Lauren Bacall

**Lauren Bacall** bila je američka glumica. Američki filmski institut je proglasio  20. najvećom ženskom zvijezdom klasične holivudske kinematografije i dobila je počasnu nagradu Akademije za filmsku umjetnost i nauku 2009. kao priznanje za njen doprinos zlatnom dobu filma. Bila je poznata po svojoj privlačnoj pojavi i svom prepoznatljivom hrapavom glasu. Bacall je bila jedna od posljednjih preživjelih velikih zvijezda iz zlatnog doba holivudske kinematografije.

Započela je karijeru kao model  za agenciju Walter Thornton  prije nego što je debitirala na filmu sa 19 godina u glavnoj ulozi u filmu Imati ili nemati (1944.) uz svog budućeg supruga Humphreyja Bogarta. Nastavila je glumiti u žanru noir filmova, te se uz novog supruga pojavila  filmovima *Veliki san* (1946), *Mračni prolaz* (1947) i *Key Largo* (1948), a glumila je i u romantičnim komedijama *Kako se udati za milionera* (1953) sa Marilyn Monroe i Betty Grable, i *Designing Woman* (1957) s Gregoryjem Peckom. Imala je glavnu žensku ulogu u filmu *Zapisano u vjetru* (1956) koji se smatra jednim od najznačajnijih filmova Douglasa Sirka. Zajedno s Paulom Newmanom je glumila u  filmu misterije *Harper* 1966. godine. Na  John Waynov zahtjev bila mu je partner u njegovom posljednjem filmu *Strijelac* (1976). Radila je na Brodveju u mjuziklima, osvojivši nagrade Tony za *Aplauz* (1970) i *Žena godine* (1981). Za svoj nastup u filmu *Ogledalo ima dva lica* (1996.) osvojila je Zlatni globus i nagradu SAG, a bila je nominirana za BAFTA-u i Oskara.

U posljednjoj fazi karijere postigla je novi uspjeh kod mlađe publike sporednim ulogama u filmovima *Bijeda* (1990), *Dogville* (2003) te engleskim sinhronizacijama animiranih filmovima *Hovlov pokretni dvorac* (2004) i *Ernest &amp;amp; Celestina* (2012).

## Rani život 
Lauren Bacall rođena je kao Betty Joan Perske 16. septembra 1924. u Bronksu, New York City,  kao jedino dijete Natalije (rođene Weinstein-Bacal; 1901–1969), sekretarice koja je kasnije legalno promijenila prezime u Bacal, i Williama Perskea (1889–1982), koji je radio u prodaji. Oba roditelja su bili Jevreji. Njena majka je emigrirala iz Iaşija u Rumuniji preko ostrva Ellis. Njen otac je rođen u Nju Džersiju od roditelja koji su porijeklom iz Valožina, iz pretežno jevrejske zajednice u današnjoj Bjelorusiji.

Bacallini roditelji su se razveli kada je imala pet godina, nakon čega nije viđala oca. Kasnije je uzela rumunski oblik majčinog prezimena, Bacall. Bila je bliska sa svojom majkom, koja se ponovo udala za Lija Goldberga i preselila se u Kaliforniju nakon što je Lauren postala zvijezda.  Preko svog oca, Bacall je bila u srodstvu sa Shimonom Peresom (rođenim Szymon Perski), osmim premijerom i devetim predsjednikom Izraela. Peres nije znao za ovakvu povezanost dok mu Bacall nije sama rekla. Novac bogate porodice joj je omogućio da pohađa privatnu školu Highland Manor internat za djevojčice u Tarrytownu u New York-u, osnovan od strane filantropa Eugena Heitler Lehmana, te Srednju školu Julia Richman na Menhetnu.

## Rana karijera i modeling 
mini|Bacall, László Willinger
Godine 1941. Bacall je pohađala časove na Američkoj akademiji dramskih umjetnosti u New Yorku, gdje je izlazila s kolegom Kirkom Douglasom. Radila je kao pozorišni redar u pozorištu St. James te kao manekenka u robnim kućama.

