open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Srbija na Olimpijskim igrama 2024.

Srbija je učestvovala na Olimpijskim igrama 2024. u Parizu koje su se održavale od 26. jula do 11. augusta 2024. Ovo je bio peti uzastopni nastup srbijanskih sportista na Ljetnim olimpijskim igrama pod imenom "Srbija", a šesti ukupno.

## Osvajači medalja
## Takmičari
U tabeli ispod naveden je broj takmičara koji predstavljaju Srbiju na Olimpijskim igrama 2024.

## Atletika
;Trkačke discipline

;Tehničke discipline

## Biciklizam
### Cestovni biciklizam
## Boks
## Džudo
;Mješovito

## Hrvanje
;Slobodni stil

;Grčko-rimski stil

## Kajak i kanu
### Sprint
;Muškarci

;Žene

Legenda kvalifikacija: **FA** = Kvalifikovan(a) u finale (za medalju); **FB** = Kvalifikovan(a) u finale B (bez medalje)

## Košarka
### 5×5 košarka
### 3×3 košarka
## Odbojka
### Dvorana
## Plivanje
## Stoni tenis
## Streljaštvo
;Mješovito

## Tekvando
## Tenis
## Vaterpolo
}**P** 10–6
|**P** 13–11
|
|}

## Veslanje
Legenda kvalifikacija: **FA**=Finale A (za medalju); **FB**=Finale B (bez medalje); **FC**=Finale C (bez medalje); **FD**=Finale D (bez medalje); **FE**=Finale E (bez medalje); **FF**=Finale F (bez medalje); **SA/B**=Polufinala A/B; **SC/D**=Polufinala C/D; **SE/F**=Polufinala E/F; **QF**=Četvrtfinala; **R**=Repasaž

## Reference
Kategorija:Države na Olimpijskim igrama 2024.
2024
Kategorija:2024. u Srbiji
Divna Veković

**Divna Veković** (1886–1944) bila je prva ljekarka u Crnoj Gori. Rođena je u Lužcu, selu u opštini Berane. Završila je medicinu na Sorbonni 1907. Bila je ljekar na Solunskom frontu tokom Prvog svjetskog rata. Radila je kao humanitarac i književni prevodilac. Prva je prevela *Gorski vijenac* sa srpskog na francuski jezik (*Les lauriers de la montagne*). Djelo je poznata epska pjesma u crnogorskoj književnosti koju je napisao Petar II Petrović Njegoš. Prevodila je i druge pjesme poput one srpskog pjesnika Jovana Jovanovića Zmaja.

Nastavila je svoj rad kao doktorica sve do svoje smrti pred kraj Drugog svjetskog rata.

## Biografija 
Rođena je 1886. godine u selu Lužac kod Berana u srpskoj porodici, kao šesto od sedmoro djece Uroša i Tole Veković. Osnovnu školu je završila u manastiru Đurđevi Stupovi a zatim nižu gimnaziju u Skoplju i Djevojački institut na Cetinju. O njenom porodičnom životu nema pouzdanih podataka.

### Školovanje 
Kao izuzetno talentovanu učenicu, knez Nikola je upućuje na studije u Pariz i dodjeljuje joj stipendiju Knjaževine Crne Gore. Kao odlična učenica i jedna od najboljih u svojoj generaciji Bila je članica Međunarodnog crvenog krsta. Vratila se u Crnu Goru 1939. godine. Od odlaska na studije u Francusku do povratka uglavnom je boravila u Parizu, tako da je usavršila poznavanje francuskog jezika.

Godine 1926. u Beogradu je odbranila doktorsku tezu iz književnosti.

## Književni rad 
Prva je prevela Njegošev Gorski vijenac na francuski jezik, 1917. Predgovor za ovo francusko izdanje napisao je francuski pisac i akademik Henri de Régnier. Cijeneći tu njenu zaslugu, knez Nikola ju je nagradio spomen-brošem izrađenim u zlatu i platini, sa likom Njegoša. Bilo je to priznanje koje je dodjeljivano ženama visokog ranga, a za čiju je dodjelu, po nekim izvorima, najzaslužnija kneginja Milena. Poznato je i da je prepjevala pjesme Jovana Jovanovića Zmaja, prevela knjigu Vuka Karadžića *Život i običaji naroda srpskoga*, *Srpske narodne priče*, *Epske pjesme*, *Basne* i druge radove. Autorica je dva riječnika francuskog jezika, francuske gramatike i knjige *Krvni umir* (1931). Sem ovog bavila se prikupljanjem narodnih umotvorina, običaja, nošnji u Vasojevićima i Crnoj Gori.

## Djela 
* 
* 
* 
* 
* 

## Reference
## Dodatna literatura 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjski linkovi 
Kategorija:Rođeni 1886.
Kategorija:Umrli 1944.
Kategorija:Biografije, Berane
Kategorija:Crnogorski prevodioci
Kategorija:Crnogorski ljekari
Milica Stojadinović

**Milica Stojadinović-Srpkinja** (Милица Стојадиновић Српкиња) (6. juli 1828 - 25. juli 1878) bila je srbijanska pesnikinja, ponekad nazivana "najvećom srpskom pesnikinjom 19 vijeka".

## Karijera 
Kako se njena slava širila izvan okvira srpske kulture Austrijskog Carstva, knez Mihailo Obrenović ju je pozvao na dvor kada bi došla u Beograd, a bečki antropolog i pjesnik Johann Gabriel Seidl posvetio joj je pjesmu.

Dopisivala se sa piscima Đorđem Rajkovićem (1825–1886), Ljubomirom Nenadovićem, Vukom Stefanovićem Karadžićem i njegovom kćerkom Wilhelmine/Minom, Boženom Němcová, i sa Ludwigom Augustom von Franklom. Godine 1891. u Beču je izat almanah *Dioskuren* Ludviga von Frankla sa zbirkom pisama Milice Stojadinović.

## Prijem 
Njen rad je, uglavnom bio van očiju javnosti i gotovo zaboravljen, osim od strane književnih stručnjaka tokom većeg dijela 20. vijeka, prvo tokom modernističkog poetizma fin-de-siècle kao zastarjele pjesničke forme prije 1870-ih, a kasnije, kao neprihvatljiv izraz patriotizma samo za jedan od šest naroda Jugoslavije.

Nakon smrti Josipa Broza Tita, oživjela je svijest o njenom stvaralaštvu, a u posljednjih četvrt vijeka svake godine u Novom Sadu se u njenu čast saziva četverodnevni pjesnički memorijal na kojem se dodjeljuje pjesnička nagrada u njenom imenu istaknutim pjesnicima iz Srbije.

Biljana Dojčinović je pisala o ulozi Stojadinović-Srpkinje u razvoju ženskog pisanja u Srbiji, kroz feministički okvir.

## Također pogledajte 
* Eustahija Arsić
* Ana Marija Marović
* Princess Anka Obrenović
* Staka Skenderova
* Draga Dejanović

## Reference
## Vanjski linkovi 
* Znamenite Novosađanke 
* Znamenite Srpkinje
* Neki ženski likovi u srpskoj književnosti, uključujući i Milicu Stojadinović Srpkinju 
* Biljana Dojčinović-Nešić O ženama i književnosti na početku vijeka 
* Slavica Garonja O NEKOJIM ŽENSKIM LIKOVIMA (TIPOVIMA) U SRPSKOM ROMANU  
* Dejan Ajdačić: Žanrovi svadbenih pjesama 

Kategorija:Rođeni 1828.
Kategorija:Umrli 1878.
Kategorija:Biografije, Novi Sad
Kategorija:Srbijanski pisci
Norika Sefa

**Norika Sefa** je kosovska filmska režiserka, pisac i montažer, koji živi u Pragu, Češka. Njen dugometražni debi, *Në kërkim të Venerës* (U potrazi za Venerom, 2021), osvojio je specijalnu nagradu žirija na 50. Međunarodnom filmskom festivalu u Rotterdamu.

