open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Buster Keaton

**Buster Keaton** (Baster Kiton) (Piqua, 4. oktobar 1895 - Woodland Hills, 1. februar 1966), pravo ime Joseph Francis Keaton (Džozef Fransis Kiton), američki filmski glumac i režiser

Buster Keaton je bio popularan komičar u vrijeme nijemog filma. Glumio je čovjeka čija melankolična, turobna i "ledena" fizionomija proturiječi dinamici industrijske civilizacije.

Glumac koji se *"nikada ne smije", "najšutljivija pojava nijemog filma"*, u svojim je interpretacijama kritičar svojih savremenika. Unatoč neuspjehu u zvučnom filmu, smatra se najvećim komičarom poslije Chaplina.

## Filmografija 
* "Naše gostoprimstvo"
* "Navigator"
* "General"
* "Kamerman"
* "Bulevar sumraka"
* "Svjetla pozornice"

## Vanjski linkovi 
*  
* Buster Keaton  na Turner Classic Movies. 
* Buster Keaton na *Find A Grave* 

Kategorija:Rođeni 1895.
Kategorija:Umrli 1966.
Kategorija:Američki glumci
Kategorija:Američki režiseri
.si

**.si** je najviši internet domen za Sloveniju. Administracija ovog domena je dodjeljena akademskoj mreži ARNES (Akademska in raziskovalna mreža Slovenije).

## Također pogledajte 
* Spisak ostalih najviših internetskih domena

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Spisak najviših domena, na *iana.org*.

Kategorija:Slovenija
S
Gene Kelly

mini|desno|Gene Kelly
**Gene Kelly** (Pittsburgh, 23. august 1912 - Beverly Hills, 2. februar 1996), bio je američki glumac, plesač, pjevač, koreograf i režiser. Jedan je od velikana danas potisnutog filmskog žanra - mjuzikla. U mladosti je diplomirao ekonomiju i novinarstvo. U to vrijeme izdržavao se kao instruktor plesa što je kasnije utjecalo i na njegovu profesionalnu orijentaciju. Početkom tridesetih godina definitivno se odlučio za poziv plesača.

Brodvejsku karijeru započeo je 1938. nastupajući kao zborist u mjuziklu. Ubrzo je stekao ugled kao vrstan koreograf, a zaredale su i uloge u uspješnim predstavama. To mu je 1942. omogućilo i ulazak u svijet filma. Muzičke komedije *Amerikanac u Parizu* (u kojem pratimo sentimentalne peripetije američkog slikara) i muzički film *Pjevajmo na kiši* (o kraju ere nijemog filma i njegovih zvijezda) pružile su Kellyju idealnu priliku za demonstraciju talenta.

Dopadljivim izgledom i glasom, spontanom glumom i akrobatikom svog plesa osvojio je simpatije široke publike. Američka filmska akademija nagradila ga je 1951. *Oscarom* za doprinos filmskoj koreografiji, a od 1956. i samostalno se bavio režijom muzičkih filmova, od kojih su najuspješniji *Poziv na ples* i *Hallo Dolly*.

Umro je od posljedica moždanog udara.

## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Rođeni 1912.
Kategorija:Umrli 1996.
Kategorija:Biografije, Pittsburgh
Kategorija:Američki pjevači
Kategorija:Američki režiseri
Kategorija:Američki glumci
Jack Lemmon

mini|desno|Jack Lemmon
**John Uhler Lemmon III** (8. februara 1925. - 27. juna 2001.), poznatiji kao **Jack Lemmon**, je bio američki glumac i muzičar koji je dobitnik dva Oscara. Glumio je u preko 60 filmova, poput *Gospodina Robertsa* (1955, za koji je osvojio nagradu Akademije za najboljeg sporednog glumca), *Neki to vole vruće* (1959), *Apartman* (1960), *Dani vina i ruža* (1962) , *Slatka Irma* (1963), *Velika utrka* (1965), *Neobičan par* (1968) i njegov nastavak *Neobičan par II* (1998, sa čestim saradnikom Walterom Matthauom), *Spasite tigra* (1973, za koji je osvojio nagradu Akademije za najboljeg glumca), *Kineski sindrom* (1979), *Nestao* (1982), *Dugotrajno putovanje u noć* (1987., za koji je osvojio Zlatni globus) i *Glengarry Glen Ross* (1992).

## Filmografija (izbor) 
* *Neki to vole vruće*
* *Slatka Irma* 
* *Kolačić sreće*
* *Kineski sindrom*
* *Apartman*
* *Stara gunđala* 
* *Dvanaest gnjevnih ljudi* 
* *Provincijalci*

## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Rođeni 1925.
Kategorija:Umrli 2001.
Kategorija:Biografije, Newton (Massachusetts)
Kategorija:Američki glumci
Kategorija:Američki muzičari
Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Škotske
Kategorija:Dobitnici Emmyja
Impresionizam

[mini|[Édouard Manet, *Veliki kanal u Veneciji*, 1874. ulje na platnu]]
**Impresionizam** je umjetnički pokret u književnosti, muzici i slikarstvu nastao krajem 19. vijeku u težnji da u umjetničko stvaranje unese osobna raspoloženja i dojmove s obzirom na formu izlaganja i izražaja. Zasniva se na realističkom i naturalističkom posmatranju prirode.

Impresionisti napuštaju atelje da bi slikali "pod vedrim nebom". Obala rijeke Sena-e i obala Canal-a ujedno sa šumom Fontainebleu, bili su glavni motivi tog novog slikarstva koje je predstavljalo prirodu preko subjektivne impresije. Impresionisti oslobađaju materiju težine i čvrstine i transformišu energiju čiste svijetlosti u razigrane vesele i senzualne pokrete boja. Esencijalni kriterij ovog umjetničkog smjera se sastoji u prikazivanju predmeta i prirode preko kolorističke analize, sugerisane od strane sunca, svijetlosti i vazduha. Iz tog razloga se gube lokalne boje, i na njihovom mjestu se pojavljuju tačke boja, koje se rekomponuju u samom oku posmatrača. Perspektiva se ne formuliše preko površinske dispozicije na platnu, nego nastaje koloritom i potezima kista na šta utiču promjene atmosfere. Disolucija svijetlosti na tačke i kratke poteze kistom, slijedila je zakon hromatskog simultanog kontrasta, kojim se alteracija boja koje se nalaze jedna do druge dešava iz razloga zakona komplementarnosti.

Polazeći od takvog tretiranja boje, koji se iz početka nije dogmatski primjenjivao, neoimpresionisti, čiji su glavni predstavnici Georges Seurat i Paul Signac, su evolucionisali ka pointillisme, koristeći naučnu analizu boje.

Cilj impresionizma je stvaranje perfekcionisane iluzije izgleda prirode, gdje sve, pa čak i prolazni efekat atmosfere nad svjetlošću može biti predstavljen. Prikazivanje atmosfere i predstavljanje subjektivne impresije kao duhovni podsticaj, određuju stilistički karakter ovog smjera.

