice i zavjetne figurice iz rimskog razdoblja; i nakit iz franačkog perioda, generalno sugerirajući njegovu dugotrajnu upotrebu kao mjesto utočišta i obožavanja. Najznačajnije otkriće bio je fragmentarni skifos od crne glazure koji datira iz kasnog 5. vijeka p.n.e, sa slovima ΕΥΡΙΠΠ, koji su jasno dio imena Euripid, pažljivo ispisanim slovima helenističkog ili rimskog perioda. Lolos je pehar tumačio kao zavjetnu ponudu Euripidu, potvrdu odanosti koju je njegova poezija inspirirala u kasnijim periodima.

Lolos je otkrio i temelje malog seoskog svetilišta oko 70 metara jugozapadno od pećine, na stazi od obale. Na osnovu mermernog falusa i drugih nalaza, tumačio ga je kao svetište Dionisa, boga zaštitnika grčkog pozorišta.

## Pristup 
Pećina, neoznačena, nalazi se između naselja Peristerije i Kolones, oko 350 metara sjeverozapadno od sjevernog kraja Euripidove ulice, uz čistu pješačku stazu. Ima čelična vrata.

## Reference 
* Euripidova pećina na Salamini, izvještaj o ekspediciji 1996, Yannos Lolos
* Ακάμας: Σπήλαιο Ευριπίδη, G. Lolas (na grčkom).
* Važna arheološka nalazišta, Aristotelov licej i Euripidova pećina, pronađeni u Grčkoj Arheolozi kažu, Ambasada Grčke, Washington, DC, 14. januara 1997.
* Glineni lonac pokazuje na Euripidovu pećinu, *New York Times*, 13. januar 1997.

## Vanjski linkovi 
Kategorija:Euripid
Kategorija:Pećine u Grčkoj
Kategorija:Pećine u Evropi
Kategorija:Grčke mitološke lokacije
Palača vjenčanja (Tbilisi)

**Palača vjenčanja** ili **Palača rituala** () jest zgrada u Tbilisiu koju su dizajnirali arhitekti Viktor Djorbenadze i Vazha Orbeladze. Izgrađena je 1984. godine kao mjesto za vjenčanje.

## Historija 
Zgrada, koja se oslanja na različite uticaje poput ekspresionizma iz 1920-ih i srednjovjekovne gruzijske crkvene arhitekture, naišla je na različite kritike.

Poznate ličnosti koje su bile u gostima često su pozivane u Palatu vjenčanja - Margaret Thatcher je bila počašćena gruzijskim plesom tokom svoje posjete 1987., a frontmen Deep Purplea Ian Gilan obnovio je svoje zavjete sa suprugom Bronom tokom turneje 1990.

Godine 2002. kupio ju je oligarh Badri Patarkacišvili da je koristi kao svoju ličnu rezidenciju. Godine 2013. Palača vjenčanja je iznajmljena privatnoj kompaniji za događanja i trenutno se održava vjenčanja, prikupljanje sredstava i korporativne svečanosti.

## Reference 
Kategorija:Moderna arhitektura
Kategorija:Koordinate na Wikipodacima
Kategorija:Palače
Kategorija:Palače u Gruziji
Kategorija:Građevine i strukture u Gruziji
Kategorija:Građevine i strukture završene 1984.
Kategorija:1984. u Gruziji
Regije Mađarske

Postoji sedam **statističkih regija Mađarske** stvorenih 1999. godine Zakonom 1999/XCII o izmjenama i dopunama Zakona 1996/XXI. Regije su grupe od 19 županija i glavnog grada Budimpešte.