## Život i rad 
Magistrirala je na FAMU u Pragu. U svojim filmovima često spaja igrani i dokumentarni film. Pozvana da se pridruži Evropskoj filmskoj akademiji.

"Desde Arriba" (2020) je hibridni dokumentarac snimljen pod vodstvom Wernera Herzoga u peruanskoj džungli.

## Në kërkim të Venerës 
U potrazi za Venerom () (2021) je njen debitantski dugometražni film. Film je drama o odrastanju koja je snimljena na Kosovu sa ansamblom sastavljenim uglavnom od neglumaca. Željela je da prikaže sliku Kosova daleko od egzotičnih stereotipova.

Film je u koprodukciji Kosovskog kinematografskog centra i Sjeverne Makedonije. Film je sniman u malom gradu na Kosovu, na granici sa Sjevernom Makedonijom. Film je premijerno prikazan na 50. Međunarodnom filmskom festivalu u Rotterdamu, osvojivši specijalnu nagradu žirija u konkurenciji Tiger.

## Filmografija 
* *Desde Arriba* (2020) - kratki dokumentarni film
* *Kiss Me, Now* (2020) – kratki dokumentarni film
* *Në kërkim të Venerës* (2021) – film
* *Si e verdhë e sëmurë* (2024)- kratki dokumentarni film

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Kosovski režiseri
Kategorija:Češki režiseri
Kategorija:Biografije, Đakovica
Vlasta Knezović

**Vlasta Knezović** (28. februar 1948) jest hrvatska  pozorišna, televizijska i filmska glumica.

## Biografija 
Rođena je u Varaždinu 28. februara 1948. Prvi put je nastupila na sceni pozorišta Gavella 1971, igrajući Anicu u "Klupku" Pere Budaka.

Od 1976. nastupa u DK Gavella.Poznata je po svojim ulogama u TV serijama *Velo misto* (1980), *Tale* (1977) i *Živjeti od ljubavi* (1973).

Zapažene uloge u pozorištu je ostvarila glumeći Brešanove, Shakespeareove i Zagorkine likove.

## Nagrade 
* Nagrada za životno djelo (2022), Hrvatsko društvo dramskih umjetnika

## Filmografija 
### Televizija 
* "*Larin izbor*" kao Kike (2011)
* "Bitange i princeze" kao Lady Mi-ri-ana Picić (2006 – 2007)
* "Tražim srodnu dušu" (1990)
* "Velo misto" kao Marjeta (1980 – 1981)
* "Punom parom" kao Ljerka (1978)
* "Tale" kao Begovica (1977)
* "U registraturi" kao Dorica Zorković (1974)
* "Čovik i po" kao Šljivica (1974)
* "Prosjaci i sinovi" kao Zlatka Vrtirepka (1972)

### Film 
* *Slučajna suputnica* kao Vanjina mama (2004)
* *Heimkehr* kao Anica (2004)
* *Blagajnica hoće ići na more* kao Miljenkova žena (2000)
* *Novogodišnja pljačka* kao Vilma Novak (1997)
* *Sokica* (1996)
* *Posebna vožnja* (1995)
* *Razvod na određeno vreme* kao Kosa (1986)
* *Zadarski memento* kao Marija (1984)
* *Moj tata na određeno vreme* kao Kosa (1982)
* *Rad na određeno vreme* kao Milutinova žena (1980)
* ''Debeli 'lad* (1978)
* *Posjeta* (1977)
* *Tri jablana* kao Vesna (1976)
* *Lj - Ubiti* (1976)
* *Doktor Mladen* kao Danica (1975)
* *Jauci sa Zmijanja* kao Mrguda (1974)
* *Polenov prah* (1974)
* *Živjeti od ljubavi* kao Minja (1973)
* *Harmonika'' (1972)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Rođeni 1948.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Hrvatske glumice
Kategorija:Biografije, Varaždin
Evropski put E763

desno|150x150piksel
**Evropski put E763** je dio međunarodne mreže E-puteva. Počinje u Bijelo Polju, Crna Gora, a završava u Beogradu, Srbija.

Put prolazi kroz sljedeće gradove: Bijelo Polje – Prijepolje – Nova Varoš – Čajetina – Užice – Požega – Čačak – Ljig – Beograd

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://www.sonar.ba/content.php?lang=ba&id=15
* www.sintef.no; Evropski+put+E761
* https://www.openstreetmap.org/browse/relation/2329192

Kategorija:Međunarodna mreža E-puteva
Kategorija:Putevi u Crnoj Gori
Kategorija:Putevi u Srbiji
Žitnjak

**Žitnjak** je bivše naseljeno mjesto u sastavu grada Zagreba, Republika Hrvatska.

## Opis
Naselje se nalazi na krajnjem istočnom dijelu grada, u okviru gradske četvrti **Peščenica–Žitnjak**. Na Žitnjaku, u predjelu *Savica–Šanci*, smjestila se grupa manjih jezera, ostataka nekadašnjih savskih rukavaca i šljunčara, koja predstavlja jedinstven kompleks vodnog i parkovno-šumskog, od 1991. zaštićenog krajolika, sa izdvojenim zoološkim rezervatom. U tom “ribolovačkom raju” svoje stanište našlo je više od 150 vrsta ptica, među kojima su 53 vrste močvarica. Žitnjak je danas industrijska zona grada do same rijeke Save, a u njegovom su sastavu ili ga okružuju susjedstva: *Kozari Bok*, *Kozari putevi*, *Savica–Šanci*, *Petruševec*, *Resnik*, *Struge*, te naselje Ivanja Reka. U međuratnom periodu i posebno poslije Drugog svjetskog rata, razvojem industrije, postaje urbano zagrebačko predgrađe. U naselju se nalazi tvornica za pročišćavanje otpadnih voda grada Zagreba.

## Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu užeg područja grada Zagreba. Kao naselje iskazivano je do popisa 1948. bez izdvojenih dijelova naselja, a zatim je 1952. ukinuto i priključeno naselju Zagreb, gdje se vodi kao dio naselja u evidenciji popisa 1953. godine.

## Stanovništvo
**Napomena**: *Samostalno naselje do 1948., u 1952. ukinuto i priključeno naselju Zagreb. Od 1910.–1931. nije zasebno iskazivano. Podaci su sadržani u naselju Zagreb. Vidi napomenu pod Zagreb.*

### Austro-Ugarska
Od 1900. Žitnjak je bio sjedište istoimene porezne općine u sastavu glavnog grada Zagreba, koja je obuhvatala naselja: Borongaj, Petruševec, Vukomerec i Žitnjak.