Debitovala je na Broadwayu 1942. godine sa 17 godina u filmu *Johnny 2 X 4*. Do tada je živjela sa svojom majkom u Ulici Bank 75., a 1942. godine krunisana je za Miss Greenwich Villagea.

Bacall se kao mladi model pojavila na naslovnici ''Harper's Bazaara* i u časopisima poput *Voguea*.  Članak iz 1948. u časopisu *Life* pominje njenu gracioznost mačke, tamno plavu kosu i plavo-zelene oči".  Kako je prirodno imala visok i nazalan glas, dobijala je lekcije koje su joj pomogle da ga produbi i od nje se zahtijevalo da svaki dan satima uzvikuje Shakespeareove stihove kao dio svog treninga.

Iako je Diana Vreeland iz *Harper's Bazaara poznata'' za otkrivanje Bacall, ipak je Nicolas de Gunzburg bio taj koji je upoznao Bacall sa Vreelandovom. Prvi put je sreo Bacall u njujorškom klubu Tony's, gdje joj je predložio  da sljedećeg dana posjeti njegovu kancelariju ''u Harper's Bazaar-u*. Zatim ju je uputio Vreelandovoj, koja je dogovorila da Louise Dahl-Wolfe napravi njezine fotografije za naslovnicu u martu 1943. godine.

Naslovnica *Harper's Bazaara* privukla je pažnju "Slim" Keitha, supruge holivudskog producenta i reditelja Howarda Hawksa. Keith je tražila od svog muža da pozove Bacall na testiranje za njegov nadolazeći film *Imati i nemati*. Hawks je zamolio svoju sekretaricu da pronađe više informacija o Bacall, ali je sekretarica pogrešno razumjela te je Bacall poslala kartu za putovanje u Hollywood na audiciju.

## Hollywood 
[mini| [Howard Hawks i Bacall c. 1943]]
Nakon sastanka s Bacall u Holivudu, Hawks je odmah potpisao sedmogodišnji ugovor sa sedmičnom platom od 100 dolara i lično počeo da upravlja njenom karijerom. Promijenio je njeno ime u Lauren, a ona je kao ekransko prezime odabrala Bacall, varijantu djevojačkog prezimena svoje majke. Slim Hawks ju je, također, uzela pod svoje okrilje, odijevajući Bacall sa stilom i usmjeravajući je u pitanjima elegancije, manira i ukusa. Na Hawksov prijedlog, obučena je od strane trenera glasa da govori nižim i dubljim glasom umjesto svojim uobičajeno visokim, nazalnim glasom.  Kao dio svog treninga, Bacall je morala svaki dan satima uzvikivati Shakespearove stihove. Većina kritičara je njezin glas okarakterisalo kao "zadimljeno, seksualno režanje" i "grleno predenje". Bacall je bila neobično visoka (1,74&nbsp;cm) za glumice tog doba.
[lijevo|mini| Bacall s [Humphrey Bogart|Humphreyjem Bogartom u *filmu Imati i nemati*]]
Tokom testiranja za film *Imati i Nemati* (1944), Bacall je bila toliko nervozna da je, kako bi umanjila drhtanje, pritisnula bradu na grudi, okrenula se prema kameri i nakrivila oči prema gore. Ovaj efekat, poznat kao "Izgled", postao je još jedan zaštitni znak, zajedno sa njenim  glasom.

Njezin lik u filmu je koristio nadimak Slim Hawksa "Slim", a Bogart je koristio nadimak Howarda Hawksa "Steve". Prema Bacall, hemija na setu između njih dvoje je bila momentalna. Nekoliko sedmica nakon snimanja, ona i Bogart, koji je bio u braku s Mayo Methot, su započeli romantičnu vezu.