* ***Sjeverna Mađarska*** uključuje županije Borsod-Abaúj-Zemplén, Heves i Nógrád.
* ***Sjeverna velika nizina*** uključuje okruge Hajdú-Bihar, Jas-Nađkun-Solnok i Szabolcs-Szatmár-Bereg.
* ***Velika južna ravnica*** uključuje županije Bač-Kiškun, Bekeš i Čongrad-Čanad.
* ***Srednja Mađarska*** uključuje okrug Pešta i glavni grad Budimpeštu.
* ***Srednja Transdanubija*** uključuje županije Komárom-Esztergom, Fejér i Veszprém.
* ***Zapadna Transdanubija*** uključuje županije Győr-Moson-Sopron, Vas, Zala.
* ***Južna*** ***Transdanubija*** uključuje županije Baranja, Somogi i Tolna.

## Euroregije 
Mađarska spada u sljedeće euroregije :

* Karpatska euroregija : Borsod-Abaúj-Zemplén, Szabolcs-Szatmár-Bereg, Hajdú-Bihar, Jas-Nađkun-Solnok, Heves.
* Zapadna Pannonija: Győr-Moson-Sopron, Vas, Zala.
* Dunav-Drava-Sava: Baranja.
* Dunav-Kriš-Mureš-Tisa (DKMT): Bač-Kiškun, Bekeš, Čongrad-Čanad, Jas-Nađkun-Solnok.
* Ister-Granum: Komárom-Esztergom, Nógrád.

(županiji ponekad samo otprilike odgovaraju euroregijama, pa je preklapanje moguće).

## Također pogledajte 
* Županije Mađarske
* Okruzi Mađarske (od 2013.)
** Podregije Mađarske (do 2013.)
* Administrativna podjela Kraljevine Mađarske (do 1918.)
** Županije Kraljevine Mađarske
* Administrativna podjela Kraljevine Mađarske (1941-44)
* Spisak gradova i mjesta u Mađarskoj
* Nomenklatura teritorijalnih jedinica za statistiku

## Reference 
Kategorija:Administrativna podjela Mađarske
Kategorija:Regije Mađarske
Kategorija:Mađarska
Šimkent

**Šimkent** (), poznat do 1993. kao **Čimkent**, je grad u Kazahstanu. Nalazi se u blizini granice sa Uzbekistanom. To je jedan od tri kazahstanska grada koji imaju status jednak statusu regiona („grad od republičkog značaja“). To je treći grad po broju stanovnika u Kazahstanu, iza Almatija i Astane, sa procijenjenom populacijom od 1.002.291. Prema regionalnim i gradskim zvaničnicima, milioniti stanovnik Šimkenta rođen je 17. maja 2018. To je regionalni kulturni centar. Šimkent se nalazi na 690&nbsp;km zapadno od Almatija i 1.483&nbsp;km južno od Astane. To je također 120&nbsp;km sjeverno od Taškenta, Uzbekistan .

## Etimologija 
Ime Čimkent dolazi od dvije sogdijske riječi, *čim* (što znači 'travna') i *kent* ili *kand* (što znači 'grad') (također se nalazi u nazivu obližnjeg Taškenta); dakle, doslovno znači "grad u travi/travnati". Nakon što je Kazahstan stekao nezavisnost, grad je preimenovan u *Šimkent* 1993. godine u sklopu vladine kampanje za primjenu kazahstanskih imena na gradove. Formalni pravopis Šimkenta, kako je kodificiran u Ustavu Kazahstana, protivi se originalnim uzbekistanskim pravopisnim pravilima da slovo "y" nikada ne slijedi nakon slova "š". (uzbekistanski nema slovo y. Štaviše, ono na kazahstanskom se piše kao š, a na uzbečkom se piše kao č). Kao rezultat toga, novi naziv Шымкент (Šimkent) se koristi samo u Kazahstanu, dok druge zemlje i dalje koriste originalni pravopis Чимкент (Čimkent).

## Historija 
## Kultura 
Šimkent je kroz svoju 2200-godišnju historiju bio pod mnogim različitim kulturnim uticajima svojih civilizacija koje su ga kontrolisale. Šimkent je služio kao kulturna prestonica Zajednice nezavisnih država 2020.

