Dijabetes melitus tip 1

**Dijabetes tipa 1** (**T1D**), ranije poznat kao **mladalački dijabetes**, je autoimunska bolest koja nastaje kada Langerhansovi otočići (sadrže beta ćelije) u gušterači proizvode vrlo malo ili nimalo insulina. Dodatni simptomi mogu uključivati zamagljen vid]], umor i sporo zacjeljivanje rana. Simptomi se obično razvijaju u kratkom vremenskom periodu, često nekoliko sedmica. ali vjeruje se da uključuje kombinaciju genetičkih i okolišnih faktora. Dijabetes se dijagnosticira ispitivanjem nivoa šećera ili glikiranog hemoglobina (HbA1C) u krvi. Dijabetes tipa 1 se može razlikovati od tipa 2 testiranjem na prisustvo autoantitijela. Insulinska terapija daje se obično injekcijom neposredno pod kožu, ali se može primijeniti i insulinskom pumpom. Dijabeteska dijeta i vježba su važni dijelovi upravljanja. Broj oboljelih u svijetu je nepoznat, iako se procjenjuje da oko 80.000 djece oboli od ove bolesti svake godine. Unutar Sjedinjenih Država broj oboljelih procjenjuje se na jedan do tri miliona. Stope bolesti uvelike variraju, sa otprilike jednim novim slučajeen na 100.000 godišnje u Istočnoj Aziji i Latinskoj Americi i oko 30 novih slučajeva na 100.000 godišnje u Skandinaviji i Kuvajtu . It typically begins in children and young adults. Testovi krvi i urina otkrivaju neobično visok nivo glukoze i ketona u krvi i urinu. Neliječena ketoacidoza može brzo napredovati do gubitka svijest[]i, kome i smrti. Procenat djece čiji dijabetes tipa 1 počinje epizodom dijabeteske ketoacidoze uveliko varira u zavisnosti od geografskog porijekla, čak 15% u dijelovima Evrope i Sjeverne Amerike, a čak 80% u zemljama u razvoju.

## Uzroci 
Dijabetes tipa 1 je uzrokovan uništenjem β-ćelija – jedinih ćelija u organizmu koje proizvode insulin – i posljedičnim progresivnim nedostatkom insulina. Bez insulina, tijelo nije u stanju da efikasno reaguje na povećanje razine šećera u krvi i dijabetičari imaju upornu hiperglikemiju. U 70-90% slučajeva, β-ćelije uništene su putem imunskog sistema, iz razloga koji nisu sasvim jasni. Najbolje proučavana komponenta ovog autoimunskog odgovora su antitijela ciljana na β-ćelije koja se počinju razvijati mjesecima ili godinama prije nego što se simptomi pojave. Obično će neko prvo razviti antitijela protiv insulina ili proteina GAD65, nakon čega će na kraju uslijediti antitijela protiv proteina IA-2, IA-2β, i/ ili ZNT8. Ljudi s više ovih antitijela i koji ih razviju ranije u životu imaju veći rizik od razvoja simptomskog dijabetesa tipa 1. The trigger for the development of these antibodies remains unclear. Iznesene su brojne teorije objašnjenja, a uzrok može uključivati genetičku podložnost, dijabetogeni okidač i/ili izloženost antigenu. Preostalih 10-30% dijabetičara tipa 1 ima destrukciju β-ćelija, ali nema znakova autoimunosti; ovo se zove idiopatski dijabetes tipa 1 i njegov uzrok ostaje nejasan.

### Okolinski
U pokušaju da se shvati šta pokreće autoimunost β-ćelija, proučavani su različiti  rizici životnog okruženja. Mnogi aspekti životne sredine i životne historije povezani su sa blagim povećanjem rizika od dijabetesa tipa 1, ali veza između svakog rizika i dijabetesa često ostaje nejasna. Rizik od dijabetesa tipa 1 je nešto veći za djecu čije su majke pretile ili starije od 35 godina ili za djecu rođenu carskim rezom. Slično, povećanje tjelesne težine djeteta u prvoj godini života, ukupna težina i indeks tjelesne mase (BMI) povezani su sa blago povećanim rizikom od dijabetesa tipa 1. Neke prehrambene navike su također povezane s rizikom od dijabetesa tipa 1, kao što je konzumacija kravljeg mlijeka i unos šećera u ishrani. Studije na životinjama i neke velike studije na ljudima otkrile su male povezanosti između rizika od dijabetesa tipa 1 i unosa glutena ili dijetalnih vlakana; međutim, druge velike studije na ljudima nisu pronašle takvu povezanost. Mnogi potencijalni okidači iz okoline istraženi su u velikim studijama na ljudima i utvrđeno je da nisu povezani s rizikom od dijabetesa tipa 1, uključujući trajanje dojenja, vrijeme uvođenja kravljeg mlijeka u prehranu, potrošnju vitamina D, nivoe aktivnog vitamina D u krvi i unos kod majke od omega-3 masnih kiselina.