Bacallina uloga u scenariju je prvobitno bila mnogo manja, ali , kao i na filmske stvaraoce i druge glumce.
[mini| 20-godišnja Bacall leži na klaviru dok potpredsjednik [Harry S. Truman|Harry S Truman svira za vojnike u kantini Nacionalnog press kluba u Washingtonu, DC (10. februara 1945.)]]
Warner Bros. je pokrenuo opsežnu marketinšku kampanju kako bi promovirao i uspostavio Bacall kao filmsku zvijezdu. Kao dio poticaja od strane odnosa s javnošću, Bacall je 10. februara 1945. posjetila Nacionalni pres klub u Washingtonu, DC, i sjela na klavir dok ga je svirao potpredsjednik Harry S Truman.

Nakon filma *Imati i Nemati*, Bacall se pojavila sa Charlesom Boyerom u *Povjerljivom agentu* (1945), koji je bio loše prihvaćen od strane kritičara. Prema njenoj vlastitoj procjeni, uloga je bila pogrešno postavljena i film je mogao nanijeti znatnu štetu njezinoj karijeri, ali  naredna izvedba misteriozne Vivian Rutledge s oporim jezikom u Hawksovom noir filmu  *Veliki san* (1946.) s Bogartom u glavnoj ulozi, omogućio je brzi oporavak karijere. 

*Veliki san* je postavio temelj za njen status ikone noir filma, s kojim će biti snažno povezana do kraja svoje karijere. Često je dobijala uloge koje su bile varijacije nezavisnog  *femme fatale* lika Vivian. Kao što je opisao filmski znalac Joe McElhaney, "Vivian pokazuje gotovo potpunu sposobnost pokreta i gestikulacije. Ona nikad ne puzi." 

Bacall je dobila ulogu s Bogartom u još dva filma. U noir filmu *Mračni prolaz* (1947.) glumila je zagonetnu umjetnicu iz San Francisca. Bosley Crowther iz *New York Timesa* je napisao: „Gospođica Bacall.. stvara popriličan pritisak kao oštrooka djevojka koja zna šta želi.” 

Bacall se pojavila u melodramatski napetom filmu Johna Hustona *Key Largo* (1948) s Bogartom, Edwardom G. Robinsonom i Lionelom Barrymoreom. U filmu, prema filmskoj kritičarki Jessici Kiang, "Bacall u ulogu unosi oštricu ambivalentnosti i nezavisnosti što njezin lik čini mnogo zanimljivijim nego što je napisan." 

### 1950-ih 
[lijevo|mini| Bacall uz [Kirk Douglas|Kirka Douglasa u filmu *Mladić s rogom'' (1950.)]]
Bacall je odbacila scenarije koje nije smatrala zanimljivim i time stekla reputaciju 'teških.' Međutim, ona je još više učvrstila svoj status zvijezde 1950-ih tako što se pojavila kao glavna uloga u nizu filmova koji su osvojili pozitivne kritike.

Bacall je glumila s Garyjem Cooperom u *Svijetlom listu* (1950) i kao *fatalna žena* s dva lica u filmu *Mladić s rogom* (1950), džez mjuziklu u kojem glume Kirk Douglas, Doris Day i Hoagy Carmichael.

Od 1951. do 1952. Bacall je glumila s Bogartom u akciono-avanturističkoj radio seriji *Hrabar poduhvat*.

Bacall je glumila u prvoj CinemaScope komediji, *Kako se udati za milionera* (1953), koji je bio hit među kritičarima i na blagajnama, a režiranoj od strane Jean Negulesca. Dobila je pozitivne preporuke da je postala duhovita kopačica zlata Schatze Page. "Prve počasti u širenju veselja idu gospođici Bacall", napisao je Alton Cook u *New York World-Telegram & Sun*, "Najinteligentnija i grabežljivija u triju, ona preuzima potpunu kontrolu nad svakom scenom svojom oporom isporukom opako duhovitih replika." 