## Pobratimski gradovi 
Pobratimski gradovi Šimkenta su:

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* shymkent.info
* shymkent.gov.kz  Archived 8 February 2015 at the Wayback Machine

Kategorija:Gradovi na putu svile
Kategorija:Gradovi u Kazahstanu
Kategorija:CS1 upotrebe (ruski)
Kategorija:Članci sa hAudio mikroformatima
Kategorija:Koordinate na Wikipodacima
Kategorija:Šimkent
Kategorija:Gradovi u Srednjoj Aziji
Nacionalni park Bükk

**Nacionalni park Bükk** () smješten je u istoimenom gorju na sjeveru Mađarske, u blizini Miškolca. Osnovan je 1977. kao treći nacionalni park u zemlji, a obuhvata 402,63&nbsp;km2 (od čega je 37,74&nbsp;km2 pod pojačanom zaštitom). Gorovit i šumovit, smjestio se između Szilvásvárada i Lillafüreda. Važne geološke karakteristike uključuju različite kraške formacije unutar njegovih krečnjačkih planina – posebno pećine (nekad naseljene prahistorijskim ljudima), vrtače i gudure. Najduža (4000 m) i najdublja (245 m) pećina u zemlji, Istvánlápa, također je u parku. U njemu živi i 90 vrsta ptica gnjezdarica, od kojih se neke smatraju ugroženima.

Vatikanska klimatska šuma trebala je biti smještena unutar parka. Projekt "KlimaFa" ("Klimatsko drveće") pokrenuo je promotor iz San Franciska Russ George, koji je obećao projekt nadoknade ugljika, s namjenon kompenziranja emisijâ ugljik-dioksida u Vatikanu. Međutim, nijedno stablo nije zasađeno. U razgovoru za *Christian Science Monitor* Lajos Kiss, načelnik sela Tiszakeszi, ukazao je na prazan prostor uz Tisu gdje je trebalo biti zasađeno drveće. *Monitor* također navodi da Vatikan razmatra "pravnu akciju kako bi odbranio ugled Vatikana".

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službeni sajt  

Kategorija:Zaštićena područja osnovana 1977.
Premier League 2023/2024.

**Premier League 2023/2024.** je bila 32. sezona Premijer lige. Raspored utakmica je bio objavljen u četvrtak 15. juna 2023. u 10:00 sati.

Sezona je trajala od 11. augusta 2023. do 19. maja 2024. godine. Manchester City je odbranio naslov i osvojio je četiri uzastopne titule i tako su postali jedini tim u engleskoj koji je to uradio.

Postavljen je novi rekord postignutih golova (1246), koji je dosad bio ukupno 1222 postignutih golova u sezoni 1992/93, tada se igralo 42 kola, a sada 38.

Luton, Burnley i Sheffield United su ispali iz Premier League i svoje takmičenje nastavljaju u Championshipu.

## Klubovi 
|}

### Play-off za ulazak u Premijer ligu 2023/24. 
### Stadioni i lokacije 
### Osoblje i dresovi 
### Promjene menadžera 
## Tabela Premijer lige 

## Rezultati 
## Statistika 
### Najbolji strijelci 
 osvojio je drugu uzastopnu zlatnu kopačku postigavši 27 golova za Manchester City.]] 

#### Het–trikovi 
**Napomene**

4 Igrač postigao 4 gola

### Najbolji asistenti 
### Clean sheet-ovi 
 je osvojio svoju prvu zlatnu rukavicu sačuvavši 16 clean sheetova za Arsenal.]]

### Disciplina 
#### Igrač 
* Najviše žutih kartona: **13**
**  João Palhinha (Fulham)
**  Marcos Sensi (Bournemouth)

* Najviše crvenih kartona: **2**
**  Oliver McBurnie ˙(Sheffield United)
**  Yves Bissouma (Tottenham Hotspur)
**  Reece James (Chelsea)

#### Klub 
* Najviše žutih kartona: **105**
** Chelsea

* Najmanje žutih kartona: **52**
** Burnley

* Najmanje crvenih kartona: **0**
** *Luton Town*

## Nagrade
### Mjesečne nagrade
### Godišnje nagrade 
## Reference 
2023/2024
Kategorija:2023. u nogometu
Kategorija:2024. u nogometu
Kategorija:2023. u Engleskoj
Kategorija:2024. u Engleskoj
Kategorija:Nacionalna nogometna prvenstva 2023/2024.
Karagandi