## Također pogledajte 
* Ekspresionizam
* Francesco Filippini

Kategorija:Umjetnički pravci
Kategorija:Slikarstvo
Kategorija:Likovna umjetnost
Kategorija:Umjetnost Zapada
Art Nouveau

**Art Nouveau** je umjetnički i dizajnerski pravac koji je kulminirao početkom 20. vijeka, započeo 1880. i doživio vrhunac 1892.-1902. Nazvan je po dućanu u Parizu vlasnika Samuela Binga, sa stvarima dizajniranima u tom stilu.

Lokalni nazivi za skup ovog samosvjesnog, radikalnog i reformističkog stila koji je prethodio modernizmu obuhvaćaju u Njemačkoj Jugendstil (po avangardnom časopisu Jugend), u Beču secesiju, gdje su dalekovidni umjetnici i dizajneri pobjegli iz najpopularnijih salonskih izložbenih prostora i počeli izlagati samostalno u manjim i intimnijim okruženjima.

U Italiji, Stile Liberty je nazvan po londonskom dućanu koji je prodavao modernu dizajnerski robu proisteklu iz pokreta "Arts and Crafts".

Jedna od najvažnijih karakteristika ovog stila je dinamična, valovita linija sinkopiranog ritma. Oblici izgledaju kao da će oživjeti i "rastu" u forme poput biljaka.

## Također pogledajte 
* Art Deco

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Réseau Art Nouveau Network
* lartnouveau.com

Kategorija:Umjetnički pravci
Kategorija:Moderna umjetnost
Kategorija:Arhitektonski stilovi
Kategorija:Dekorativne umjetnosti
Kategorija:Umjetnost Zapada
Kubizam

[mini|200p|desno|Kubistička zgrada u [Pragu]]
**Kubizam** (lat. *cubus* = kocka) jeste slikarski pravac koji se najprije javlja u Francuskoj 1907. Prema kubističkom tumačenju umjetnosti, svi se oblici iz prirode mogu prikazati osnovnim likovima (kocka, kugla, valjak, kupa).

U kubističkoj umjetnosti objekti su izlomljeni, raščlanjeni i ponovo spojeni u apstraktnom obliku — umjesto da predočavaju objekt iz jednog ugla, umjetnici ih dijele u više aspekata.

Kubizam je nastao 1906. sa Braqueom i Picassom. Sreli su se 1907. i sarađivali do početka Prvog svjetskog rata 1914.

## Poznati kubisti 
* Fernand Léger
* Jacques Lipchitz
* Louis Marcoussis
* Marevna (Marie Vorobieff-Stebelska)
* Jean Metzinger
* Alexandra Nechita
* Pablo Picasso
* Georges Braque
* Juan Gris
* Marie Vassilieff
* Fritz Wotruba

Rober Delone bavio se tzv. "orfičkim kubizmom", koji je identificiran sa grupom Puteaux.

## Vanjski linkovi 
* Kubizam i češki kubizam
* Kubizam i kubisti
* Pionirski kubizam
* Mosaic Vision

Kategorija:Slikarstvo
Kategorija:Umjetnički pravci
Kategorija:Moderna umjetnost
Kategorija:Umjetnost Zapada
Švedski jezik

**Švedski jezik** (švedski: *svenska*) je zvanični jezik Švedske i pripada porodici indo-evropskih jezika. 
To je sjevernogermanski jezik koji pripada grupi skandinavskih jezika.
Zajedno sa danskim, čini tzv. istočni krak  skandinavske grupe jezika. Švedski danas govori oko 9,3 miliona ljudi, od kojih su većina u Švedskoj, ali i u Finskoj, Estoniji i imigrantskim zajednicama. 
Švedski je jezik sa visokim stepenom standardizacije. Standardni švedski se temelji na jeziku koji se govori u glavnom gradu Stockholmu.

## Historija razvoja švedskog jezika do danas 
[thumb|right|Primjerak zakonika *Äldre Västgötalagen* iz [Västergötlanda objavljen 1280ih, jedan od najranijih tekstova na švedskom pisan latiničnim pismom.]]
Švedski jezik kao i svi skandinavski jezici vodi porijeklo iz starog nordijskog jezika. To je bio zajednički jezik koji su govorili svi ljudi u Skandinaviji u doba Vikinga. U 9. vijeku stari nordijski jezik se počeo dijeliti u dvije glavne grane, istočnu i zapadnu. Švedski zajedno sa danskim, pripadao je istočnom kraku. Razlike između njih su počele u 13. vijeku.

Švedski jezik koji se govorio u srednjem vijeku je poznat kao "stari švedski". Ovaj period se odnosi na uspostavljanje Rimokatoličke crkve na ovim prostorima. U to vrijeme su latinski i grčki imali snažan uticaj na ovaj jezik.

U narednom periodu, pojavljuje se tzv. "novi švedski" kao posljedica jakog trenda u potrazi za nacionalnim identitetom i evropske reformacije.
Pisani jezik se energično razvija kao simbol nacionalne moći, a 1786. godine kralj Gustav III osniva Švedsku akademiju. 
Standardni jezik je počeo da se pojavljuju u 17. vijeku, zasnovan prvenstveno na *Svea* dijalektima koji se govore u Stokholmu i oko jezera *Malár*, ali i uz neke dijelove iz *Göta* dijalekata. Švedski jezik se širi na račun danskog nakon osvajanja južnih i zapadnih provincija u 17. vijeku.

Period koji uključuje švedski kao što se govori i danas se u lingvističkoj terminologiji naziva "*nusvenska*". Uz industrijalizaciju i urbanizaciju Švedske koja se uveliko odvijala tokom posljednjih decenija 19. vijeka, nova vrsta autora su ostavila svoj ​​trag na švedsku književnost. Mnogi autori, naučnici, političari i druge javne ličnosti su imali veliki uticaj na novi nacionalni jezik koji je bio u nastajanju. Najutjecajniji od svih je bio August Strindberg (1849-1912).
[thumb|right|175px|Naslovna strana Biblije Gustava Vase štampana u gradu [Uppsala 1541. godine]]
Tokom 20. vijeka zajednički, standardizirani nacionalni jezik postao je dostupan svim Šveđanima. Pravopis je konačno ustaljen, i bio je gotovo u potpunosti jedinstven, sa izuzetkom nekih manjih odstupanja, do vremena reforme pravopisa 1906. godine.

## Vanjski linkovi 
* https://web.archive.org/web/20140722052434/http://www.sverigeturism.se/smorgasbord/smorgasbord/culture/lifestyle/language.html

### Gramatike 
* sažeta gramatika švedskog jezika, pripremio Leif Stensson.

## Reference 

Kategorija:Sjevernogermanski jezici
Kategorija:Jezici u Švedskoj
Kategorija:Jezici u Finskoj
Ahmet Hadžipašić

**Ahmet Hadžipašić** (1. juni 1952 – 23. juli 2008) bio je bosanskohercegovački političar i premijer Federacije Bosne i Hercegovine.

## Biografija 
Rođen je 1. juna 1952. u Cazinu. Gimnaziju je završio u Sarajevu, a Metalurški fakultet u Zenici. Postdiplomski studij i doktorsku disertaciju na Mašinskom fakultetu u Zenici završio je 1990.