Nakon uspjeha filma *Kako se udati za milionera*, Bacall je odbila da utisne otiske svojih ruku i stopala u čuvenom cementnom predvorju Kineskog teatra Grauman . Smatrala je da "svako sa početnom slikom može biti tamo predstavljen, standardi su toliko spušteni" i nije smatrala da je još postigla status glavne zvijezde, te da je time nedostojna časti: "Želim da osjetim da sam zaslužila svoje mjesto sa najboljim što je moj posao proizveo."  
[mini| [Marilyn Monroe, Betty Grable i Bacall u *filmu Kako se udati za milionera*]]
Bacall je bila pod ugovorom sa 20th Century-Foxom.

Televizijska verzija Bogartovog ranog filmskog uspjeha *"Okamenjena šuma"* izvedena je uživo kao dio sedmične dramske antologije ''Producers' Showcase*, s Bogartom u njegovoj originalnoj ulozi vojvode Manteeja te  s Bacall i Henryjem Fondom u glavnim ulogama. Krajem 1990-ih, Bacall je donirala jedini kineskop te predstave Muzeju televizije i radija (sada Paley Center for Media), gdje ostaje arhiviran za gledanje u New Yorku i Los Angelesu.

Bacall je glumila u dva igrana filma, *Paučini* i *Aleji krvi* , oba objavljena 1955. godine. Radnja filma *Paučina,* u režiji Vincentea Minnellija, se odvija u mentalnoj ustanovi u kojoj Bacallin lik radi kao terapeut. Bila je to njena druga saradnja sa Charlesom Boyerom, a u filmu glume još i Richard Widmark i Lillian Gish. Kritičar *New York Timesa* je napisao: "U jedine dvije zaista simpatične uloge, gospodin Widmark je odličan, a gospođica Bacall oštroumno podmanjuje ulogu." 
lijevo|mini| Bacall u filmu *Zapisano na vjetru* (1956.)
Mnogi filmski znalci smatraju *Zapisano na vjetru* (1956), u režiji Douglasa Sirka, značajnom melodramom. Pojavljujući se sa Rockom Hudsonom, Dorothy Malone i Robertom Stackom, Bacall glumi ženu od karijere čiji život neočekivano preokrene porodica naftnih magnata. Bacall je u svojoj autobiografiji napisala da nije mnogo razmišljala o svojoj ulozi, ali su kritike bile pozitivne. *Variety* je napisao: "Bacall snažno bilježi da je kao razumna djevojka ušla u ludilo naftne porodice." 

Dok je bila  Bogartova podrška u periodu bolovanja od terminalnog karcinoma jednjaka, Bacall je glumila s Gregoryjem Peckom u filmu *Designing Woman* (1957) dobivši solidne kritike. Muzička komedija je bila njen drugi dugometražni film u režiji Minnellija i objavljena je u Njujorku 16. maja 1957. godine, četiri mjeseca nakon Bogartove smrti 14. januara 

Bacall se pojavila u još dva filma 1950-ih: Negulescovoj melodrami *Dar ljubavi* (1958) s Robertom Stackom i  u britanskom avanturističkom filmu *Sjeverozapadna granica* (1959), koji je bio hit na kino blagajnama.

### 1960-ih i 1970-ih 
Bacall je viđena u samo nekoliko filmova 1960-ih. Glumila je na Brodveju u filmu *Zbogom, Čarli* iz 1959. godine, a uspješnu scensku karijeru nastavila je u filmovima *Cvijet kaktusa* (1965), *Aplauz* (1970) i *Žena godine* (1981). Osvojila je nagradu Tony za svoje nastupe u *filmovima Aplauz* i *Žena godine*.

*Aplauz* je bio muzička verzija filma *Sve o Evi* (1950), u kojem je glumila i Bette Davis, njezin idol iz djetinjstva. Mlada i nepoznata Bacall upoznala je Davis godinama ranije u New Yorku. Nakon izvedbe *Aplauza*, Davis je posjetila Bacall iza pozornice i rekla joj: "Ti si jedina koja je mogla igrati ulogu."  Bacall je kasnije osvojila nagradu Sarah Siddons 1972. i 1984., nagradu inspiriranu izmišljenim trofejem u *Sve o Evi*.