Dugogodišnja hipoteza o pokretaču iz okoline je da neka virusna infekcija u ranoj fazi života doprinosi razvoju dijabetesa tipa 1. Veliki dio ovog rada fokusiran je na enteroviruse, pri čemu su neke studije pronašle blagu povezanost s dijabetesom tipa 1, dok druge nisu otkrile nikakvu. Velike studije na ljudima su tražile, ali još nisu pronašle povezanost između dijabetesa tipa 1 i raznih drugih virusnih infekcija, uključujući infekcije majke tokom trudnoća. Suprotno tome, neki su pretpostavili da smanjena izloženost patogenima u razvijenom svijetu povećava rizik od autoimunskih bolesti, koje se često nazivaju higijenska hipoteza. Različite studije faktora vezanih za higijenu – uključujući gužvu u domaćinstvu, pohađanje vrtića, gustinu naseljenosti, vakcinacije u djetinjstvu, antihelmintske lijekove i upotrebu antibiotika tokom ranog života ili trudnoće – ne pokazuju povezanost s dijabetesom tipa 1.

### Genetički
Tip&nbsp;1 dijabetesa djelomično je uzrokovana genetičkom predispozicijom, a članovi porodice dijabetičara tipa 1 imaju veći rizik da sami (*de novo*) razviju bolest. U opštoj populaciji, rizik od razvoja dijabetesa tipa 1 je oko 1/250. Za nekoga čiji roditelj ima dijabetes tipa 1, rizik raste na 1–9%. Ako brat ili sestra ima dijabetes tipa 1, rizik je 6–7%. Ako nečiji identični blizanac ima dijabetes tipa 1, oni imaju rizik 30–70% da ga i sami razviju.

Otprilike polovina heritabilnosti bolesti je zbog varijacija u tri uklučena gena HLA klase 2  u prezentaciju antigena: *HLA-DRB1*, *HLA -DQA1* i *HLA-DQB1*. Obrasci varijacije povezani sa povećanim rizikom od dijabetesa tipa 1 nazivaju se HLA-DR3 i HLA-DR4-HLA-DQ8, a česti su kod ljudi evropskog porekla. Obrasci povezani sa smanjenim rizikom od dijabetesa tipa 1 su HLA-DR15-HLA-DQ6. Velike asocijacijske studije na nivou genoma identificirale su desetine drugih gena povezanih s rizikom od dijabetesa tipa 1, uglavnom gene uključene u imunski sistem.

## Dijagnoza
Dijabetes se obično dijagnosticira analizom krvi koja pokazuje neuobičajeno visoku razinu šećera u krvi. Svjetska zdravstvena organizacija definira dijabetes kao nivo šećera u krvi na ili iznad 7,0&nbsp;mmol/L (126&nbsp;mg/dL) nakon gladovanja od najmanje osam sati ili nivo glukoze na ili iznad 11,1&nbsp;mmol/ L (200&nbsp;mg/dL) dva sata nakon oralnog testa tolerancije glukoze. *American Diabetes Association* dodatno preporučuje dijagnozu dijabetesa za svakoga sa simptomima hiperglikemije i šećera u krvi u bilo koje vrijeme na ili iznad 11,1&nbsp;mmol/L, ili glikirani hemoglobin (hemoglobin A1C) na ili iznad 48&nbsp;mmol/mol.

Jednom kada se postavi dijagnoza dijabetesa, dijabetes tipa 1 direrencira se od drugih tipova testom krvi na prisustvo autoantitijela koja ciljaju različite komponente beta- ćelija. Najčešće dostupni testovi otkrivaju antitijela protiv dekarboksilaza glutaminske kiseline, citoplazme beta-ćelija ili insulina, od kojih je svaki cilj antitijela kod oko 80% dijabetičara tipa 1. Neki zdravstveni radnici takođe imaju pristup testovima za antitijela koja ciljaju na proteine beta-ćelija IA-2 i ZnT8; ova antitijela su prisutna u oko 58%, odnosno 80% dijabetičara tipa 1. Neki također testiraju na C-peptid, nusprodukt sinteze insulina. Vrlo niske razine C-peptida upućuju na dijabetes tipa 1.