Objavio je preko 60 naučnoistraživačkih i stručnih radova i dvije stručne knjige. Radio je u firmama "Željezara" Zenica, "Agrokomerc" Velika Kladuša, "Tehnoprojekt" Zenica, "RMK Inžinjering" Zenica i na Mašinskom fakultetu u Zenici. Od 24. 11. 1993. radio je u "Metalnom" iz Zenice. Obavljao je poslove tehnologa-specijalista, upravnika pogona, samostalnog istraživača, šefa razvoja, člana Upravnog odbora, prodekana na Mašinskom fakultetu u Zenici i direktora firme "Metalno".

Proglašen je menadžerom godine Ze-do kantona 1999. i za menadžera decenije 2001. U zvanju redovnog profesora bio je vanjski saradnik Univerziteta u Sarajevu - Mašinskog fakulteta u Zenici (sada već Univerzitet u Zenici) i Univerziteta u Bihaću - Tehnički fakultet u Bihaću. Imao je više stručnih specijalizacija u inozemstvu. U okviru društvenih aktivnosti bio je predsjednik KK "Metalno" Zenica i predsjednik NK Čelik. Bio je oženjen i otac tri kćerke.

## Smrt 
Umro je u Zenici 23. jula 2008. od posljedica srčanog udara.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Ahmet Hadžipašić, The Guardian

Kategorija:Rođeni 1952.
Kategorija:Umrli 2008.
Kategorija:Biografije, Cazin
Kategorija:Bosanskohercegovački političari
Kategorija:Političari Stranke demokratske akcije
Kategorija:Političari Federacije Bosne i Hercegovine
Kategorija:Bivši studenti Univerziteta u Zenici
Franjo Asiški

**Franjo Asiški** (5. juli 1182. Assisi; umro 3. oktobra 1226. Portiuncula kod Assisija) je 1209. godine utemeljio franjevački red.

Italijanski mistik, pjesnik i katolički fratar koji je osnovao redovnički red franjevaca. Bio je nadahnut da vodi kršćanski život u siromaštvu kao prosjak  i putujući propovjednik. Jedna od najcjenjenijih figura u kršćanstvu,  Franju je kanonizirao papa Grgur IX 16. jula 1228. Uobičajeno se prikazuje kako nosi smeđu haljinu s užetom vezanim oko struka, s tri čvora koji simboliziraju tri franjevačka zavjeti siromaštva, čednosti i poslušnosti.

## Također pogledajte 
* Sveti Benedikt

## Vanjski linkovi 
## Reference 
Kategorija:Kršćanski sveci
Kategorija:Franjevci
Kategorija:Rođeni 1182.
Kategorija:Umrli 1226.
.sy

**.sy** je najviši Internet domen za Arapsku Republiku Siriju.

## Također pogledajte 
* Spisak ostalih najviših internetskih domena

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Spisak najviših domena, na *iana.org*.

Kategorija:Sirija
S
Pablo Picasso

**Pablo Ruiz Picasso** (Málaga, 25. oktobar 1881 – Mougins, 8. april 1973) bio je španski slikar. Njegovo puno ime je *Pablo Diego José Francisco de Paula Juan Nepomucéno Maria de los Remedios Crispin Crispriano Santisima Trinidad Ruiz Blasco*, svoje slike je potpisivao s Picasso, djevojačkim prezimenom svoje majke.

Jedan od najistaknutijih slikara 20. vijeka. Njegova je talentiranost bila izuzetna od najranijeg djetinjstva. U Barceloni, gdje je pohađao školu, kao i u Madridu gdje je bio svakodnevni posjetitelj muzeja Prado, ispitivao je sve u vezi sa slikarstvom, a sanjao je i o Parizu, kamo napokon stiže u oktobru 1900.

U historiji slikarstva malo je "državnih udara” koji se smionošću i odjekom mogu mjeriti s onim što ga je Pablo Picasso ostvario 1907, kada je svojim zapanjenim prijateljima pokazao *"Gospođice iz Avignona"*, sliku na kojoj je svijet predočio kao u razbijenu zrcalu. Picasso je bio pokretač i inspirator slikarskih smjerova kao što su kubizam i sugestivni ekspresionizam koji predstavljaju pravi revolucionarni obrat u modernoj likovnoj umjetnosti.

Njegov veliki opus obuhvata više stvaralačkih faza: "modru", "ružičastu", "kubističku"zatim "klasičnu", "nadrealisitčku" i "ekspresionističku". Gotovo da nema likovnog područja u kojem Picasso nije izrazio svoj umjetnički kreativni genij. Bavio se slikarstvom na platnu i na zidu, skulpturom, grafikom i keramikom, izrađivao kolaže i plakate i u svemu tome bio velik. Zakleo se da se neće vratiti u domovinu Španiju sve dok je na vlasti Francov režim. Svoje se zakletve i pridržavao, tako da je sve do smrti, 8. aprila 1973, živio u Francuskoj.

## Također gledajte
*Picassova sirena

## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1881.
Kategorija:Umrli 1973.
Kategorija:Biografije, Málaga
Kategorija:Španski slikari
Andy Warhol

**Andy Warhol** (rođen kao Andrew Warhola) u Pittsburghu, 6. augusta 1928 – New York, 22. februar 1987. bio je američki slikar, režiser, publicista, glumac i izdavač te suosnivač i najvažniji predstavnik američkog pop arta. Karijera je započeo 1950-ih kao grafički dizajner i ilustrator za modne, glossy i lifestyle časopise i brzo se razvijao. Ostavio je opsežan opus, od jednostavnih reklamnih grafika do slika, objekata, filmova i knjiga. Radio je i kao muzički producent.

## Biografija 
### Djetinjstvo 
mini|Kuća Warhola na adresi 3252 Dawson Street, Pittsburgh
Andy Warhol bio je najmlađi od trojice sinova siromašne seljačke porodice s lemko-rusinskim korijenima. Njegovi roditelji Ondrej Varhola (amerikanizirani u Warhola) (1888–1942) i Ulja Julia Justina (rođena Zavacka; 1892–1972), bili su doseljenici iz sela Mikó (danas Miková u blizini Medzilaborce, na sjeveroistoku Slovačke (tada: Kraljevina Ugarska). Njegovo rođeno ime bilo je Andrew Warhola, koje je kasnije dodatno amerikanizirao. Bio je grkokatoličke vjeroispovjesti. Andy Warhol je volio koketirati sa svojim datumom rođenja i povremeno ga je "pomlađivao" na 1930, ponekad čak i na 1933, zbog čega biografije često sadrže vrlo različite podatke; međutim, izjavio je da je njegovo mjesto rođenja Pittsburgh u Pennsylvaniji, gdjr je rođen u 73 Orr Street. Godine 1934. porodica je napustila svoj jednosobni stan u sirotinjskoj četvrti Sohoa i preselila se u vlastitu jednokatnicu od cigle u 3252 Dawson Street u južnom Oaklandu.