Nekoliko filmova u kojima se Bacall pojavila tokom ovog perioda bili su spoj svih zvijezda kao što su *Sex i slobodna djevojka* (1964) s Henryjem Fondom, Tonyjem Curtisom i Natalie Wood ; *Harper* (1966) s Paulom Newmanom, Shelley Winters, Julie Harris, Robertom Wagnerom i Janet Leigh ; i *Ubistvo u Orijent ekspresu* (1974), s Ingrid Bergman, Albertom Finneyjem, Vanessom Redgrave, Martinom Balsamom i Seanom Conneryjem.

Godine 1964. Bacall se pojavila u dvije epizode *Mr. Broadwaya* Craiga Stevensa: prvo u "Prošetaj grobljem" sa suprugom Jasonom Robardsom Jr., a kasnije kao Barbara Lake u epizodi "Nešto za pjevati" sa Balsamom.

Godine 1976. Bacall je glumila u filmu *Strijelac* sa John Wayneom, s kojim je radila u *Aleji krvi* (1955).

### 1980-ih 
Bacall je predstavljena u komediji Roberta Altmana *Zdravlje* (1980), koja je prošla kroz težak proces objavljivanja nakon promjene najvišeg menadžmenta u 20th Century-Foxu i imala je vrlo ograničeno izdanje u kinima. Sljedeće godine pojavila se u trileru *The Fan* (1981). Film je dobio mješovite kritike, posebno nakon nedavnog ubistva Johna Lennona i sličnosti zapleta sa stvarnim događajem, ali njezina izvedba naišla je na povoljan prijem. Magazin *Variety* napisao je da Bacall i režiser Edward Bianchi "natjeraju publiku da brine šta će se dogoditi" s njenim likom.

Bacall je uzela sedmogodišnju pauzu u filmovima kako bi nastupila na pozornici u  (1981.) s partnerom Harryjem Gvardinom, za koju je osvojila svoju drugu nagradu Tony za najbolju glumicu u mjuziklu, i drugim emisijama kao što je adaptacija filma iz 1985. *Slatka ptica mladosti* Tennesseeja Williamsa pod režijom Harolda Pintera. Filmu se vratila 1988. godine sa sporednim ulogama u filmovima *Gospodin North* Dannyja Hustona i *Sastanak sa smrću* Michaela Winnera. Također je glumila u britanskom trileru *Drvo ruku* (1989), zasnovanom na romanu Ruth Rendella, i u televizijskoj adaptaciji klasika  za Turner Television iz 1933. godine.
[lijevo|mini| Bacall u [Washington, D.C.|Washingtonu, DC, 1998]]

### 1990-ih 
Godine 1990. Bacall je preuzela malu, ali centralnu ulogu agenta Jamesa Caana u  Roba Reinera, prema romanu Stephena Kinga, i važnu ulogu u britanskom televizijskom filmu *Mali komad sunca*, zasnovanom na romanu Johna le Carréa. Sljedeće godine, Bacall je igrala glavnu ulogu u nezavisnom filmu *Zvijezda za dvoje* (1991.) s Anthonyjem Quinnom, Lilom Kedrovom i Jean-Pierre Aumontom, a igrala je i sporednu ulogu u  (1991.).

Godine 1993., Bacall je bila vrlo aktivna na televiziji, ponovo se uparila sa svojim doživotnim prijateljem Gregoryjem Peckom i njegovom kćerkom Cecilijom Peck u televizijskom filmu Arthur Penn-a *Portret*, a glumila je s europskom glumačkom postavom u filmu *Strano polje* . Pojavila se u  Roberta Altmana (1994), ansambl filmu koji se odvija u Parizu tokom nedelje mode. Godine 1995. dobila je ulogu svoje prijateljice Ingrid Bergman u  , televizijski rimejk istoimenog filma iz 1973. godine. Godinama ranije, Bergman je igrala ulogu u filmskoj verziji *Cvijet kaktusa* (1969) koju je Bacall igrala na Broadwayu 1965.