**Karagandi** ili **Karaganda** (; ) jest glavni grad regije Karaganda u Republici Kazahstan. To je peti grad po broju stanovnika u Kazahstanu, iza Almatija (Alma-Ata), Astane i Šimkenta . Stanovništvo: 497.777 (procjena 2020.); 459,778 (2009. rezultati popisa)   436,864 (1999 rezultati popisa).  Karagandi je otprilike 230&nbsp;km jugoistočno od glavnog grada Kazahstana Astane.

Tokom 1940-ih do 70% stanovnika grada bili su etnički Nijemci .  Većina etničkih Nijemaca bili su sovjetski Nijemci s Volge koji su kolektivno deportovani u Sibir i Kazahstan po Staljinovom naređenju kada je Hitler napao istočnu Poljsku koju je aneksirao Sovjetski Savez i sam Sovjetski Savez 1941. godine. Do 1950-ih, mnogi od ovih deportiranih bili su internirani u radne logore, često jednostavno zato što su bili njemačkog porijekla. Stanovništvo Karagande palo je za 14% od 1989. do 1999. nakon raspada Sovjetskog Saveza; nekada je bio drugi po veličini grad u Kazahstanu nakon Almatija. Više od 100.000 ljudi je od tada emigriralo u Njemačku . U gradu postoji i koncentracija etničkih Poljaka .

Najzagađeniji je grad Kazahstana.

## Etimologija 
Naziv "Karagandi" potiče od grmlja "karagana" (*Caragana arborescens*, *Caragana frutex*), kojih ima u izobilju na ovom području. 

## Historija 
## Kultura 
### Religija 
[mini| [Ruska pravoslavna crkva u Karagandi.]]
Grad je sjedište rimokatoličke biskupije Karagandi.

### Pozorište 
Palata kulture rudara je glavna znamenitost u Karagandi.

## Pobratimski gradovi 
*  Songpa-gu, South Korea (od 1994)
*  Kamianske, Ukraine
*  Arak, Iran (od 2008)

## Vidi također 
* Karlag
* Karaganda Region

## Reference 
Kategorija:Gradovi u Kazahstanu
Kategorija:CS1 upotrebe (ruski)
Kategorija:Članci sa hAudio mikroformatima
Kategorija:Koordinate na Wikipodacima
Kategorija:1931. u Sovjetskom Savezu
Kategorija:Karagandi
Lokša

mini|Slatke lokše sa šećerom i makom.
mini|Lokša sa pilećom jetrom i kukuruznom salatom.
**Lokša** ili **lokše** jest vrsta palačinke od krompira poput somuna, popularne u kuhinji zapadne Slovačke i južnomoravskog kraja Češke. U Južnojmoravskom kraju, lokše je i naziv za široke rezance koje se dodaju u supe.

## Etimologija 
Lokše su regionalno poznate i kao *lata*, *přesňák*, *šumpál* ili *patenta* u Češkoj, a *lokeš* ili *lokoš* u Slovačkoj.

## Priprema 
Lokše se prave od kuhanog neoguljenog krumpira, koji se kasnije oguli, nariba i pomiješa s brašnom i soli. Tijesto se pravi i razvalja u tanke palačinke, koje se peku suhe na ringli. U Slovačkoj je popularnija slana varijanta, gde se gotove palačinke namažu svinjskom mašću (najbolje guščjom) i kusaju uz supu, ili pune kiselim kupusom ili mljevenim mesom. Guske kovrče posebno su poznate po Slovenskom Grobu. Moravci tradicionalno pripremaju slatke lokše, koje se premazuju pekmezom, motaju kao palačinke i posipaju makom i šećerom, ponekad i prelivenim otopljenim maslacem. 