#### Teritorijalna organizacija i pripadnost naselja
**Napomena**: *Od 1910.–1931. nije zasebno iskazivano.*

#### Jezička i vjerska struktura stanovništva
**Tabela**: *Stanovništvo po popisima, prema maternjem jeziku*

**Tabela**: *Stanovništvo po popisima, prema vjeroispovijesti*

## Galerija 

Datoteka:Veliko_jezero,_Savica.jpg|*Veliko jezero*, jedno od jezera *Savica*
Datoteka:Central wastewater treatment plant in Zagreb.jpg|centralni uređaj za pročišćavanje otpadnih voda grada Zagreba

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Naselja u Hrvatskoj
Kategorija:Naselja u Gradu Zagrebu
*
Olga Jevrić

**Olga Jevrić** (29. septembar 1922 – 10. februar 2014) bila je srbijanska kiparka.

## Biografija 
Rođena je u Beogradu 1922. Godine 1941. završila je gimnaziju, ali je u početku pala na prijemnom ispitu za studij kiparstva Akademije likovnih umjetnosti. Slijedeće godine uspješno je upisala i Akademiju likovnih umjetnosti i Muzičku akademiju u Beogradu.

Diplomirala je 1948. na kiparskom odsjeku Akademije likovnih umjetnosti, u klasi profesora Sretena Stojanovića. Magistrirala je 1949. (specijalni kurs) u klasi pomenutog profesora. Studirala je i historiju umjetnosti u Beogradu.

Za člana Srpske akademije nauka i umjetnosti (SANU) i Udruženja likovnih umjetnika Srbije primljena je 1950.

Njena prva izložba bila je 1948. i od tada je uključena i predmet mnogih izložbi u zemlji i inostranstvu. Bila je dobitnica brojnih priznanja.

Bila prvi novi donator Kuće Legata; potpisala je Ugovor o poklonu 10. februara 2006. i zavještala 47 svojih skulptura izrađenih od metal-oksida, metala, cementa, terakote i filmskog gipsa.

Preminula je 10. februara 2014. u Beogradu u 91. godini.

## Samostalne izložbe 
* 1957. Galerija ULUS-a, Beograd
* 1959. Galleria Notizie, Torino
* 1960 Sremska galerija, Sremska Mitrovica
* 1962. Drian Galleries, London
* 1964. Galerija suvremene umjetnosti, Zagreb
* 1965 Salon Muzeja savremene umetnosti, Beograd
* 1981 Muzej savremene umetnosti, (retrospektivna izložba), Beograd
* 1988 Galerija Studentskog kulturnog centra, Beograd
* 1989. Savremena galerija Doma kulture "Olga Petrov", Pančevo
* 1993 Centar za vizuelnu kulturu "Zlatno oko", Novi Sad
* 1999. Narodna biblioteka Srbije, Beograd
* 2001 Galerija SANU, Beograd, Dvorac kulture, Vrnjačka Banja, Galerija "Platoneum", Novi Sad
* 2008 Galerija likovne umetnosti - poklon zbirka Rajka Mamuzića, Novi Sad
* 2012 Kuća Legata, Beograd
* 2014 Muzej savremene umetnosti Vojvodine, Novi Sad
* 2016 Henry Moore Institut, Leeds
* 2019 PEER galerija, London
* 2019 Narodni muzej Kraljevo, Kraljevo
* 2022 Galerija SANU, Beograd

## Nagrade 
* 1961. Nagrada za vajarstvo iz Fonda Vladislav Ribnikar, Politika, Beograd, Nagrada za skulpturu na I Jugoslovenskom trijenalu likovnih umetnosti, Beograd
* 1967. Nagrada za skulpturu na 3. Jugoslovenskom trijenalu likovnih umetnosti, Beograd
* 1969. Nagrada za skulpturu na X Oktobarskom salonu u Beogradu
* 1979. Sedmojulska nagrada SR Srbije za životno delo, Beograd
* 1990. Nagrada autoru čiji rad ima trajnu vrednost u srpskoj kulturi, Jesenja izložba ULUS-a, Beograd
* 1993. Specijalna nagrada na 7. Pančevačkoj izložbi jugoslovenske skulpture, Pančevo
* 2001. Nagrada Vukove zadužbine, Beograd
* 2013. Nagrada Sava Šumanović, Novi Sad
* 2013. Nagrada grada Beograda za likovno i primenjeno stvaralaštvo, vizuelne i proširene medije, Beograd

## Reference
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Rođeni 1922.
Kategorija:Umrli 2014.
Kategorija:Biografije, Beograd
Kategorija:Srbijanski kipari
Kategorija:Članovi SANU
Kategorija:Jugoslavenski kipari
Četvrti saziv Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine

**Četvrti saziv Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine** konstituisan je 9. decembra 2002. za Zastupnički dom, a 31. januara 2003. za Dom naroda na osnovu rezultata općih izbora koji su održani 5. oktobra 2002.

## Zastupnički dom 
[mini| [Stranka demokratske akcije|SDA&nbsp;(10)
 SBiH&nbsp;(6)
 HDZ BiH - HD&nbsp;(5)
 SDS&nbsp;(5)
 SDP BiH&nbsp;(3)
 SNSD&nbsp;(3)
 PDP&nbsp;(2)
 SPU BiH&nbsp;(1)
 SP RS&nbsp;(1)
 NHI&nbsp;(1)
 DNZ&nbsp;(1)
 HDU BiH - NSRzB &nbsp;(1)
 SRS RS&nbsp;(1)
 BOSS&nbsp;(1)
 SDU BiH&nbsp;(1)
]]

## Dom naroda 
[mini|**Klub Bošnjaka (5)**:
 [Stranka demokratske akcije|SDA&nbsp;(4)
 SBiH&nbsp;(1)
**Klub Hrvata (5)**:
 HDZ BiH&nbsp;(4)
 SDP BiH&nbsp;(1)
**Klub Srba (5)**:
 SDS&nbsp;(3)
 PDP&nbsp;(2)

]]

## Reference 
4
Kategorija:2002. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:2003. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:2004. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:2005. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:2006. u Bosni i Hercegovini
Slovenija na Olimpijskim igrama 2024.

Slovenija je učestvovala na Olimpijskim igrama 2024. u Parizu koje su se održavale od 26. jula do 11. augusta 2024. Ovo je bio deveti uzastopni nastup slovenskih sportista na Ljetnim olimpijskim igrama.

## Osvajači medalja
## Takmičari
U tabeli ispod naveden je broj takmičara koji predstavljaju Sloveniju na Olimpijskim igrama 2024.

## Atletika
;Trkačke discipline
;Muškarci

;Žene

;Tehničke discipline
;Muškarci

;Žene

## Biciklizam
### Cestovni biciklizam
;Muškarci

;Žene

### Brdski biciklizam
## Džudo
;Muškarci

;Žene

## Gimnastika
### Sportska
;Žene

### Ritmička
## Golf
## Jedrenje
;Eliminacijske discipline

;Discipline s utrkom za medalju

**M** = Utrka za medalju; EL = Eliminisan(a) – nije prošao/-la u utrku za medalju

## Kajak i kanu
### Slalom
## Plivanje
## Rukomet
## Sportsko penjanje
;Kombinacija težinskog i boulder penjanja

## Stoni tenis
;Muškarci

## Streličarstvo
## Tekvando
## Veslanje
Legenda kvalifikacija: **FA**=Finale A (za medalju); **FB**=Finale B (bez medalje); **FC**=Finale C (bez medalje); **FD**=Finale D (bez medalje); **FE**=Finale E (bez medalje); **FF**=Finale F (bez medalje); **SA/B**=Polufinala A/B; **SC/D**=Polufinala C/D; **SE/F**=Polufinala E/F; **QF**=Četvrtfinala; **R**=Repasaž

## Reference
Kategorija:Države na Olimpijskim igrama 2024.
2024
Kategorija:2024. u Sloveniji
Pustite me

**"Pustite me"** pjesma je bosanskohercegovačkog narodnog pjevača Osmana Hadžića za koju je muziku i tekst napisao Edin Dervišhalidović, a koju su otpjevali u duetu. Ideja o poklon pjesmi Dine Merlina nastala je nakon njegove evropske koncertne turneje kom prilikom je Osman Hadžić bio prateći pjevač u njegovom muzičkom sastavu. Prema riječima Hadžića, nakon dobre saradnje i druženja tokom turneje Dino Merlin mu je obećao komponirati pjesmu. Balada "Pustite me" je mješavina pop i narodne muzike, koju Dino Merlin uspješno radi još od 1985. s grupom Merlin. Pjesma je ostvarila dobar uspjeh kod publike i ubrzo postala hit, a objavila ju je 2002. na CD-u izdavačka kuća Gold Music Production.