### Umjetnički počeci 
### Slikarstvo 
### The Factory 
### Filmovi 
## Literatura 
## Reference 
Kategorija:Rođeni 1928.
Kategorija:Umrli 1987.
Kategorija:Američki umjetnici
Kategorija:Američki režiseri
Kategorija:Američki filmski producenti
Michelangelo Buonarroti

**Michelangelo di Lodovico Buonarroti Simoni** (Arezzo, 6. mart 1475 – Rim, 18. februar 1564) bio je italijanski renesansni slikar, skulptor, arhitekt i pjesnik. 
Sama količina umjetničkih djela na svakom polju umjetničkog stvaralaštva za vrijeme njegovog dugog života je zadivljujuća. Kada se uzme u obzir količina prepiske, skica i preživjelih sjećanja on je najbolje dokumentovani umjetnik iz 16. vijeka. Dva njegova najpoznatija djela, "Pietà" i "David" su izvajana u njegovim kasnim dvadesetim u ranim tridesetim godinama.

Michelangelo je također stvorio dva najutjecajnija fresko slikarska djela u historiji zapadne umjetnosti: scene iz "Postanka" na stropu Sikstinske kapele u Vatikanu u Rimu i Posljednji sud na oltarskom zidu kapele. Kasnije u životu, dizajnirao je kupolu bazilike Svetog Petra u Vatikanu i doveo do revolucije u klasičnoj arhitekturi sa svojim izumom džinovskog reda pilastrima.
 
Za života, Michelangela su često nazivali "Il Divino" ("božanstveni"), odgovarajući nadimak koji je dobio zbog intenzivne duhovnosti u njegovim djelima.

## Vanjski linkovi 
* Djela Michelangela Buonarrotija na Projektu "Gutenberg" 

Kategorija:Rođeni 1475.
Kategorija:Umrli 1564.
Kategorija:Italijanski arhitekti
Kategorija:Italijanski kipari
Kategorija:Italijanski slikari
Kategorija:Italijanski polimati
Kategorija:Renesansni slikari
Vasilij Kandinski

**Vasilij Kandinski** (ruski **Василий Кандинский**, Moskva, 16. decembar 1866. - Neuilly-sur-Seine, 13. decembar 1944.) je njemački slikar ruskog porijekla. Jedan od najvažnijih slikara XX. vijeka uz Picassa. Bio je vođa grupe iz Münchena - Der Blaue Reiter. 

## Također pogledajte 
* Johann Wolfgang von Goethe

Kandinski, Vasilij
Kandinski, Vasilij
Kandinski, Vasilij
Kandinski, Vasilij
Kandinski, Vasilij
Posljednja večera

**Posljednja večera** Leonarda da Vincija jedno je od najvećih umjetničkih remek-djela uopće.

Vjerovatno 1494. godine Da Vinci dobija zadatak da napravi sliku *Posljednja večera* u dominikanskoj crkvi *Santa Maria delle Grazie*, koju je vojvoda od Milana Lodovico Sforza izabrao sebi kao porodičnu kapelu i mauzolej i koju je 1492. godine Bramante djelomično dao renovirati. Slika je trebala ukrašavati sjeverni zid blagovaonice. 8. februara 1498. Luka Pacioli u svom traktatu *De divina proportione* potvrđuje vojvodi od Milana da je vidio djelo u potpunosti gotovo.

U Leonardovoj izvedbi *Posljednje večere* Juda sjedi na istoj strani stola kao i Isus i apostoli, a ne, kao po tradicionalnoj shemi, njima nasuprot.

Slika je preživjela bombaški napad saveznika 1943, međutim, vlažni zidovi uzrokovali su konstantno pogoršavanje stanja cijele slike. Kompleksni i radikalni postupak restauracije dovršen je u drugoj polovini 1990-ih, tako da je djelo opet dostupno javnosti.

## Vanjski linkovi 
* Službena stranica *Posljednje večere*

Kategorija:Slike Leonarda da Vincija
Kategorija:Umjetničke slike iz 1490-ih
Jim Carrey

**Jim Carrey** (*James Eugene Carrey)* jest kanadsko-ammerički filmski glumac, komičar, scenarista i producent rođen 17. januara 1962. u Newmarketu u kanadskoj saveznoj državi Ontario, a od 7. oktobra 2004. posjeduje dvojno kanadsko-američko državljanstvo.

## Filmografija
## Reference 
Kategorija:Rođeni 1962.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Newmarket (Ontario)
Kategorija:Američki glumci
Kategorija:Kanadski glumci
Ivan Meštrović

250px|thumb|Ivan Meštrović
**Ivan Meštrović** (Vrpolje kod Slavonskog Broda, 15. august 1883. – South Bend, Indiana, SAD, 16. januar 1962) bio je hrvatski skulptor i arhitekt.

Jedan je od najvećih skulptora 20. vijeka. Diplomirao je likovnu akademiju u Beču. Profesor na likovnim akademijama u Zagrebu, Syracusi (1947) i South Bendu (1955). Rođen je u seoskoj katoličkoj porodici u Slavoniji, a odrastao u rodnom selu svojih roditelja Otavicama u Dalmaciji. Njegova religioznost oblikovala se pod uticajem narodne religioznosti, Biblije i kasnog Lav Tolstoja.

Prema Meštroviću misterij ljubavi odgonetka je misterija smrti i uvjet vjerovanja u vječnost. Stoga su mu čovjekova djela na zemlji, pa i umjetnost, *"otisci besmrtnog bića"*. Uz herojsko-nacionalni i intimistički ciklus, religiozni ciklus zauzima središnje mjesto u Meštrovićevu stvaralaštvu (sakralni objekti, skulpture u mramoru, bronzi i drvu), u kombinaciji arhajskog. "gotizirajućeg", secesionističkog i ekspresionističkog stila. "Gotizirajuća ekspresivna mistika" našla je svoj izraz u kapelici Sv. Križa u Kašteletu (Split), s velikim drvenim Raspelom (1917). i nizom drvenih reljefa s prizorima iz Kristovog života (1917-53). Mauzolej porodice Račić u Cavtatu (Gospa od Anđela, 1920-23) monumentalno je arhitektonsko-skulptorsko zdanje, a glavne su mu skulpture Raspelo, Sv. Roko i anđeli s dušama pokojnika. Spomen-crkva kralja Zvonimira u Biskupiji kraj Knina nadahnuta je starohrvatskim crkvicama.

**Ostala važnija  djela:** 
* Pieta (vidi slika), 
* Mauzolej u Otavicama, 
* Zdenac života, 
* Domagojevi strijelci, 
* Njegošev mauzolej na Lovćenu kraj Cetinja (Crna Gora), 
* Historija Hrvata, 
* Spomenik zahvalnosti Francuskoj (Beograd), 
* Pobednik (Beograd), 
* Spomenik Neznanom Junaku (Avala kraj Beograda), 
* Svetozar Miletić (Novi Sad), 
* Rimska Pieta, 
* Job.