1996. je bila ključna godina za njenu karijeru. Odabrala ju je Barbra Streisand da glumi njenu majku u romantičnoj komediji *Ogledalo ima dva lica*, u kojoj glume i Jeff Bridges, George Segal i Brenda Vaccaro. Recenzije za njenu ulogu su bile pozitivne, a sa 72 godine, prvi put je nominovana za Oskara za najbolju sporednu glumicu, nakon što je osvojila Zlatni globus. Očekivalo se da će dobiti Oskara, ali je izgubila od Juliette Binoche za *Engleskog pacijenta*.

Bacall je dobila nagradu Kennedy Centra 1997., a Američki filmski institut je 1999. godine proglasio jednu od 25 najznačajnijih ženskih filmskih zvijezda u historiji. Njena filmska karijera doživjela je nešto poput renesanse, a pozitivna je zapažanja privukla svojim nastupima u projektima visokog profila kao što su *Dogville* (2003) i *Rođenje* (2004), oba s Nicole Kidman, te u *Hovlovom pokretnom dvorcu* (2004) kao Vještica otpada. Bila je glavna glumica u filmu *The Walker* (2007) Paula Schradera.

Godine 1999. Bacall je glumila na Brodveju u oživljavanju filma Noëla Cowarda *Waiting in the Wings*. Tokom 2000-ih, bila je glasnogovornica diskontnog lanca Tuesday Morning i proizvodila je liniju nakita. Bila je i glasnogovornik slavnih za High Point kafu i Fancy Feast hranu za mačke. U martu 2006. predstavila je filmsku montažu posvećenu noir filmu na 78. dodjeli Oskara. Pojavila se u kameo ulozi u seriji *Sopranovi* u epizodi " Luxury Lounge " iz aprila 2006. godine, tokom koje je njen lik opljačkao Christopher Moltisanti ( Michael Imperioli ).

### Kasnije godine 
mini|Bacall na konferenciji za novinare za *The Walker* u februaru 2007.
U septembru 2006, Bryn Mawr College nagradio je Bacall medaljom Katharine Hepburn, odavajući priznanje "ženama čiji životi, rad i doprinosi su oličenje inteligencije, pokreta i nezavisnosti" Hepburnove. Održala je govor na komemoraciji Arthura M. Schlesingera Jr. u Reform Clubu u Londonu u junu 2007. Završila je svoju ulogu u *Krivotvoritelju* 2009. Akademija filmske umjetnosti i nauke dodijelila je Bacall počasnu nagradu Oskara na inauguracijskoj dodjeli nagrada guvernera 14. novembra 2009.

U julu 2013. Bacall je izrazila interesovanje za film *Nevolja je moj posao*.  U novembru se pridružila engleskoj sinkroniziranoj ekipi za animirani film StudioCanala *Ernest &amp;amp; Celestina*. Njena posljednja uloga bila je 2014. godine kao gostujući glas u epizodi *Family Guy* " Mama je riječ ".

## Lični život 
### Odnosi i porodica 
[lijevo|mini| Kum [Louis Bromfield (u sredini) na vjenčanju Humphreyja Bogarta i Lauren Bacall na farmi Malabar (21. maja 1945.)]]
21. maja 1945. Bacall se udala za Humphreyja Bogarta. Njihovo vjenčanje i medeni mjesec su se održali na farmi Malabar, Lukas, Ohajo, u seoskom domu autora Luisa Bromfilda, dobitnika Pulicerove nagrade, bliskog Bogartovog prijatelja. U vrijeme popisa stanovništva u Sjedinjenim Državama 1950. godine, par je živio u ulici Benedict Canyon Drive 2707, na Beverly Hillsu sa svojim sinom i medicinskom sestrom. Bacall je navedena kao Betty Bogart. Bila je udata za Bogarta sve dok on nije umro 1957.