## Muzički primjeri 
* "Pustite me"

## Reference 
Kategorija:Pjesme Dine Merlina
Kategorija:Pjesme Osmana Hadžića
Kategorija:Singlovi iz 2002.
Markuševec

**Hrvatska**:

* **Markuševec**, bivše naselje grada Zagreba, podijeljeno na dva naselja:
* Donji Markuševec, bivše naselje grada Zagreba u gradskoj četvrti **Podsljeme**
* Gornji Markuševec, bivše naselje grada Zagreba u gradskoj četvrti **Podsljeme**
* Markuševec Turopoljski, naselje grada Velike Gorice, Zagrebačka županija
Prvi saziv Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine

**Prvi saziv Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine** konstituisan je 3. januara 1997. na osnovu rezultata općih izbora koji su održani 14. septembra 1996.

## Zastupnički dom 
[mini| [Stranka demokratske akcije|SDA&nbsp;(19)
 SDS&nbsp;(9)
 HDZ BiH&nbsp;(8)
 SBiH&nbsp;(2)
 Združena lista (SDP BiH - UBSD - HSS BiH - MBO - RS BiH)&nbsp;(2)
 NSSM (SP - SNSD - JUL - SLS RS - NRS RS)&nbsp;(2)
]]

## Dom naroda 
[mini|**Klub Bošnjaka (5)**:
 [Stranka demokratske akcije|SDA&nbsp;(5)
**Klub Hrvata (5)**:
 HDZ BiH&nbsp;(5)
**Klub Srba (5)**:
 SDS&nbsp;(5)

]]

## Reference 
1
Kategorija:1997. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:1998. u Bosni i Hercegovini
Drugi saziv Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine

**Drugi saziv Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine** konstituisan je 3. decembra 1998. za Zastupnički dom, a 4. decembra 1998. za Dom naroda na osnovu rezultata općih izbora koji su održan 12. i 13. septembra 1998.

## Zastupnički dom 
[mini| [Koalicija za cjelovitu Bosnu i Hercegovinu|KzC BiH (SDA - SBiH - LDS BiH - GDS)&nbsp;(17)
 HDZ BiH&nbsp;(6)
 Sloga (SNS - SP - SNSD)&nbsp;(4)
 SDS Lista&nbsp;(4)
 SDP BiH&nbsp;(4)
 SRS RS&nbsp;(2)
 UBSD&nbsp;(2)
 NHI - HKDU&nbsp;(1)
 RS RS&nbsp;(1)
 DNZ&nbsp;(1)
]]

## Dom naroda 
[mini|**Klub Bošnjaka (5)**:
 [Stranka demokratske akcije|SDA&nbsp;(3)
 SBiH&nbsp;(1)
 SDP BiH&nbsp;(1)
**Klub Hrvata (5)**:
 HDZ BiH&nbsp;(5)
**Klub Srba (5)**:
 SDS&nbsp;(1)
 SNS&nbsp;(1)
 SNSD&nbsp;(1)
 SRS RS&nbsp;(1)
 SP&nbsp;(1)
]]

## Reference 
2
Kategorija:1998. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:1999. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:2000. u Bosni i Hercegovini
Elza Brandeisz

**Erzsébet "Elza" Brandeisz** (18. septembar 1907 – 6. januar 2018) bila je mađarska plesačica, učiteljica i superstogodišnjakinja. Smatrana je pionirkom ekspresionističkog plesa u Mađarskoj. Tokom Drugog svjetskog rata sakrila je nekoliko Jevreja u ljetnjikovcu svoje porodice u Balatonalmadiju, uključujući i 14-godišnjeg George Sorosa. Yad Vashem ju je 1995. proglasio pravednikom među narodima.

## Rani život i obrazovanje 
Rođena je u Ruštu, Gradišće, Austrija 18. septembra 1907. Odrasla je u Budimpešti, u Mađarskoj, u njemačkoj porodici koja je pripadala luteranskoj crkvi. Kao dijete, bila je svjedok krunisanja Karla I od Austrije u Budimpešti. Plesna takmičenja i dalje nazivaju težak, okretni pokret koji je ona naučila "Brandeisin skok". Kada je Lajtai prisilno premještena u kuću sa žutim zvijezdama, donosila joj je hranu i pomogala joj da dobije pismo zaštite od portugalske ambasade.

U poslijeratnoj eri, nova komunistička vlada je negativno gledala na ples, a njoj je zabranjeno da nastupa 1948.

## Reference
## Vanjski linkovi 
*"Svjedočenje Elze Brandeisz Instituta USC Shoah Foundation" na Memorijalni muzej Holokausta SAD

Kategorija:Rođeni 1907.
Kategorija:Umrli 2018.
Kategorija:Biografije, Rust
Kategorija:Dobitnici priznanja "Pravednik među narodima"
Kategorija:Stogodišnjaci
Kategorija:Mađarske plesačice
Nuklearna proliferacija

**Nuklearna proliferacija** je širenje nuklearnog oružja, fisionog materijala i nuklearne tehnologije i informacija primjenjivih na oružje nacija koje nisu priznate kao "države nuklearnog oružja" Ugovorom o neširenju nuklearnog oružja, poznatijim kao *Ugovor o neširenju nuklearnog oružja.* ili *NPT*. Proliferaciji su se protivile mnoge nacije sa i bez nuklearnog oružja, jer vlade strahuju da će sve više zemalja s nuklearnim oružjem povećati mogućnost nuklearnog ratovanja (do i uključujući tzv. protuvrijedno ciljanje civila nuklearnim oružjem), destabilizirati međunarodne ili regionalne odnose, ili narušavanje nacionalnog suvereniteta nacionalnih država.

Četiri zemlje, pored pet priznatih država koje posjeduju nuklearno oružje, nabavile su, ili se pretpostavlja da su nabavile nuklearno oružje: Indija, Pakistan, Sjeverna Koreja i Izrael. Nijedna od ove četiri nije potpisnica NPT-a, iako je Sjeverna Koreja pristupila NPT-u 1985., a zatim se povukla 2003. i izvela svoj prvi nuklearni test 2006. Jedna od kritika NPT-a je da je ugovor diskriminatoran u smislu da su samo one zemlje koje su testirale nuklearno oružje prije 1968. priznate kao države s nuklearnim oružjem, dok se sve ostale države tretiraju kao države koje nemaju nuklearno oružje i mogu pristupiti sporazumu samo ako odriču se nuklearnog oružja.