## Također pogledajte 
* Somun
* Palačinka
* Tortilja

## Reference 
## Literatura 
* 

## Vanjski linkovi 
* Lokša s guščjom jetrom (na slovačkom)
* Slovácko patentas (na češkom)

Kategorija:Lokša
Kategorija:Češka kuhinja
Kategorija:Slovačka kuhinja
Kategorija:Palačinci
Kategorija:Somuni
Reka (rijeka)

[desno|mini| [Škocjanske jame ponor.]]
**Reka** ili **Notranjska reka** jest rijeka koja počinje od Vela vode u Hrvatskoj, na južnoj strani planine Snežnik, teče kroz zapadnu Sloveniju, gdje je u početku poznat i kao Velika voda. Rijeka je 54&nbsp;km duga, od čega 51&nbsp;km je u Sloveniji. Kod sela Škocjan nestaje pod zemljom kroz Škocjanske jame, teče 38&nbsp;km ispod slovenskog krasa. Rijeka se spaja sa Timavom u Italiji. Istraživanja tragova su pokazala da također hrani izvore na drugim mjestima na jadranskoj obali između Trsta i Monfalconea. Ima pluvijalni režim.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* Condition of Reka at Cerkvenikov Mlin  and Škocjan  - graphs, in the following order, of water level and flow data for the past 30 days (taken by ARSO)

Kategorija:Jadranski sliv
Kategorija:Ponornice
Kategorija:Međunarodne evropske rijeke
Kategorija:Rijeke u Hrvatskoj
Kategorija:Rijeke u Sloveniji
Kategorija:Koordinate na Wikipodacima
Kočanska dolina

mini|400x400piksel| Mapa Kočanske doline.
**Kočanska dolina** (, *Kočanska kotlina*) nalazi se uz rijeku Bregalnicu u istočnom dijelu Sjeverne Makedonije, na geografskoj širini 41° i 55' i geografskoj dužini 22° i 25'. Pokriva površinu od 1020&nbsp;km² i prostire se sa obje strane Bregalnice, protežući se od zapada-jugozapada do istoka-sjeveroistoka, u dužini od 26&nbsp;km. Dno doline, odnosno njen ravan dio, zauzima površinu od 115&nbsp;km². Najniža tačka je u zapadnom dijelu, gdje se Zletovska rijeka ulijeva u Bregalnicu, na nadmorskoj visini od 290 metara. Idući na istok, visina se postepeno penje do 330 metara. Razlika između najniže i najviše kote doline je 40 metara.

Za pojedine dijelove doline postoje specifični nazivi. Tako je srednji dio poznat kao Kočanska polja (ili Kočansko polje), jugoistočni dio kao Viničko, a zapadni kao Zletovsko. Teritorija oko većih sela nosi nazive: Orizarsko, Istibanjsko, Žrnovsko, Obleševsko i dr.

Dolina ima plodno tlo i obilje vode, što je idealno za uzgoj žitarica, posebno riže, u ovim odličnim prirodnim uslovima.

## Historija 
lijevo|mini|280x280piksel| Kočanska dolina u zoru.
Prema prethodnim testovima, došlo je do naučnih saznanja da je dolina nastala tektonskim uticajima. Presudan značaj za današnji oblik i reljefnu strukturu imala su tektonska kretanja koja su se desila prije sredine oligocena. Tada se tlo spustilo između dvije linije cijepanja, jedne sa sjevera (Osogovo) i druge s juga (Plačkovica). U kasnom miocenu i ranom pliocenu dolinu je preplavilo slatkovodno jezero, koje je zajedno sa ostalim susednim jezerima stvorilo Srednje Vardarsko jezero. Dubina ovog pliocenskog jezera bila je preko 500 metara.