## Galerija djela 

Datoteka:Zdenac života (Meštrović) 1.jpg|Zdenac života, Zagreb
Datoteka:Kalemegdan 2.jpg|Pobjednik, Beograd
Datoteka:Nikola Tesla kip.jpg|Nikola Tesla, Zagreb
Datoteka:Marko Marulic Split 0807.jpg|Marko Marulić, Split
Datoteka:Grgur Ninski Varaždin.jpg|Grgur Ninski, Varaždin
Datoteka:Supplicant Persephone sculpture by Ivan Meštrović on Syracuse University campus.jpg|Perzefona, New York
Datoteka:Povijest Hrvata (Meštrović).jpg|Historija Hrvata, Zagreb

## Vanjski linkovi 
*Biografija Meštrovića
*Fundacija Ivana Meštrovića
*Ivan Meštrović u Italiji
*Notre Dame centar etike i kulture 
*Galerija dijela Meštrovća

Kategorija:Rođeni 1883.
Kategorija:Umrli 1962.
Kategorija:Hrvatski arhitekti
Kategorija:Hrvatski kipari
Kategorija:Biografije, Vrpolje
Kategorija:Jugoslavenski arhitekti
Kategorija:Jugoslavenski kipari
Kategorija:Članovi SANU
Tajvan

**Republika Kina**, poznatija kao **Tajvan** ili **Kineski Taipei** (中華民國 Zhōnghuá Mínguó), a ranije poznata kao Formoza, ostrvska je država u istočnom dijelu Azije. Vlada Republike Kine trenutno ima vlast nad ostrvima: Tajvan, Penghu, Kinmen, Matsu i nekoliko drugih malih ostrva. Susjedne države su Narodna Republika Kina na zapadu, Japan na sjeveroistoku i Filipini na jugu.

Republika Kina član je Svjetske trgovinske organizacije (WTO) i APEC-a. Poznata je kao jedan od četiri azijska tigra i ima industrijski napredno razvijenu privredu. Njena privreda zauzima 26. mjesto u svijetu, s naprednom tehnologijom, koja igra ključnu ulogu u svjetskoj ekonomiji.

Republika Kina visoko je pozicionirana u smislu slobode štampe, zdravstvene zaštite i ekonomskih sloboda.

## Historija 
Kroz historiju je jedno vrijeme pripadao Kini, sve do prvog kinesko-japanskog rata 1894–1895, kada je Japan preuzeo kontrolu nad ostrvom. Nakon Drugog svjetskog rata bio je pod vlašću nacionalističke vlade Chiang Kai-sheka. Ratno stanje koje je vladalo na Tajvanu nakon Drugog svjetskog rata ukinuto je 1987, a dvije godine kasnije dopuštene su i političke stranke. Tajvan danas prisvaja Narodna Republika Kina iako vlasti Tajvana ne žele imati ništa s Kinom.

## Vlada 
Ustroj vlasti je višestranački, sa dva zakonodavna doma.

## Političke podjele 
## Geografija 
Tajvan je ostrvska država u istočnoj Aziji. Glavno ostrvo, historijski poznato kao Formoza, čini 99% područja pod kontrolom Republike Kine, veličine 35.808&nbsp;km2 i koje je približno 180&nbsp;km preko Tajvanskog prolaza od jugoistočne obale kontinentalne Kine. Istočnokinesko more leži na sjeveru, Filipinsko more na istoku, Luzonski moreuz direktno na jugu i Južno kinesko more na jugozapadu. Manja ostrva uključuju brojna ostrva u Tajvanskom moreuzu, uključujući arhipelag Penghu, ostrva Kinmen i Matsu u blizini kineske obale i neka ostrva u Južnokineskom moru.

## Privreda 
mini|desno|180px|Zgrada Taipei 101 simbol je Tajvanskog privrednog čuda.
Privreda ove zemlje je izvozno orijentisana, sa znatnim viškom u razmjeni sa svijetom, kao i velikim vanjskim rezervama. Novčana jedinica Republike Kine je novi tajvanski dolar. Tajvan je jedan od četiri "Azijska tigra".

Privreda je dinamična, kapitalistička i izvozno orijentisana sa naglašenim smanjenjem uplitanja države u investicije i vanjsku trgovinu. U održanju ovog trenda neke velike državne banke i proizvodne firme su privatizovane.

## Stanovništvo 
Stanovništvo Republike Kine većinski čine etnički Kinezi oko 97-98%. Govore tajvanskim oblikom mandarinskog jezika.

## Kultura 
## Također pogledajte 
* Politika jedne Kine

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Taiwan  odrednica u *The World Factbook*
* Taiwan flashpoint BBC News
* Taiwan country profile BBC News
* Background Note: Taiwan US Department of State
* Taiwan Travel Information and Travel Guide Lonely Planet
* Taiwan's 400 years of history  New Taiwan, Ilha Formosa

Kategorija:Tajvan
Kategorija:Države i teritorije osnovane 1912.
Kategorija:Ostrvske države
Kategorija:Članice Organizacije nezastupljenih država i naroda
Kategorija:Države svijeta
Pedagoška psihologija

mini|desno|180px|Abakus služi za učenje apstraktnih koncepata.
**Pedagoška psihologija** se bavi izučavanjem ljudskog ponašanja i učenja na različitim uzrastima i u različitim uslovima vaspitno - obrazovne sredine.
To je grana primjenjene psihologije, čiji je cilj unapređivanje tih procesa i njihovog podizanja na jedan viši i kvalitetniji nivo, u smislu optimalnog razvoja sposobnosti i osobina ličnosti učenika.
Također imamo i definiciju školske psihologije: ona otkriva zakonitosti koje nastaju u odgojno-obrazovnom procesu. Njen je osnovni zadatak da ustanovi što efikasnije nastavne metode u proučavanju, posebno one koje se odnose na motivaciju i učenje.

## Također pogledajte 
* Kognitivna nauka
* Motivacija
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* PEDAGOŠKA PSIHOLOGIJA
Kategorija:Pedagogija
Kategorija:Psihologija
Crkveni raskol

**Crkveni raskol** je događaj u historiji kršćanstva koji je razdvojio do tada jedinstveno halkedonsko kršćanstvo na zapadno katoličanstvo i istočno pravoslavlje. Mada se za datum uzima 1054, godina u kojoj su rimski Papa Leo IX i konstantinopoljski Patrijarh Mihael I ekskomunicirali jedan drugog, istočno-zapadni raskol je u stvari bio proizvod dugog perioda međusobnog otuđivanja i zahlađivanja odnosa između dviju crkava, rimske i bizantijske.

Glavni razlog raskola je bio u neslaganju oko papskog autoriteta - rimski papa je polagao pravo na četiri istočna patrijarhata, koji su zajedno s Rimom činili pet ranih crkava, dok su četiri istočna patrijarha tvrdili da je prvenstvo Patrijarha Rimskog, tj. pape, samo u smislu časti, te da papa ima pravo polaganja samo na zapadne kršćane. Ovaj stav je do danas ostao nepromijenjen među pravoslavnim crkvama. Drugi značajan razlog je bio u *filioque* klauzuli koju je zapadna crkva uvrstila u svoj Nikejski kredo.