Istraživanja o razvoju nuklearnog oružja u početku su tokom Drugog svjetskog rata poduzele Sjedinjene Države (u saradnji sa Ujedinjenim Kraljevstvom i Kanadom), Njemačka, Japan i SSSR. Sjedinjene Države su bile prva i jedina zemlja koja je upotrijebila nuklearno oružje u ratu, kada je upotrijebila dvije bombe protiv Japana u augustu 1945. godine. Nakon što su se predali radi okončanja rata, Njemačka i Japan prestali su biti uključeni u bilo kakva istraživanja nuklearnog oružja. U augustu 1949. SSSR je testirao nuklearno oružje, time postavši druga zemlja koja je detonirala nuklearnu bombu. Ujedinjeno Kraljevstvo je prvi put testiralo nuklearno oružje u oktobru 1952. Francuska je prvi put testirala nuklearno oružje 1960. godine. Narodna Republika Kina detonirala je nuklearno oružje 1964. Indija je izvela svoj prvi nuklearni test 1974. godine, što je potaknulo Pakistan da razvije vlastiti nuklearni program, a kada je Indija izvela drugu seriju nuklearnih testova 1998., Pakistan je slijedio niz vlastitih testova. 2006. godine Sjeverna Koreja je izvela svoju prvu nuklearnu probu.
mini|273x273piksel| Venov dijagram koji prikazuje historijsku proliferaciju između deklariranih (puni krugovi) i neprijavljenih država s nuklearnim oružjem (isprekidani krugovi). Brojevi u zagradama su eksplozivnii nuklearni testovi koje je izvršila određena nacija. Preklapanje između Rusije i SAD odražava kupovinu od strane Američke agencije za specijalno oružje odbrane.

## Reference 
Kategorija:Nuklearno oružje
Kategorija:Međunarodni odnosi
Zsófia Balla

**Zsófia Balla** (rođena 15. januara 1949) jest mađarska pjesnikinja i esejistkinja rumunskog porijekla. Smatra se jednom od najistaknutijih pjesnikinja u Mađarskoj.

## Biografija 
Rođena je u rumunskom gradu Cluj-Napoca od roditelja etničkih Mađara. Njen otac je bio pisac, a majka učiteljica njemačkog. Studirala je muziku (violina) na Muzičkoj akademiji u Cluju, diplomirala 1972. Nakon razvoda od prvog muža, udala se za pjesnika Csabu Báthorija 1997.

Nakon objavljivanja svojih prvih pjesama u časopisu Igaz Szó 1965, njena prva zbirka poezije *A dolgok emlékezete* ("Sjećanja na stvari") objavljena je u Bukureštu 1968. Od 1972. radila je u mađarskom odsjeku radio stanice Cluj kao muzička urednica do zatvaranja stanice 1985. Nakon toga radila je kao novinarka za nacionalne rumunske novine "Elore" i kao književna urednica u dva sedmična časopisa. Godine 1990. postala je članica Udruženja mađarskih književnika, a 1992. ušla u uredništvo mađarskog književnog časopisa Jelenkor. Od 1993. živi u Budimpešti, Mađarska.

## Izabrana djela 
Objavila je sljedeće zbirke poezije:
* 1968: *A dolgok emlékezete*, Irodalmi és Művészeti Kiadó, Bucharest
* 1971: *Apokrif ének*, Kriterion, Bucharest
* 1975: *Vízláng versek*, Kriterion, Bucharest
* 1980: * Második személy*, Kriterion, Bucharest
* 1983: *Kolozsvári táncok, Kriterion, Bucharest
* 1985: *Hóka fóka fióka* (nursery rhyme), Kriterion, Bucharest
* 1991: *A páncél nyomai*, Kriterion, Bucharest, 1991
* 1993: *Egy pohár fű*, Jelenkor, Pécs
* 1995: *Ahogyan élsz*, Jelenkor, Pécs
* 1997: *Triangulum, avagy száz ördög közt három szentek* (poetry for puppets), Seneca, Budapest
* 2002: *A harmadik történet*, Jelenkor, Pécs, 
* 2009: *A nyár barlangja'', Budapest, Kalligram Kiadó

## Reference
## Dodatna literatura 
* Hermann Péter: Ki kicsoda 2002 CD-ROM, izdavačka kuća Biográf 
* Ki kicsoda a magyar irodalomban? (Ko je ko u mađarskoj književnosti), Tárogató könyvek 
* Balla Zsófia, pim.hu
* Életrajza a Digitalna književna akademija na Društvo pisaca sajt

## Vanjski linkovi 
Kategorija:Rođeni 1949.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Cluj-Napoca
Kategorija:Mađarski pjesnici
Treći saziv Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine

**Treći saziv Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine** konstituisan je 29. decembra 2000. za Zastupnički dom, a 20. mart 2001. za Dom naroda na osnovu rezultata općih izbora koji su održan 11. novembra 2000.

## Zastupnički dom 
[mini| [Socijaldemokratska partija Bosne i Hercegovine|SDP BiH&nbsp;(9)
 SDA&nbsp;(8)
 SDS&nbsp;(6)
 SBiH&nbsp;(5)
 HDZ BiH&nbsp;(5)
 PDP&nbsp;(2)
 SNSD - DSP&nbsp;(1)
 DSP BiH&nbsp;(1)
 SP RS&nbsp;(1)
 NHI&nbsp;(1)
 DNZ&nbsp;(1)
 SNS&nbsp;(1)
 BPS&nbsp;(1)
]]

## Dom naroda 
[mini|**Klub Bošnjaka (5)**:
 [Stranka demokratske akcije|SDA&nbsp;(2)
 SBiH&nbsp;(1)
 GDS&nbsp;(1)
 SDP BiH&nbsp;(1)
**Klub Hrvata (5)**:
 SDP BiH&nbsp;(2)
 HSS&nbsp;(1)
 NSRzB&nbsp;(1)
 NHI&nbsp;(1)
**Klub Srba (5)**:
 SDS&nbsp;(1)
 PDP&nbsp;(1)
 SNSD&nbsp;(1)
 DNS&nbsp;(1)
 SP RS&nbsp;(1)
]]

## Reference 
3
Kategorija:2000. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:2001. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:2002. u Bosni i Hercegovini
Donji Markuševec

mini|280px|Markuševec, kapelica Majke Božje Anđeoske; u pozadini župna crkva
**Donji Markuševec** je bivše naseljeno mjesto u sastavu grada Zagreba, Republika Hrvatska.

## Opis
Donji Markuševec je zagrebačko sjeveroistočno podsljemensko naselje, smješteno na jugoistočnim obroncima Medvednice, u okviru gradske četvrti **Podsljeme**. Zajedno sa bivšim naseljem Gornji Markuševec preraslo je u jedinstveno urbano prigradsko susjedstvo i mjesni odbor imena **Markuševec**. U mjestu se nalazi župna crkva Sv. Šimuna i Jude Tadeja, gradsko groblje Markuševec, osnovna škola i dječji vrtić. Nedaleko od naselja nalazi se i spomen-područje Dotrščina, stratište nevinih žrtava iz perioda Drugog svjetskog rata. Naselje je sa gradom povezano autobuskim linijama "ZET"-a 233 (Mihaljevec–Markuševec) i 205 (Dubrava–Markuševec–Bidrovec).

## Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu užeg područja grada Zagreba. Kao samostalno naselje iskazuje se samo u 1948., a zatim je 1952. ukinuto i priključeno naselju Zagreb. U popisnom periodu od 1953. do 1971. iskazivano je u naseljenom mjestu Zagreb po dijelovima naselja: *Bibekov Breg*, *Bjeljevina*, *Borovina–Petrovići*, *Cesta*, *Grabljak*, *Klinovec–Kravarčani*, *Mikulašov Breg*, *Rijeznica*, *Skuzini* i *Utovec*.

