Ban Borić

**Ban Borić** (Borič, Boricius, Bogir, ßoρίτζης) prvi je po imenu poznati bosanski ban i prvi poznati samostalni bosanski vladar. Pominje se u hronikama bizantijskog pisca Ivana Kinama da je ratovao protiv bizantijske vojske u bici kod Braničeva 1154. i to u savezu s ugarskim kraljem. Ban Borić učestvuje i u bici kod Zemuna ili Sremskoj bici 1167. između Ugarske i Bizantije, ponovo na strani Ugarske koja je izgubila bitku.

## Biografija 
mini|Erg. Borićevo pismo Senatu o iseljavanju Bosanskih familija u Dalmaciju (Ragusu), jer on to gleda kao problem.

* 1154-1158

Prema nekim historičarima, u prvom redu Vladimiru Ćoroviću, rođen je 1125. a po nekima oko 1100. Prvi siguran spomen bosanskog bana Borića jest kod bizantijskog pisca Jovana Kinama pri opisivanju ratovanja između Mađara i Bizantinaca kod Braničeva 1154. Vrlo je vjerovatno da je Borić Bosnom vladao i prije toga, ali nema preciznih podataka kada je došao na vlast i u kojim okolnostima kao i njegovo pravo porijeklo. U Slavoniji, u okolini Požege, imao je mnoga imanja, koja su naslijedili njegovi potomci. Nada Klaić citira V. Klaića koji kaže da su:   Ferdo Šišić ističe da to ne znači da je bio porijeklom iz Slavonije. Može se reći da su ga doveli Mađari, koji su imali vrhovnu vlast nad Bosnom, te je kao vazal i vladao uz njihovu saglasnost.
mini|Copioso ristretto de gli annali di Rausa: libri quattra je djelo napisano od Jakova Lukarevića (Giacomo di Pietro Luccari, 1547-1615), dubrovačkog vlastelina i historičara. Djelo, objavljeno 1605. godine.Ovdje se ban Borić spominje kao Bosanac (što je tada bio etnonim).
Vladimir Ćorović iznosi u svom radu i mišljenje Milana Preloga st., koji smatra da Borić nije bio ni u kakvom podaničkom odnosu prema Ugarskoj, što potkrepljuje činjenicom da je 1150. jedna ugarska vojna jedinica prešla preko dijela teritorije Bosne idući u pomoć Srbima protiv Bizantije. Od 1154. do 1163. o Boriću nema nikakvih vijesti. Nakon smrti ugarskog kralja Gejze II počinju žestoke borbe za tron, u kojima su učestvovali Stjepan III, Ladislav i Stjepan IV, koga je kao svog zeta podržavao bizantijski car. Prvo je na vlast došao Ladislav, međutim, ubrzo nakon toga umire i na vlast dolazi Stefan IV, kome se priklonio i Borić. On se 1163. spominje u jednoj povelji kao svjedok, i to na visokom mjestu dvorskih velikodostojnika. To ukazuje da je Borić bio vazal ugarskog kralja, a taj odnos nije mogao nastati 1163. nego je počeo ranije. Godine 1163. pošlo je za rukom Gezinom sinu Stjepanu III da od svoga strica Stjepana IV preuzme prijesto i nagodi se s Bizantijom, nakon čega je počeo progon pristalica Stjepana IV, u kojem je stradao i ban Borić.

Vjekoslav Klaić navodi da Borić nije bio podanik nego saveznik Ugarske te da je od nje dobio Usoru i Soli, preko koje je dospio u neki vid podložnog položaja.

Nada Klaić u svojoj knjizi "Srednjovjekovna Bosna" analizira izvore i stajališta drugih historiografa - Ćirkovića, Šišića, V. Klaića i dr. Potvrđuje da je po Kinamovim zapisima Borić učestvovao u bici kod Braničeva 1154., da je Bosna dalmatska zemlja koja za svoga vladara Borića vodi potpuno samostalnu politiku i pridružuje se ostalim saveznicima ugarskog kralja protiv Manojla Komnena. Po bizantijskom osvajanju Bosne i Dalmacije povlači se u Ugarsku.

Kralj Stjepan je pokušao pomoći Boriću da se vrati u njegovu domovinu, ali po svemu sudeći nije uspio. Bosanski ban Borić našao je u emigraciji u Slavoniji svoju drugu domovinu. U Slavoniji se njegovo "slavno ime" i imena njegovih nasljednika spominju desecima, pa i stotinama godina kasnije.

U vrijeme vladavine bana Prijezde spominje se i da je Borić templarima darovao zemlju, što, prema Talociju, ukazuje na određenu vezu između Borića i Prijezde, pa i Borića i Ninoslava. On misli da je ta veza bila porodična, te ide još i dalje, pa konstatuje da kolijevku dinastije Kotromanić na prostorima Balkana. Nije isključeno da su vlast u Bosni nakon pada bizantijske vlasti preuzeli Borićevi nasljednici po nasljednom pravu koje im je pripadalo i koje je tada važilo. Prema mađarskim dvorskim hroničarima bosanski ban Kulin je bio rođeni Borićev sin *"banus Culinus, Borichii filius"*  što se navodi u slovenačkim izvorima: *"Borićev sin in naslednik Kulin je vladal od leta 1168. - 1204. Pod njegovo vlado je bila Bosna tako srečna da so Bošnjaki pozneje od vsake dobre letine govorili - "Vratjamo se na vremena Kulinova.""*

Banu Borisu je time trajno priznato pravo nad Bosnom, jer ugarski kraljevi od Gejze II više ne nose naziv duxa bosanskog. Time su ugarski kraljevi dobili saveznika, a smirili pretendenta na ugarsko prijestolje. Borićevi potomci kasnije produžavaju vlast u Bosni na pravno osnovan način po nasljednom pravu što bi dalo odgovor na porijeklo bana Borića, ali i trag na porijeklo kasnije vladarske loze Kotromanića. Naredni bosanski banovi vladali su potpuno suvereno što su drugi vladari i papa priznavali. Da je ugarska kruna imala bilo kakvo pravo nad Bosnom, oni bi to pravo i tražili kao što je to bio slučaj u drugim zemljama - Slavoniji, Hrvatskoj i Dalmaciji.

## Također pogledajte 
* Spisak bosanskih vladara

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://books.google.ba/ Bosnia the Good: Tolerance and Tradition, Rusmir Mahmutćehajić

Borić