Rimski car Konstantin Veliki prebacuje sjedište carstva u Byzantion 330. g. (u balkanskim krajevima poznat i kao Carigarad). 395. g. označava konačnu podjelu Rimskoga Carstva na dva dijela kada car još uvijek jedinstvenoga carstva Teodozije I daruje svojim sinovima Arkadiju-Istok,a Honoriju-Zapad. Zapadni dio carstva će u relativno kratko historijsko vrijeme nestati (150 godina) pod najezdom raznoraznih  naroda iz potlačenih rimskih provincija. Istočni dio je postao "pandan" nekadašnjem moćnom carstvu. Pokušaji revitalizacije "staroga" su postali bezuspješni naročito za vrijeme Justinijana I koji je uspio vratiti mnoge provincije pod "orlovski plašt". Carstvo je nakon toga potresla velika epidemija koja je desetkovala stanovništvo slično srednjovjekovnoj kugi. Uzroci raskola između "zapadne" i "istočne" crkve leže upravo u ovim antičkim korijenima. Zapadno Rimsko Carstvo ili ono koje je neko preuzeo kao takvo oslanjalo se na latinski jezik i njega je uvijek stavljalo u prvi plan radi lakše manipulacije vjernicima odnosno ostatcima ostataka nekadašnjeg carstva. Carigrad je uveo narodne jezike u neke svoje regije, ali je međutim u druge vršio nasilno pokrštavanje i grčku doktrinu kao svemoguću što je rezultiralo pobunom Arapa i osvajanjem Bliskog Istoka. Napadi muslimana na Evropu nikako nisu odvojeni događaji od crkvenog raskola 1054.g.
Plavi jahač

***Plavi jahač*** (njem. *Der Blaue Reiter*) ekspresionistička je umjetnička grupa. Udrugu proizašlu iz Neue Künstlervereinigung München 1911. u Münchenu su osnovali Vasilij Kandinski i Franz Marc. Ostali značajni članovi bili su Alexej von Jawlensky, Paul Klee, August Macke i Gabriele Münter.

Osnovna namjera ovih umjetnika bila je slobodno, prijateljsko okupljanje istomišljenika bez određenog programa. Tako su oni zadržali mogućnost stvaranja ili razvitka vlastitog stila. Ime su dobili po istoimenoj slici Kandinskog iz 1903. Nasuprot drugoj velikoj umjetničkoj grupi njemačkog ekspresionizma (Die Brücke), namjere *Plavog jahača* nisu bile usmjerene prema kritičkom suočavanju sa stvarnošću nego prema slikarskom, više intelektualnom i spiritualnom poimanju umjetnosti.

Pripadnici grupe podržavajući ideju o umjetnosti Kandinskog (o spiritualnom o umjetnosti 1912), tražili su nove izražajne mogućnosti i naglašavajući samosvjesnost boje i oblika težili apstrakciji. Za pripadnike *Plavog jahača* značajno je da su bili vrlo otvoreni prema drugim umjetničkim strujanjima (ponajprije prema Delaunayevu orfizmu) te narodnoj umjetnosti. Stoga su članovi grupe svojoj prvoj programskoj izložbi (1911) nastojali dati međunarodno obilježje. Nakon izbijanja Prvog svjetskog rata grupa je raspuštena. Međutim, njene ideje i dalje su živjele među bivšim članovima Bauhausa i znatno utjecale na područja apstraktne umjetnosti.

Kategorija:Slikarstvo
Kategorija:Umjetnost Zapada
Faruk Hadžibegić

**Faruk Hadžibegić** (rođen 7. oktobra 1957. godine u Sarajevu, Bosna i Hercegovina) je bosanskohercegovački nogometni trener, te bivši nogometaš.

Hadžibegić je tokom karijere igrao za matični klub Sarajevo, Real Betis, Sochaux i Toulouse. Bio je važan član nezaboravne sarajevske ekipe koja je osvojila Prvu ligu Jugoslavije 1984/85. sezone. U Sochauxu je godinama igrao uz sunarodnjaka Mehmeda Baždarevića.

Hadžibegić je za reprezentaciju Jugoslavije debitovao na utakmici kvalifikacija za Evropsko prvenstvo u oktobru 1982. godine protiv Norveške. Bio je učesnik Evropskog prvenstva 1984. i Svjetskog prvenstva 1990. godine. Redovno je nastupao za reprezentaciju i odigrao svoju posljednju utakmicu za Jugoslaviju u martu 1992. godine, prijateljsku utakmicu protiv Nizozemske.

Kao trener je radio u Sochauxu, Betisu, Gaziantepsporu, te nekolicini francuskih i turskih klubova. Također je bio selektor reprezentacije Bosne i Hercegovine 1999. i selektor reprezentacije Crne Gore od 2019. do 2020 godine. Od januara do juna 2023. godine, ponovo je bio selektor reprezentacije Bosne i Hercegovine.

## Uspjesi
### Kao igrač
*1985. godine prvak Jugoslavije sa Sarajevom.
*1990. godine 1/4 finale na svjetskom prvenstvu u Italiji sa reprezentacijom Jugoslavije.

### Kao trener
*Sezona 1997/98. prelazak iz druge u prvu ligu Francuske sa Sochauxom.
*Sezona 2000/01. prelazak iz druge u prvu ligu Španije sa Real Betisom.

## Reference
## Vanjski linkovi
*
*
*
*

Kategorija:Rođeni 1957.
Kategorija:Bosanskohercegovački nogometaši
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Igrači na Evropskom prvenstvu u nogometu 1984.
Kategorija:Igrači na Svjetskom prvenstvu u nogometu 1990.
Kategorija:Nogometaši Sarajeva
Kategorija:Nogometaši Real Betisa
Kategorija:Nogometaši Sochaux-Montbéliarda
Kategorija:Nogometaši Toulousea
Kategorija:Selektori nogometne reprezentacije Bosne i Hercegovine
Kategorija:Selektori nogometne reprezentacije Crne Gore
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Sportisti iz Sarajeva
Kategorija:Bosanskohercegovački sportisti 20. vijeka
Kategorija:Bosanskohercegovački nogometni treneri
Kategorija:Jugoslavenski nogometni reprezentativci
Kategorija:Jugoslavenski nogometaši
Kategorija:Francuski nogometni treneri
Velika Albanija

[mini|Karta [Albanci|albanskog stanovništva u susjednim zemaljima Albanije]]
mini|Granice tzv. Velike Albanije prema albanskim nacionalistima
**Velika Albanija** ili **Etnička Albanija**  su nazivi za iredentistički pokret albanskih nacionalista.

Pobornici ovog nacionalističkog projekta se zalažu za ujedinjenje svih Albanaca gdje su većinsko stanovništvo, neovisno od njihove religiozne ili političke oprijedeljenosti. Pored postojeće Albanije, pojam uključuje Kosovo i regije u susjednim državama, i to Preševsku doline u Srbiji, jugoistočnu i istočnu Crnu Goru (odnosno Ulcinj, Bar, Tuzi, Plav, Gusinje, Rožaje), sjeverozapadu Grčku (odnosno grčku regionalnu jedinicu Tesprotija i Preveza, poznato od strane Albanaca kao Čamerija) i zapadnu Makedoniju (odnosno Tetovo, Gostivar, Debar, Kičevo, Struga, Kumanovo i Skoplje).

## Terminologija 
Pojam **velika Albanija** (albanski: *Shqipëria e madhe*) najčešće se koristi među zapadnjačkim historičarima i političarima. Sa druge strane, albanski nacionalisti za zemlje koje se smatraju domovinom etničkih Albanaca, iako ih naseljava i veliki broj ne-Albanaca, koriste pojam **etnička Albanija** (albanski: *Shqipëria etnike*) ili noviji pojam **prirodna Albanija** (albanski: *Shqipëria natyrale*). Albanski nacionalisti koriste i pojam **albansko nacionalno ujedinjenje** (albanski: *Ribashkimi kombëtar shqiptar*).