## Stanovništvo
**Napomena**: *Kao samostalno naselje iskazuje se samo u 1948. Od 1857. do 1931. iskazivano je naselje **Markuševec** (do 1900. iskazivano pod imenom **Markuševec (Sveti Šimun)**), za koje su podaci sadržani u naselju Gornji Markuševec. Od 1948. bivše naselje **Markuševec** podijeljeno je na dva nova naselja: **Donji Markuševec** i Gornji Markuševec. Već u 1952. oba naselja su ukinuta i priključena naselju Zagreb. U popisnom periodu od 1953. do 1971. iskazivano je po dijelovima naselja: **Bibekov Breg**, **Bjeljevina**, **Borovina–Petrovići**, **Cesta**, **Grabljak**, **Klinovec–Kravarčani**, **Mikulašov Breg**, **Rijeznica**, **Skuzini** i **Utovec**. Podaci su sadržani u naselju Zagreb. Vidi napomenu pod Zagreb.*

**Tabela**: *Stanovništvo po popisima, prema dijelovima naselja*

**Napomena**: *Svi navedeni dijelovi naselja iskazuju se od 1953.*

### Austro-Ugarska
Za historiju naselja u  austro-ugarskom periodu pogledati pod Gornji Markuševec.

## Kultura i sport
U naselju djeluju KUD "Prigorec", tamburaški sastav "Gazde" i drugi, nogometni klub "Prigorje", šahovski, biciklistički i drugi sportski klubovi.

## Galerija 

Datoteka:Dolina grobova 2.JPG|mjesto stratišta "Dolina grobova" u memorijalnom centru Dotrščina
Datoteka:Dotrscina spomenik 3.jpg|jedan od spomenika u spomen-parku

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Naselja u Hrvatskoj
Kategorija:Naselja u Gradu Zagrebu
*
Bečki ustanak

[mini|280px|*Pogubljenje [Robert Blum|Roberta Bluma* (slika Carla Steffecka)]]
**Bečki ustanak** (njem. *Wiener Oktoberaufstand* ili *Wiener Oktoberrevolution*) iz oktobra 1848. bio je posljednji ustanak u Austrijskoj revoluciji 1848.

Dana 6. oktobra 1848, dok su se trupe Austrijskog Carstva spremale napustiti Beč kako bi ugušile Mađarsku revoluciju, gomila naklonjena mađarskim ciljevima (radnici, studenti i pobunjeni vojnici) pokušala ih je spriječiti da odu. Incident je eskalirao u nasilne ulične bitke; krv je prolivena u katedrali svetog Stjepana, a masa je linčovala grofa Bailleta von Latoura, austrijskog ministra rata. Zapovjednik bečkog garnizona, grof Auersperg, bio je primoran povući se iz grada, ali se učvrstio na jakom položaju izvan njega.

Dana 7. oktobra car Ferdinand I pobjegao je sa svojim dvorom u Olmütz pod zaštitom Alfreda I, princa od Windisch-Grätza. Dvije sedmice kasnije austrijski parlament premješten je u Kremsier.

Dana 26. oktobra, pod zapovjedništvom generala Windisch-Grätza i Josipa Jelačića, austrijska i hrvatska vojska počele su bombardovanje Beča, a 31. upale su u centar grada. Odbranu je vodio poljski general Józef Bem. Osim njega, koji je uspio pobjeći, sve vođe otpora pogubljene su sljedećih dana, uključujući Wenzela Messenhausera, novinara Alfreda Juliusa Bechera, Hermanna Jellineka i radikalnog člana parlamenta Roberta Bluma, iako je imao zastupnički imunitet.

Stvari stečene u Martovskoj revoluciji uglavnom su izgubljene, a Austrija je počela fazu i reakcionarnog autoritarizma – "neoapsolutizma" – ali i liberalnih reformi.

## Reference 
## Literatura 
* Friedrich Engels, *Revolucija i kontrarevolucija u Njemačkoj*, poglavlje XI: "Bečki oktobarski ustanak " (na njemačkom) i XII: "Upad u Beč – izdaja Beča " (na njemačkom)

Kategorija:Revolucije 1848. u Austrijskom Carstvu
Kategorija:1848. u Austrijskom Carstvu
Kategorija:Historija Beča
Gerty Cori

**Gerty Theresa Cori** (15. august 1896 – 26. oktobar 1957 ) bila je češko-austrijsko-američka biohemičarka koja je 1947. bila treća žena koja je dobila Nobelovu nagradu za nauku i prva žena kojoj je Nobelova nagrada za fiziologiju ili medicinu dodijeljena, za njenu ulogu u "otkriću toka katalitičke konverzije glikogena".

Rođena je u Pragu, tada glavnom gradu Češke u okviru Austro-Ugarske imperije. Odrastajući u vrijeme kada su žene bile marginalizirane i imale malo mogućnosti za obrazovanje, upisala je medicinsku školu, gdje je upoznala svog budućeg supruga Carla Ferdinanda Corija na času anatomije. Nakon što su 1920. diplomirali, vjenčali su se. Zbog pogoršanja uslova u Evropi, par je emigrirao u Sjedinjene Američke Države 1922. Gerty Cori je nastavila svoje rano interesovanje za medicinska istraživanja, sarađujući u laboratoriji sa Carlom. Objavila je istraživanje u koautorstvu sa suprugom, kao i samostalno. Za razliku od svog supruga, imala je poteškoća u osiguravanju istraživačkih pozicija, a one koje je dobila davale su oskudnu platu. Njen suprug je insistirao na nastavku saradnje, iako su ga institucije koje su ga zaposlile odvraćale od toga.

Zajedno sa svojim suprugom Carlom i argentinskim fiziologom Bernardom Houssayem, Gerty Cori je 1947. godine dobila Nobelovu nagradu za otkriće mehanizma pomoću kojeg se glikogen – škrob napravljen od glukoze – razlaže u mišićnom tkivu u mliječnu kiselinu i potom ponovo sintetizira u tijelu i pohranjuje kao izvor energije (poznat kao Cori ciklus). Takođe su identifikovali važno katalizatorsko jedinjenje, Cori estar. Corijevi su bili treći bračni par koji je osvojio Nobelovu nagradu. Godine 2004. i Gerty i Carl Cori su proglašeni nacionalnim historijskim hemijskim obilježjem kao priznanje za njihov rad na razjašnjavanju metabolizma ugljikohidrata.

Godine 1957. umrla je nakon desetogodišnje borbe sa mijelosklerozom. U istraživačkoj laboratoriji ostala je aktivna do kraja života. Za svoja dostignuća dobila je više nagrada i priznanja.

## Reference 
## Dodatna literatura 
* 
* 

* 
* 
* 
* 

## Vanjski linkovi
* Carl i Gerty Cori i metabolizam ugljikohidrata iz Američkog udruženja hemičara National Historic Chemical Landmarks
* "Glories of the Human Mind" od Gerty Cori
* Bernardo A. Houssay Memorijal za Gerty Theresa Cori
* Gerty Cori Memorabilia
* Joseph Larner, "Gerty Theresa Cori", National Academy of Sciences Biographical Memoir (1992)

Kategorija:Rođeni 1896.
Kategorija:Umrli 1957.
Kategorija:Biografije, Prag
Kategorija:Češki biohemičari
Kategorija:Američki biohemičari
Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za fiziologiju ili medicinu
Kategorija:Austrijski biohemičari
Jasna Koteska

**Jasna Koteska** (9. oktobar 1970) jest makedonska književna teoretičarka i spisateljica. Profesorica je književnosti, teorijske psihoanalize i rodnih studija na Filološkom fakultetu Univerziteta u Skoplju.