Tokom snimanja filma *Afrička kraljica* (1951), Bacall i Bogart su se sprijateljili sa Katharine Hepburn i Spencer Tracy. Počela je da se kreće u  neglumačkim krugovima, sprijateljivši se sa historičarem Arthurom Šlezingerom mlađim i novinarom Alisterom Kukom. Godine 1952. održala je predizborne govore za demokratskog predsjedničkog kandidata Adlaija Stevensona. Zajedno s drugim holivudskim ličnostima, Bacall je bila snažan protivnik Makartizma.

Bacall je imala vezu sa Frankom Sinatrom nakon Bogartove smrti. Tokom intervjua sa Robertom Osbornom iz Turner Classic Movies, Bacall je izjavila da je prekinula romansu, ali je u svojoj autobiografiji *Lauren Bacall by Myself* napisala da je Sinatra naglo prekinuo vezu nakon što je bio uznemiren što je njegova ponuda za brak procurila u novinarima, vjerujući da je Bacall odgovorna. Međutim, Bacall navodi u *Lauren Bacall by Myself* da su, kada je bila vani sa svojim prijateljem Irvingom "Swifty" Lazarom, naišli na trač kolumnistkinju Luelu Parsons, kojoj je Lazar otkrio vijest. Bacall je u *By Myself* napisala da je Sinatra saznao istinu tek godinama kasnije.

Bacall je tada upoznala i započela vezu sa Jasonom Robardsom. Njihovo vjenčanje je prvobitno trebalo da se održi u Beču, Austrija, 16. juna 1961. Planovi za vjenčanje su odloženi nakon što su austrijske vlasti odbile paru da izdaju dozvolu za brak, zbog toga što Robards nije mogao da predoči dokumente o razvodu iz svog prethodnog braka, a Bacall nije mogla dati smrtovnicu Humphreya Bogarta. Odbijen im je brak i u Las Vegasu, Nevada, zbog sličnih problema sa dokumentacijom. 4. jula 1961. par se odvezao u Ensenadu, Meksiko, gdje su se vjenčali. Par se razveo 1969. Prema Bacalovoj autobiografiji, od Robardsa se razvela uglavnom zbog njegovog alkoholizma. 

Bacall je imala romantičnu vezu sa svojim partnerom iz filma Z*a ženu godine* Harijem Gvardinom početkom 1980-ih.
mini|Bacall na Festivalu američkog filma u Deauvilleu 1989
Bacall je imala dvoje djece s Bogartom i jedno s Robardsom. Sin Stephen Humphrey Bogart (rođen 6. januara 1949.) je producent vijesti, redatelj dokumentarnih filmova i autor koji je dobio ime po Bogartovom liku u filmu *Imati ili nemati*. Godine 2006. prvi tom *Lauren Bacall by Myself* ponovo je štampan pod nazivom *By Myself and Then Some* sa dodatnim poglavljem.

U intervjuu iz 1996. godine, Bacall je, razmišljajući o svom životu, rekla  Jeremy Isaacsu da je imala sreće:Imala sam jedan sjajan brak, imam troje divne djece i četvero unučadi. Još sam živa. Još uvijek mogu funkcionirati. Još uvek mogu da radim. . . Jednostavno naučite da se nosite sa svime sa čim se morate nositi. Djetinjstvo sam provela u Njujorku, vozeći se podzemnom željeznicom i autobusima. I znate šta naučite ako ste Njujorčanin? Svijet ti ne duguje ništa.

### Politički pogledi 
[mini| Bacall, Humphrey Bogart i [Henry Fonda u televizijskoj verziji u *Boji okamenjene šume* 1955.]]
Bacall je bila čvrsti liberalni demokrata i u brojnim je prilikama proklamirala svoje političke stavove. napisanog kako bi se suprotstavio negativnom publicitetu koji je rezultat njegovog pojavljivanja pred Odborom. Bogart i Bacall su se distancirali od Holivudske desetke i rekli: "Mi smo za komunizam otprilike koliko i J. Edgar Hoover." 

Bacall je vodila kampanju za demokratskog kandidata Adlaija Stevensona na predsjedničkim izborima 1952. godine, prateći ga u povorkama motora zajedno s Bogartom, i leteći na istok da pomognu u posljednjim krugovima Stevensonove kampanje u New Yorku i Chicagu.