## Upravljanje 
Osnova liječenja dijabetesa tipa 1 je redovno ubrizgavanje insulina za liječenje hiperglikemije. Injekcije inzulina&nbsp;– putem supkutana injekcija pomoću šprica ili insulinske pumpe&nbsp;– potrebne su više puta dnevno, prilagođavajući doze uzimajući u obzir unos hrane, nivo glukoze u krvi i fizičku aktivnost. Cilj liječenja je održavanje šećera u krvi u normalnom rasponu – 80–130&nbsp;mg/dL prije obroka; NTR), koji djeluje na prezivanje aksona. Aksoni su normalno zaštićeni od rezidbe aktivacijom receptora tropomiozinskog receptors kinaze A (Trk A) pomoću NGF, koji u otočićima prvenstveno proizvode beta-ćelije. Progresivno autoimunsko uništavanje beta-ćelija, stoga, uzrokuje i aktivaciju faktora rezidbe i gubitak zaštitnih faktora simpatičkih nerava otočića. Ovaj jedinstveni oblik neuropatije je obilježje dijabetesa tipa 1 i ima ulogu u gubitku glukagona koji spašava tešku hipoglikemiju. Nešto je češći kod muškaraca nego kod žena.

Procijene se uveliko razlikuju u zavisnosti od zemlje i regije. Incidencija je najveća u Skandinaviji, 30–60 novih slučajeva na 100.000 djece godišnje, srednja u SAD-u i južnoj Evropi na 10–20 slučajeva na 100.000 godišnje, a najniža u Kini, većem dijelu Azije i Južnoj Americi na 1–3 slučaja na 100.000 godišnje.

U Sjedinjenim Državama, dijabetes tipa 1 i 2 je pogodio oko 208.000 mladih mlađih od 20 godina u 2015. Preko 18.000 mladih ima dijagnozu dijabetesa tipa 1 svake godine. Svake godine oko 234.051 Amerikanac umre od dijabetesa (tip I ili II) ili komplikacija povezanih s dijabetesom, a 69.071 ih ima kao primarni uzrok smrti.
U Australiji je kod oko milion ljudi dijagnosticiran dijabetes, a od ove brojke 130.000 ljudi ima dijagnozu dijabetesa tipa 1. Australija je na 6. mjestu u svijetu sa djecom mlađom od 14 godina. Između 2000. i 2013. godine ustanovljeno je 31.895 novih slučajeva, sa 2.323 u 2013. godini, što predstavlja stopu od 10 –13 slučajeva na 100.00 ljudi svake godine. Autohtoni Australci i stanovnici ostrva Torres Strait su manje pogođeni.

Od 1950-ih, incidencija dijabetesa tipa 1 se postepeno povećavala širom svijeta za prosječnih 3-4% godišnje. Porast je izraženiji u zemljama koje su počele s nižom incidencom dijabetesa tipa 1.

## Historija
Dijabetes tipa 1 opisan je kao autoimunska bolest 1970-ih, na osnovu zapažanja da su autoantitijela protiv otočića otkrivena kod dijabetičara s drugim autoimunskim nedostacima. Također je pokazano 1980-ih da imunosupresivne terapije mogu usporiti napredovanje bolesti, dodatno podržavajući ideju da je dijabetes tipa 1 autoimuni poremećaj. Naziv *mladalački ili juvenilni dijabetes* korišten je ranije jer se često prvi put dijagnosticira u djetinjstvu.

## Reference 
### Citatiranja
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Vanjski linkovi 
* National Institute of Diabetes and Digestive and Kidney Diseases (NIDDK)  – Diabetes in America Textbook (PDFs)
* IDF Diabetes Atlas
* Type&nbsp;1 Diabetes  at the American Diabetes Association
* ADA's Standards of Medical Care in Diabetes 2019

Kategorija:Geni na hromosomu 6
Kategorija:Autoimune bolesti
Kategorija:Dijabetes
Kategorija:Šećerna bolest