## Klima 
Prosječna godišnja temperatura zraka iznosi 13&nbsp;°C, što ovu kotlinu svrstava među tople doline u zemlji. Slična je temperaturi zraka u Velesu ili dolini Strumice. Kočanska dolina je bogata termalnim izvorima, posebno u selima Istibanja, Dolni Podlog, Banja i Krupište. U selu Dolni Podlog, kod Kočana, napravljene su dvije bušotine od 35 metara i 460 metara, sa 300 litara/sek. i temperature između 70-80&nbsp;°C. Ljekovita svojstva termalne vode iz Kočanske doline, prema riječima Riste Čaneva, identična su vodi u banji Negorci, kod Đevđelije.

## Reference 
Kategorija:Kočani
Kategorija:Doline u Sjevernoj Makedoniji
Kategorija:Doline u Evropi
Carigradski sporazum (1832)

**Carigradski sporazum** je sporazum potpisan 30. augusta 1832. kojim su Velike sile odredile granicu između Kraljevine Grčke i Osmanskog Carstva čime je ratificiran dogovor na Londonskoj konferenciji održanoj ranije te godine. Carigradski sporazum je označio kraj Grčkog rata za nezavisnost i uspostavio modernu Grčku kao nezavisnu državu.

## Pozadina 
Carigradski sporazum bio je proizvod Londonske konferencije 1832. koja je otvorena u februaru 1832. uz učešće Velikih sila (Britanije, Francuske i Rusije) s jedne strane i Osmanlijskog Carstva s druge strane. Faktori koji su oblikovali sporazum uključivali su odbijanje Leopolda da preuzme grčko prijestolje. Nije bio nimalo zadovoljan linijom Aspropotamos–Sperheios, koja je zamijenila povoljniju liniju Arta–Volos a koju su Velike sile ranije razmatrale.

Povlačenje Leopolda kao kandidata za prijesto Grčke i Julska revolucija u Francuskoj odložili su konačno rješavanje granica novog kraljevstva sve dok se u Londonu nije formirala nova vlada. Lord Palmerston, koji je preuzeo dužnost britanskog ministra vanjskih poslova, pristao je na granicu Arta-Volos. Međutim, tajna zabilješka o Kreti, koju je bavarski opunomoćenik prenio na dvorove Britanije, Francuske i Rusije, nije urodila plodom.

## Sporazum 
Prema protokolu potpisanom 7. maja 1832. između Bavarske i sila zaštitnica, koji se u osnovi bavi načinom na koji je trebalo upravljati Regenstvom sve dok Oto ne postane punoljetan (isto tako zaključivši drugi grčki zajam, za sumu od 2.400.000 funti sterlinga), Grčka je definisana kao nezavisno kraljevstvo, sa linijom Arta-Volos kao njenom sjevernom granicom. Osmansko Carstvo je obeštećeno u iznosu od 40.000.000 pijastara zbog gubitka teritorije.

## Također pogledajte 
* Spisak sporazuma Osmanskog Carstva
* Spisak sporazuma Turske

## Reference 
Kategorija:Sporazumi potpisani 1832.
Kategorija:Historijski dokumenti
Kategorija:Istanbul
Kategorija:1832. u Osmanskom Carstvu
Kategorija:1832. u Kraljevini Grčkoj
Sferni tokamak

desno|mini| Plazma u MAST reaktoru. Obratite pažnju na gotovo sferni oblik vanjskog ruba plazme. Visoko izduženje je također evidentno, posebno filamenti koji se protežu od vrha i dna blizu centralnog provodnika.
**Sferni tokamak** je vrsta uređaja za fuziju zasnovanu na principu tokamaka. Značajan je po svom vrlo uskom profilu, odnosno *omjeru stranica*. Tradicionalni tokamak ima toroidalno zatvoreno područje koje mu daje oblik sličan krofni, zajedno s velikim otvorom u sredini. Sferni tokamak smanjuje veličinu otvora što je više moguće, što rezultira oblikom plazme koji je gotovo sferičan, često u poređenju s jabukom s jezgrom. Sferni tokamak se ponekad naziva **sfernim torusom** i često se skraćuje na **ST**.