## Biografija 
Rođena je 9. oktobra 1970. u Skoplju. Profesorica je humanističkih nauka na *Univerzitetu Sv. Ćirila i Metodija u Skoplju*. Bavi se filozofijom 19. stoljeća, psihoanalitičkom teorijom i rodnim studijama. Objavila je knjige o Sørenu Kierkegaardu, Sigmundu Freudu i o raznim temama vezanim za psihoanalitičku teoriju i rodne studije.

Njena knjiga *Kierkegaard o konzumerizmu* (Toronto & Ljubljana, 2016.) dobila je državnu nagradu Makedonije 2017. za izuzetan doprinos u oblasti nauke u interesu Republike Makedonije. Njena knjiga *Communist Intimacy* (Washington, 2014) dospjela je na Finneganovu listu od 30 knjiga Evropskog društva (Berlin i Pariz) za 2015. Njeni akademski članci su prevedeni na nekoliko jezika, uključujući engleski, njemački, slovenski, srpski, turski, bugarski, albanski, mađarski, grčki, slovački i rumunski. Koteska je urednica za Kierkegaard Circle/Collection Aut na Trinity College Toronto, Kanada i Central European Research Institute Soren Kierkegaard (CERI-SK), Ljubljana.

Djeluje kao koordinatorica Studijskog kruga 8, Budućnost obrazovanja u antropocenu (2021-2023) za Nordijski ljetni univerzitet.

U decembru 2022. postala je akademik u oblasti nauke Academia Balkanica Europeana - Ujedinjeni Balakns u Ujedinjenoj Evropi na Generalnoj izbornoj skupštini Academia Balkanica Europeana održanoj 14. decembra 2022. Uključuje istaknute umjetnike i stručnjake za naučno-istraživački rad iz deset zemalja Balkana, a osnovan je u Bukureštu u oktobru 2017.

## Izabrana djela 
* *Kierkegaard on Consumerism. The Aesthetic, The Ethical and the Religious Reading*, Toronto and Ljubljana: Kierkegaard Circle/Collection Aut, 2016. 
* *Frojdovska čitanka: Rana psihoanaliza 1983-1899*, Skopje: Kultura, 2013. 
* *Sanitarna Enigma*, Skopje: Templum, 2006.  (Bulgarian translation Sofia: KX Critique and Humanism, 2012. ) (Reprint, Skopje: Antolog, 2020. )
* *Intimist*, Ljubljana: Apokalipsa, 2008. 
* *Makedonsko žensko pismo*, Skopje: Makedonska kniga, 2003. 
* *Postmodern Literary Studies*, Skopje: Makedonska kniga, 2002. 

## Reference
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt Filološkog Fakulteta Univerziteta u Skoplju  https://web.archive.org/web/20230415114617/https://flf.ukim.mk/katedri-stud-grupi/mak-kniz/jasna-koteska/
* Jasna Koteska Blog
* Tekstovi u časopisu *Sarajevska bilježnica*

Kategorija:Rođeni 1970.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Skoplje
Kategorija:Sjevernomakedonski filozofi
Carol W. Greider

**Carolyn Widney Greider** (rođena 15. aprila 1961) jest američka molekularna biologinja i nobelovka. Pridružila se Kalifornijskom univerzitetu u Santa Cruzu kao profesor na odsjeku za molekularnu, ćelijsku i razvojnu biologiju u oktobru 2020.

Otkrila je enzim telomerazu 1984, dok je bila postdiplomski student Elizabeth Blackburn na Univerzitetu Kalifornije, Berkeley. Bila je pionir istraživanja strukture telomera, krajeva hromosoma. Dobila je Nobelovu nagradu za fiziologiju ili medicinu 2009, zajedno sa Blackburnom i Jackom W. Szostakom, za njihovo otkriće da su telomeri zaštićeni od progresivnog skraćivanja enzimom telomerazom.

## Rani život i obrazovanje 
Rođena je u San Diegu, Kalifornija. Njen otac, Kenneth Greider, bio je profesor fizike. Njena porodica se preselila iz San Diega u Dejvis, u Kaliforniji, gde je provela mnogo svojih ranih godina i diplomirala u srednjoj školi Davis 1979. Diplomirala je na Koledžu za kreativne studije na Univerzitetu Kalifornije, Santa Barbara, sa diplomom. diplomirala je biologiju 1983. Za to vrijeme studirala je i na Univerzitetu u Getingenu i tamo napravila značajna otkrića.

Greiderova je disleksična i navodi da su njene "kompenzatorske vještine također imale ulogu u mom uspjehu kao naučnika, jer čovjek mora intuiirati mnoge različite stvari koje se dešavaju u isto vrijeme i primijeniti ih na određeni problem". Greider je prvobitno posumnjala na njenu disleksiju nakon što je vidjela obrasce uobičajenih grešaka, kao što su riječi unatrag, kada je dobila ocjenjeni rad u prvom razredu. Greider je počeo da pamti riječi i njihov pravopis umjesto da pokušava da zvuči pravopis riječi. Greider je značajno radio na prevazilaženju svoje disleksije kako bi postala uspješna u svom profesionalnom životu i smatra da joj je disleksija pomogla da uvaži razlike i donese neobične odluke kao što je ona da radi sa Tetrahimenom, neobičnim organizmom.

Greiderova je u početku imala poteškoća da upiše postdiplomske studije zbog niskih GRE rezultata, što je rezultat njene disleksije. Greider se prijavio na trinaest diplomskih škola i bio je primljen na samo dvije, Kalifornijski institut za tehnologiju i Univerzitet Kalifornije, Berkli. Odabrala je Berkeley, gdje će moći raditi sa Elizabeth Blackburn i gdje će njih dvoje otkriti telomerazu.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1961.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, San Diego
Kategorija:Američki genetičari
Harold Urey

**Harold Clayton Urey** ForMemRS (29. aprila 1893. – 5. januara 1981.) bio je američki fizički hemičar čiji je pionirski rad na izotopima donio Nobelovu nagradu za hemiju 1934. za otkriće deuterija. Imao je značajnu ulogu u razvoju atomske bombe, kao i doprinos teorijama o razvoju organskog života iz nežive materije.

Rođen u Walkertonu, Indiana, Urey je studirao termodinamiku kod Gilbert N. Lewisa na Univerzitetu Kalifornije, Berkeley. Nakon što je doktorirao 1923. godine, dobio je stipendiju Američko-skandinavske fondacije za studiranje na Institutu Niels Bohr u Kopenhagenu. Bio je naučni saradnik na Univerzitetu Džon Hopkins pre nego što je postao vanredni profesor hemije na Univerzitetu Kolumbija. Godine 1931. započeo je rad sa odvajanjem izotopa što je rezultiralo otkrićem deuterija.