U intervjuu s Larryjem Kingom 2005. godine, Bacall je sebe opisala kao "antirepublikanku". Liberal. L-riječ". Dodala je da je "biti liberal najbolja stvar na svijetu što možete biti. Svima si dobrodošao kada si liberal. Vi nemate mali um." 

### Smrt 
Bacall je umrla 12. avgusta 2014., mjesec dana prije svog 90. rođendana, u svom dugogodišnjem stanu u Dakoti, zgradi Upper West Side u blizini Central Parka na Menhetnu.

Bacall je sahranjena u Memorijalnom parku Forest Lawn u Glendaleu u Kaliforniji. U trenutku smrti, Bacall je imala imovinu procijenjenu na 26,6 miliona dolara. Najveći dio njenog imanja podijeljen je između njeno troje djece: Leslie Bogarta, Stephena Humphrey Bogarta i Sama Robardsa. Pored toga, Bacall je svojim najmlađim unucima, sinovima Sema Robardsa, ostavila po 250.000 dolara za koledž.

## Filmografija 
## Nagrade i nominacije 
## Bibliografija 
* *Sam* (1978)
* *Sada* (1994)
* *Sam i onda neki* (2005.)

## U popularnoj kulturi 
**Film**

* Televizijski film *Bogie* iz 1980. godine, u režiji Vincenta Shermana i baziran na knjizi Joea Hyamsa, govori o tome kako je Bogart upoznao Bacall dok je snimao *Imati i nemati'' 1943. godine i započeo aferu s njom koja je dovela do raspada Bogartovog braka sa Mayo Methot. Bacall u filmu tumači Kathryn Harrold ; Kevin O'Connor igra Bogarta; a Methota glumi Ann Wedgeworth.

**Televizija**

* Pojavila se u Šestoj sezoni *serije Soprano*, epizodi 7 " Luxury Lounge " tumačeći sebe.

**Pozorište**

* Mjuzikl *Evita* iz 1978. godine, muziku Andrewa Lloyda Webbera i tekst Tima Ricea, priča priču o zloglasnoj prvoj dami Argentine Evi Peron. U pjesmi „Rainbow High“ Eva pjeva tekst „Ja sam njihov spasitelj. Tako me zovu. Pa, Lauren Bacall. Sve prolazi."

**Animacija**

* Bacall i Bogart su parodirani u kratkim filmovima Warner Brothers Merrie Melodies *Bacall to Arms* (1946) i *Slick Hare* (1947).

**Muzika**

* Bacall i Bogart se pominju u pjesmi Bertieja Higginsa " Key Largo " (1981).
* Bacall se spominje u pjesmi The Clasha " Car Jamming " (1982).
* U romanu *Oprosti mi, Leonarde Peacock*, lik po imenu Lauren je često prepoznat od strane glavnog junaka, Leonarda, kao da ima upadljivu sličnost sa Lauren Bacall.

**Imenjak sa Marshallovih ostrva**

* Grad Laura — na ostrvu Majuro na Maršalovim ostrvima — jedan je od nekoliko ostrvskih gradova koji su dobili kodno ime po omiljenim glumicama trupa američkih snaga iz Drugog svjetskog rata.

## Također pogledajte 
* Bogart i Bacall
* Bogart–Bacall sindrom

## Bilješke 
## Reference 
* 
* 

## Vanjski linkovi 
* 
* 
* 
* Lauren Bacall na *Aenigmi*
* 

Kategorija:Rođeni 1924.
Kategorija:Umrli 2014.
Kategorija:Preusmjerenja povezana sa stavkom na Wikipodacima
Kategorija:Zlatni globus za najbolju sporednu glumicu
Kategorija:Američke glumice
Kategorija:Oscar za životno djelo
Kategorija:Članci sa mrtvim vanjskim linkovima
Kategorija:Pages with unreviewed translations
Kategorija:Articles with hCards