### Teritorijalne pretenzije 
* : u cijelosti
* : južni Epir i ostrvo Krf
* : zapadni dio države (uključujući glavnog grada Skopja), tj. tzv. "Republika Ilirida"
* : Preševska dolina, to su općine Preševo, Bujanovac i dio Medveđe; dijelovi Srbije istočno od granice sa Kosovom); dijelovi Sandžaka - općine Prijepolje, Sjenica, Tutin, i Novi Pazar
*: u cijelosti
* : južni i istočni dijelovi Crne Gore sa Barom, Ulcinjem, Podgoricom, dijelovi općina Plavom i Rožajem; dijelovi Sandžaka - općine Bijelo Polje, Berane, Rožaje, Plav, i Gusinje

## Historija 
### Albanski nacionalni pokret iz 19. vijeka 
### Drugi svjetski rat 
### Velika Albanija danas 
## Također pogledajte 
* Albanski nacionalizam
* Iredentizam
* Velika Srbija

## Reference 
Kategorija:Historija Albanije
Kategorija:Pannacionalizam
Foton

mini|desno|250px|Fotoni emitovani u koherentnom snopu pomoću lasera
**Fotoni** su elementarne čestice koje se mogu opisati kao elektromagnetni energetski paketi određene frekvencije. Primjer fotona je svjetlost, pored ostalih vidova elektromagnetnih talasa (radio zračenja, infra-crvenog zračenja, itd.). Fotoni imaju osobine zbog kojih se ova čestica smatra dijelom kao čestica, ali i kao talas, u nauci poznato kao dualitet čestice-talasa. Osobine zbog kojih se foton ponaša kao čestica su primjetljive u fotoelektričnom efektu, dok su osobine zbog kojih se smatra kao talas primjetne kroz difrakciju i interferiranje svjetla kroz otvor ili rupu. 1801. godine engleski naučnik Thomas Young dokazao je osobinu svjetlosti (fotona) da se ponaša poput talasa time što je, u principu, osvijetlio dupli otvor (). Rezultat ovog eksperimenta su bile linije na pozadini na kojoj se vidjelo svjetlo koje je prošlo kroz otvor. Intenzitet svjetla je bio najveći u sredini i slabio je simetrično sa obje strane. Ovo je bio prvi dokaz da svjetlo ima osobine talasa.

Svako tijelo na temperaturama većim od 0 K (kelvina) zrači elektromagnetne talase, koji se sastoje od čestica. Kada je u pitanju svjetlosno zračenje, tada se te čestice nazivaju fotoni.

Energija jednog fotona je proporcionalna frekvenciji svjetlosti **(ε = hν)**.

* ε (epsilon) – energija čestice(fotona)
* h – Plankova (Max Planck) konstanta
* ν (ni) – frekvencija svjetlosti

## Također pogledajte 
* Dopplerov efekt
* Elektromagnetno zračenje
* Laser
* Svjetlost
* Fotografija

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://pdg.lbl.gov/2009/tables/rpp2009-sum-gauge-higgs-bosons.pdf
* https://web.archive.org/web/20080418002757/http://dbhs.wvusd.k12.ca.us/webdocs/Chem-History/Planck-1901/Planck-1901.html
* http://www.physik.uni-augsburg.de/annalen/history/einstein-papers/1905_17_132-148.pdf
* http://physics.uoregon.edu/~soper/Light/photons.html 

Kategorija:Optika
Kategorija:Koncepti u fizici
Kategorija:Elektromagnetizam
Kategorija:Bozoni
Pektin

**Pektini** su heteropolisaharidi koji se nalaze u ćelijskom zidu biljaka. Samo ime pektin potječe od grčke riječi "pektos" (πηκτός) što u prevodu znači želiran, ukrućen. Komercijalni pektin je bijeli amorfni prah.
mini|141x141piksel|Pektin u prahu

Pektinske materije predstavljaju visokomolekularna jedinjenja ugljikohidratne prirode, vrlo složene strukture. Moguća je klasifikacija pektinskih materija na:

* protopektin;
* pektininska kiselina; 
* pektinska kiselina;
* pektin.

Pektini se međusobno razlikuju u dužini polimernog lanca, kompleksnosti, kao i strukturi monosaharidne jedinice. U kiselim uvjetima, pektini formiraju gel. Zbog te pojave koristi kao jestivi agens za želiranje u procesingu hrane. Ovaj efekt se koristi u proizvodnji džemova, želea i sličnih proizvoda.

Pektin je polimer koji se sastoji od galakturonske kiseline kao monomera. Glavni lanac polimera može biti kombiniran i sa ramnoznim grupama. Kraboksilne grupe galakturonske kiseline mogu biti esterificirane ili amidirane. Općenito pektin kao polimer galakturonske kiseline može sadržavati tri glavna polisahridna tipa:

* Poligalakturonan, koji je polimeriziran od ponovljenih D-galakturoniskih kiselina monosaharidne podjedinice 
* Ramnogalakturonan I, koji je alternativno sastavljen od L-ramnoze I D- galakturonske kiseline kao podmonomernih jedinica
* Ramnogalakturonan II, koji je Kompleks, visoko razgranatih polisahrida

Skeletnu osnovu pektinskih materija predstavlja poligalakturonska kiselina. Ona je polimer ostataka D-galakturonske kiseline, međusobno povezanih 1,4-L-galaktozidnom vezom. Poligalakturonska kiselina je najprostije jedinjenje ove grupe materija.

U hrani pektin nosi oznaku "E 440".

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Codex General Standard for Food Additives (GSFA) Online Database; A list of permitted uses of pectin, further link to the JECFA (...) specification of pectin.
* European parliament and council directive No 95/2/EC of 20 February 1995 on food additives other than colours and sweeteners; EU-Directive that lists the foods, pectin may be used in. Note: The link points to a "consleg"-version of the directive, that may not include the very latest changes. The Directive will be replaced by a new Regulation for food additives in the next few years.
* Certo Health: Information on reported health benefits of apple pectin, (UK).

Kategorija:Polisaharidi
Kategorija:Prehrambeni aditivi
Kategorija:Nauka o hrani
Kategorija:Aditivi sa E-brojem
Harmonika

mini|Harmonika
**Harmonika** je polifoni i aerofonski muzički instrument sa klavijaturom ili dugmadima. Muzičar na harmonici (harmonikaš) rukama širi i skuplja mjeh čija zračna struja prolazi kroz ventile. Ove ventile kontrolišu harmonikaševi prsti pritiskom na tipke.

Postoje 3 vrste harmonike: klavirka harmonika, bajan i bandoneon. Osim u tradicionalnoj, narodnoj muzici, harmonika je prisutna i kao instrument i u zabavnoj i u klasičnoj muzici. Veličina i zvukotvorna različitost harmonike zavisi od broja tipki na klavijaturi, broju registara i broju basova. Za harmoniku postoji danas poprilično opsežna stručna literatura, čijem obogaćenju doprinose i brojne obrade poznatih kompozicija velikih kompozitora. U većini slučajeva je jedan od vodećih instrumenata u orkestrima koji izvode sevdalinke.