Tokom Drugog svjetskog rata, Urey je svoje znanje o odvajanju izotopa usmjerio na problem obogaćivanja uranijuma. Bio je na čelu grupe smještene na Univerzitetu Kolumbija koja je razvila odvajanje izotopa pomoću difuzije plinova. Metoda je uspješno razvijena i postala jedina metoda korištena u ranom poslijeratnom periodu. Nakon rata, Urey je postao profesor hemije na Institutu za nuklearne studije, a kasnije Ryerson profesor hemije na Univerzitetu u Čikagu.

U Johns Hopkinsu, Urey i Arthur Ruark napisali su *Atoms, Quanta and Molecules* (1930), jedan od prvih engleskih tekstova o kvantnoj mehanici i njenoj primjeni na atomske i molekularne sisteme. Godine 1929. Urey je postao vanredni profesor hemije na Univerzitetu Kolumbija, gdje su njegove kolege uključivali Rudolpha Schoenheimera, Davida Rittenberga i TI Taylora.

Tokom 1920-ih, William Giauque i Herrick L. Johnston otkrili su stabilne izotope kisika. Izotopi u to vrijeme nisu bili dobro shvaćeni; James Chadwick će otkriti neutron tek 1932. Za njihovu klasifikaciju korištena su dva sistema na osnovu hemijskih i fizičkih svojstava. Potonji je određen pomoću masenog spektrografa. Pošto je bilo poznato da je atomska težina kiseonika skoro tačno 16 puta teža od vodonika, Raymond Birge i Donald Menzel su pretpostavili da i vodonik ima više od jednog izotopa. Na osnovu razlike između rezultata ove dvije metode, oni su predvidjeli da je samo jedan atom vodika od 4.500 bio od teškog izotopa.
[lijevo|mini| [S-1 Izvršni komitet|Izvršni komitet S-1 u Bohemian Groveu, 13. septembra 1942. S lijeva na desno su Urey, Ernest O. Lawrence, James B. Conant, Lyman J. Briggs, Eger V. Murphree i Arthur H. Compton.]]

## Bilješke 
Kategorija:Inozemni članovi Kraljevskog društva
Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Njemačke
Kategorija:Američki astronomi
Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za hemiju
Kategorija:Umrli 1981.
Kategorija:Rođeni 1893.
Margarita Dulova

**Margarita Valerjevna Dulova**, () rođena 4. januara 1972. u Kokšetau, Akmolinska oblast, Kazaška Sovjetska Socijalistička Republika, SSSR (danas Kazahstan) je nekadašnja sovjetska i kazaška biatlonka.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Margarita Dulova je nastupila samo jednom na olimpijskim igrama, i to na ZOI 1998. za selekciju Kazahstana. Najbolji joj je rezultat bilo 18-o mjesto u utrci na 7,5 km, kada je s 1:13.7&nbsp;min i jednim promašajem bila sporija od ruske biatlonke Galine Kukljeve. U štafetnim takmičenjima najbolji joj je plasman bio na ZOI 1998, kada je sa Inom Šeškil, Jelenom Dubok i Ljudmilom Gurjevom osvojila 11-o mjesto iza njemačke štafete u sastavu: Uschi Disl, Martina Zellner, Petra Behle i Katrin Apel.

### Svjetska prvenstva 
Dulova je nastupila na četiri Svjetska prvenstva od SP 1993. do SP 2001, ali nije osvojila ni jednu medalju. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo je 17-o mjesto na SP 1995.  u utrci na 7,5&nbsp;km, kada je bez promašaja i zaostatkom od 1:13.8&nbsp;min bila sporija od pobjednice francuske biatlonke Anne Briand, koja je završila utrku s jednim promašajem. U ekipnim disciplinama najbolji joj je plasman bilo šesto mjesto na SP 1997. u štafetnoj utrci, koje je osvojila sa Inom Šeškil, Jelenom Dubok i Ljudmilom Gurjevom.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Margarite Dulove u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1993/94. Na prvom nastupu u Ruhpoldingu 13. januara 1994. osvojila je 79-to mjesto u utrci na 15&nbsp;km sa šest promašaja i zaostatkom od 8:36.4&nbsp;min u odnosu na pobjednicu Emmanuelle Claret. Najbolji rezultat u pojedinačnim utrkama joj je peto mjesto u sezoni SK 1995/96. u norveškom Holmenkollenu 16. decembra 1997. u utrci na 75&nbsp;km, kada je bez promašaja bila 1:08.8&nbsp;min sporija od pobjednice njemačke biatlonke Uschi Disl. U ekipnim utrkama u sezoni SK 1993/94. ostvarila je najbolji rezultat u štafeti 16. januara 1994. u Ruhpoldingu  s Elenom Muraško, Inom Šeškil i Galinom Avtajevom, 16. januara 1994. u Ruhpoldingu.

### Azijske igre 
## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Sovjetski biatlonci
Kategorija:Kazahstanski biatlonci
Kategorija:Rođeni 1972.
Kategorija:Biografije, Kokšetau
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1998.
Kategorija:Biatlonci na Azijskim igrama 1996.
Kategorija:Biatlonci na Azijskim igrama 1999.
Kategorija:Kazahstanski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Spisak nosilaca zastave Sjeverne Makedonije na Olimpijskim igrama

Ovo je spisak svih **nosilaca zastave** na Olimpijskim igrama za Sjevernu Makedoniju.

## Nosioci 
## Također pogledajte 
* Sjeverna Makedonija na Olimpijskim igrama
* Spisak nosilaca zastave Jugoslavije na Olimpijskim igrama

## Reference 
Kategorija:Sjeverna Makedonija na Olimpijskim igrama
Sjeverna Makedonija
Anton Zeilinger

**Anton Zeilinger** (rođen 20. maja 1945.) je austrijski kvantni fizičar i dobitnik Nobelove nagrade za fiziku 2022. Zeilinger je profesor  fizike na Univerzitetu u Beču i viši naučnik na Institutu za kvantnu optiku i kvantne informacije Austrijske akademije nauka. Većina njegovih istraživanja odnosi se na fundamentalne aspekte i primjene kvantne isprepletenosti.

Godine 2007. Zeilinger je dobio prvu Inauguralnu medalju Isaac Newton Institut fizike, London, za "njegove pionirske konceptualne i eksperimentalne doprinose osnovama kvantne fizike, koji su postali kamen temeljac za brzo razvijajuće polje kvantnih informacija". U oktobru 2022. godine dobio je Nobelovu nagradu za fiziku, zajedno sa Alainom Aspectom i Johnom Clauserom za njihov rad koji je uključivao eksperimente sa upletenim fotonima, utvrđivanje kršenja Bellovih nejednakosti i pionirske nauke o kvantnoj informaciji.
[mini| Anton Zeilinger drži skulpturu [Julian Voss-Andreae|Juliana Voss-Andreaea, foto J. Godany]]

## Reference 
Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za fiziku
Kategorija:Članovi Francuske akademije nauka
Kategorija:Dobitnici Wolfove nagrade za fiziku
Kategorija:Članovi Austrijske akademije nauka
Kategorija:Članovi SANU
Kategorija:Austrijski fizičari
Kategorija:Kvantni fizičari
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Rođeni 1945.
Kategorija:Biografije, Ried im Innkreis
Spisak nosilaca zastave Bjelorusije na Olimpijskim igrama

Ovo je spisak svih **nosilaca zastave** na Olimpijskim igrama za Bjelorusiju.

## Nosioci 
## Također pogledajte 
* Bjelorusija na Olimpijskim igrama
* Spisak nosilaca zastave Sovjetskog Saveza na Olimpijskim igrama

## Reference 
Kategorija:Bjelorusija na Olimpijskim igrama
Bjelorusija