Sferni tokamak je izdanak konvencionalnog dizajna tokamaka. Zagovornici tvrde da ima niz značajnih praktičnih prednosti u odnosu na ove uređaje. Iz tog razloga ST je izazvao značajno interesovanje od kasnih 1980-ih. Međutim, razvoj zaostaje zapravo jednu generaciju iza tradicionalnih napora tokamaka kao što je JET. Glavni eksperimenti na polju ST uključuju pionirski START i MAST u Culhamu u Velikoj Britaniji, američki NSTX-U i ruski Globus-M.

Kompanija Tokamak Energy Inc je jedna od osam kojoj su odobrena sredstva za razvoj u potrazi za pilot postrojenjem koje će pokušati proizvesti fuzijsku energiju.
desno|mini| Dizajn sfernog tokamaka ST40 sa glavnim radijusom od 0,4&nbsp;m.

## Reference 
### Citati 
Kategorija:Tokamak
Akademija nauka i umjetnosti Kosova

**Akademija nauka i umjetnosti Kosova** (, ) jest nacionalna akademija Kosova.

## Historija i organizacija 
Akademija nauka i umjetnosti Kosova je osnovana 20. decembra 1975. godine odlukom Skupštine Kosova. Njen prvi predsjednik bio je Esad Mekuli, koji se smatra ocem moderne albanske poezije u Jugoslaviji. Akademija je organizovana u četiri odsjeka:

* Odsjek za lingvistiku i književnost,
* Odsjek za društvene nauke,
* Odsjek za prirodne nauke i
* Odsjek za umjetnost.

## Članovi 
mini|Staro sjedište Akademije.
Akademija ima 24 redovna i 11 vanrednih članova. Aktuelni predsjednik akademije je Hivzi Islami, dok je potpredsjednik Pajazit Nushi. Isuf Krasniqi je generalni sekretar akademije. Šefovi odjeljenja su Eqrem Basha, Jusuf Bajraktari, Fejzullah Krasniqi i Luan Mulliqi. Među počasnim članovima su ličnosti kao što su albansko-američki dobitnik Nobelove nagrade Ferid Murad i Majka Tereza .

## Reference 
Kategorija:Kosovska akademija nauka i umjetnosti
Kategorija:Univerziteti na Kosovu
Kategorija:Organizacije osnovane 1975.
Četvrta industrijska revolucija

**Četvrta industrijska revolucija**, **4IR**, ili **Industrija 4.0**, konceptualizira brzu promjenu tehnologije, industrije i društvenih obrazaca i procesa u 21. vijeku zbog sve veće međupovezanosti i pametne automatizacije. Pojam je popularizirao 2015. godine Klaus Schwab, osnivač i izvršni predsjednik Svjetskog ekonomskog foruma, a od tada se koristi u brojnim ekonomskim, političkim i naučnim člancima  u referencama, do sadašnje ere visoke tehnologije u nastajanju. Schwab tvrdi da su uočene promjene više od samog poboljšanja efikasnosti, već izražavaju značajan pomak u industrijskom kapitalizmu.

Dio ove faze industrijske promjene je spajanje tehnologija poput umjetne inteligencije, uređivanja gena, napredne robotike, koje brišu granice između fizičkog, digitalnog i biološkog svijeta.

Forum je 10. oktobra 2016. godine najavio otvaranje svog Centra za četvrtu industrijsku revoluciju u San Francisku. Ovo je također bila tema i naslov Schwabove knjige iz 2016. Schwab u ovu četvrtu eru uključuje tehnologije koje kombinuju hardver, softver i biologiju (cyber-fizički sistemi), i naglašava napredak u komunikaciji i povezivanju. Schwab očekuje da će ovo doba biti obilježeno otkrićima u novim tehnologijama u oblastima kao što su robotika, umjetna inteligencija, nanotehnologija, kvantno računanje, biotehnologija, internet stvari, industrijski internet stvari, decentralizirani konsenzus, peta generacija 3D bežičnih tehnologija štampanja, i potpuno autonomna vozila.
mini|Samovozeći auto
[mini| [Hidroponski vertikalni uzgoj]]

## Reference 

Kategorija:21. vijek