### Historijski razvoj harmonike 
Harmonika predstavlja jedan od najspecifičnijih i najrasprostranjenijih muzičkih instrumenata savremenog doba. Svoj razvojni put započela je u Evropi tokom 19. stoljeća, ali korijene vuče još iz drevne Kine, gdje su nastajali prvi aerofoni instrumenti sa jezičcima. Kao instrument koji pripada grupi aerofona, harmonika proizvodi zvuk vibracijom metalnih jezičaka koji reagiraju na strujanje zraka kroz mijeh. Ovaj princip omogućava bogatu dinamiku i prepoznatljiv ton, zbog čega je harmonika našla svoje mjesto u različitim muzičkim žanrovima i tradicijama.

Najstariji poznati instrument koji se može smatrati pretečom harmonike jeste kineski šeng, nastao oko 2700. godine prije nove ere. Šeng je posjedovao bambusove cijevi i rezonantnu kutiju, a zvuk je dobijan vibracijom jezičaka. U srednjem vijeku u Evropi se razvijaju instrumenti poput portativa i regala, koji su se također oslanjali na princip vibrirajućih jezičaka, ali su imali ograničene tehničke mogućnosti i slabiju intonacijsku stabilnost.

Pravi razvoj harmonike započinje početkom 19. stoljeća. Godine 1822. njemački majstor Christian Friedrich Bushmann konstruisao je instrument koji je spajao mijeh i klavijaturu s metalnim jezičcima. Ovim izumom postavljen je temelj za kasniju gradnju moderne harmonike. Samo nekoliko godina kasnije, 1829. godine, u Beču je Cyrillus Damian patentirao instrument pod nazivom *Accordion*. Damianov izum imao je jasnu podjelu na desnu ruku za melodiju i lijevu ruku za basove i akorde, što je značajno doprinijelo popularizaciji instrumenta. Značajna prekretnica dogodila se 1877. godine kada je Franz Walter konstruisao prvu hromatsku harmoniku. Za razliku od ranijih modela, kod kojih se ton mijenjao ovisno o smjeru kretanja mijeha, hromatska harmonika omogućavala je proizvodnju istog tona pri otvaranju i zatvaranju mijeha. Time je instrument postao tehnički fleksibilniji i pogodniji za izvođenje složenijih muzičkih djela.

## Također pogledajte 
* Spisak harmonikaša
* Bandoneon

## Reference 
Kategorija:Instrumenti sa tipkama
Kategorija:Njemački izumi
Županja

mini|280px|Županja, centar i rimokatolička crkva "Sv. Ivan Krstitelj"
**Županja** je grad u Hrvatskoj, u Vukovarsko-srijemskoj županiji.

## Geografski položaj
Županja se nalazi jugozapadu županije, uz jedan od meandara rijeke Save, u ravnici Zapadnog Srijema.
## Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Županja.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, grad, odn. naseljeno mjesto Županja je imao 12.090 stanovnika.

### Grad Županja 
**Napomena**: *Nastao iz stare općine **Županja**.*

### Županja (naseljeno mjesto) 
### Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Županja je imalo 11.947 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

### Popis 1910.
## Galerija 

File:Zupanja-2.JPG|gradski detalj
File:Cardak, Museum in Zupanja.JPG|"Čardak", muzej
File:Memorial for the defenders of Zupanja, Croatia.JPG|spomenik Domovinskom ratu
File:HŽ 2062 Županja.jpg|željeznička stanica, 1997

## Također pogledajte
* Spisak gradova u Hrvatskoj

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Gradovi u Hrvatskoj
Kategorija:Gradovi u Vukovarsko-srijemskoj županiji
*
Pop art

thumb|200px|desno|Poštanska marka Sjedinjenih Država pod nazivom "Love", djelo Roberta Indiane.
**Pop art** (engl. *popular art* - popularna umjetnost) je umjetnički pokret koji se javio u Velikoj Britaniji i SAD-a 1950-ih, a vrhunac je dostigao 1960-ih godina 20. vijeka. Pop art zadire u prošlost, a njegove korijene nalazimo u dadaizmu i kubizmu.

## Pop art u dizajnu 
Moda i umjetnost su jako utjecale na proizvode u dizajnu i ni jedan umjetnički pravac nije ostavio takav snažan dojam na komercijalni dizajn kao pop art. Pop umjetnici kao Andy Warhol, Jasper Johns, Roy Lichtenstein i Robert Indiana su okrenuli svijet umjetnosti naopako crtajući svakodnevnicu predstavljajući to kao ironiju, irelevantnu umjetnosti.

Andy Warhol je javno slavio američki konzumerizam u svojim ponavljajućim segmentima prizora ikona popularne kulture konzerve "*Campbell supe*" ili Elvis Presleya. Ironično, ali proizvođači počinju upotrebljavati pop-art pri oblikovanju svojih proizvoda  toliko da je to postalo dio svakodnevnog života. Dobar primjer je postanška marka pod nazivom "LOVE" koju je izradio Robert Indiana.

## Također pogledajte 
* Op art

## Vanjski linkovi 
* Brooklyn Museum Exhibitions  

Kategorija:Slikarstvo
Kategorija:Umjetnost
Kategorija:Moderna umjetnost
Kategorija:Umjetnički pravci
Kategorija:Umjetnost Zapada
Islandski jezik

**Islandski jezik** () jest skandinavski, germanski jezik indevropskog porijekla koji se pretežno govori na Islandu. Jezik govori približno 320.000 ljudi na Islandu te nekoliko hiljada u dijaspori. Nastao je izoliranim razvojem od jezika Norvežana koji su od 9. stoljeća naseljavali Island. Sadrži znatan broj keltskih elemenata, koje su donijele grupe doseljenika s Britanskih ostrva. U bliskoj je vezi s farskim jezikom; njihovi pisani oblici vrlo su slični, ali u govornom obliku nisu međusobno razumljivi. Nije međusobno razumljiv ni s ostalim kontinentalnim skandinavskim jezicima (danskim, norveškim i švedskim), a još je udaljeniji od dva germanska jezika s najvećim brojem govornika: engleskog i njemačkog.

U nastanku islandskog jezika obično se razlikuju četiri faze: do 12. stoljeća trajala je **arhaična**, od polovine 12. do polovine 14. stoljeća **klasična**, do polovine 16. **srednja**, dok **moderna faza** počinje oko 1540–1550, a jedna od najvažnijih stvari iz tog perioda jest prijevod Biblije iz 1584. (prevodilac je bio Guðbrandur Þorláksson). Spomenici arhaične baze sačuvali su veliki broj staronordijskih elemenata, važnih za uporedno izučavanje germanskih jezika.

Savremeni islandski jezik sačuvao je dosta arhaičnih crta. U deklinaciji imenskih riječi sačuvana su četiri padeža, dva broja i tri roda. Postoji veliki broj nastavaka na glagolske oblike. Karakteristika savremenog islandskog jezika jest da nema gotovo nikakvih posuđenica ni internacionalizama jer se za svaki novi ili uvedeni pojam stvara "čista" islandska riječ.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Opći prikaz islandskog jezika (YouTube) 


Kategorija:Sjevernogermanski jezici