Hitna medicinska pomoć

mini|270x270px|Vozilo hitne medicinske pomoći
**Hitna medicinska pomoć** ili **hitna pomoć** je posebna oblast zdravstvene zaštite na *primarnom nivou* koja se organizuje u cilju poduzimanja nužne i hitne medicinske intervencije, čijim bi se neuspjehom ozbiljno narušilo zdravlje ili izazvalo trajno oštećenje zdravlja i ugrozilo život pacijenta. Hitna medicinska pomoć, na globalnom nivou, obavlja se u skladu sa zakonom i propisima o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju svake zemlje.

Na području Bosne i Hercegovine broj hitne medicinske pomoći jeste 124, a u Sjedinjenim Američkim Državama se koristi 911.

Hitnu medicinsku pomoć ne treba poistovjećivati sa prvom pomoći, što se u praksi često radi, jer je prva pomoć skup mjera, postupaka i radnji koje sprovodi lice koje prvo pruža pomoć žrtvi neposredno nakon povrede ili iznenadne bolesti. To je samo prvi korak u lancu spašavanja života bolesne osobe na samom mjestu povrede ili bolesti (kuća, posao ili javno mjesto i sl.), a prethodi onome što će učiniti hitna medicinska pomoć. Prva pomoć je izuzetno važna jer je prema statističkim podacima hitna medicinska pomoć dostupna pacijentu tek za 5-7 minuta na mjestu nesreće ili bolesti, a prema podacima iz literature, preko 50% smrtnih slučajeva događa se unutar prvih nekoliko minuta nesreće.

## Historija 
[mini|300x300piksel| Ukazivanje hitne medicinske pomoći u [Sudanu (19. vijek)|lijevo]]
Hitna medicinska pomoć je vjerovatno stara koliko i ljudska rasa. U primitivnoj ljudskoj zajednici, kada bi jedan od članova te zajednice bio povrijeđen, drugi član iste zajednice bi mu pomogao i odveo ga u svoje primitivno sklonište. Ako bi mu pri tome da zaustavio krvarenje, dao mu vodu i neko drugo piće ili stavio melem na ranu, onda se to može smatrati najranijim (primitivnim) oblikom prve pomoći povređenom.

Babilonci su u svojoj zajednici imali običaj da ozlijeđenog dovode na neko javno mjesto, gdje su ga svi mogli vidjeti i pregledati. Svrha tog postupka je bila da se među prisutnima nađe neko ko bi mogao da pomogne. Natpisi na egipatskim grobnicama govore o upotrebi udlaga za slomljene udove, liječenju rana, prijeloma i povreda glave.

Posebna potreba da organizacije zbrinjavaju i liječe povrijeđene i iznenadno oboljele na mjestu gdje ih je zatekla povreda ili bolest pojavila se u velikim ratovima u srednjem vijeku.

Prvi evropski grad koji je imao organizovanu hitnu medicinsku ustanovu - "Stanicu za spašavanje davljenika" osnovanu 1762, bio je Hamburg. Godine 1781. u Beču je osnovano "Bečko spasilačko društvo". Ove dvije ustanove se smatraju prvim organizovanim stanicama za hitnu medicinsku pomoć.

Za prve početke organizovane hitne medicinske pomoći veliku zaslugu imali su u 18. vijeku hirurzi Dominique Larre i Francois Percy. Za razliku od dotadašnjih hirurga koji su se bavili isključivo liječenjem rana, *(dok je stotine ranjenika stradalo na bojnom polju zbog brojnih organizacionih problema sanitetske medicinske službe),* Dominique Larre i njegov kolega Francois Percy, pored liječenja ranjenika, riješavali su i organizaciona pitanja hirurške pomoći na bojnom polju, prije svega načine i oblike "*hitne medicinske pomoći"* .

Henry Dunant se može smatrati osnivačem i ocem organizovane hitne medicinske pomoći, koji je nakon bitke kod Solferina, 1859, zapanjen patnjama ranjenika na koje niko nije obraćao pažnju, započeo zbrinjavanje i tako osnovao upravo ono što danas nazivamo organizovanom hitnom medicinskom ili prvom pomoći.

Zbog sve veće potrebe savremenog čovjeka za bržom i kvalitetnijom medicinskom zaštitom i porasta broja teško povrijeđenih i kritično oboljelih, osposobljavanje sve većeg broja kadrova za organizovano pružanje hitne medicinske pomoći i u okviru nje razvila se multidisciplinarna grana medicine **urgentna medicina**. Termin "urgentna medicina" prvi je upotrijebio profesor Hamburger u Parizu 1954. Po njegovim riječima: *urgentna medicina je posebna medicinska disciplina, koja posebnim metodama i u posebnim organizacionim jedinicama liječi sva teška stanja, bez obzira na njihovu prirodu; poremećaj srčanog ritma, intoksikacija, teška trauma, komatozno stanje itd.*

Na teritoriji bivše Jugoslavije 1979. u Sarajevu je osnovan *Odjel za urgentnu medicinu* i u okviru toga uvedena posebna disciplina - specijalizacija iz urgentne medicine. Mnogo kasnije (1992) u Beogradu je osnovano Odjeljenje urgentne medicine.

## Osnovni principi 
Prema podacima iz novije literature, samo zbog velikih i teških ozljeda (oštećenja mozga, centralnog nervnog sistema, srca, aorte, velikih krvnih sudova) 45% svih onih koji umiru nakon ozljede umire za nekoliko sekundi do nekoliko minuta nakon povrede, 35% će umrijeti u roku od nekoliko sati nakon povrede (tzv. rana smrt), a 20% u bolnici nekoliko dana ili sedmica nakon povrede (tzv. kasna smrt).

Hitnu pomoć pružaju zdravstveni radnici koji su u tu svrhu školovani ili obučeni za hitnu pomoć, u skladu sa zakonskim propisima nadležnog Ministarstva zdravlja. Ljekar u timu hitne medicinske pomoći na mjestu povrede ili bolesti vrši pregled, dijagnostičke procedure, određuje i primjenjuje terapiju prema protokolu i koordinira rad ostalih članova tima. Po potrebi ekipa hitne medicinske pomoći prevozi pacijenta sa mjesta intervencije u zdravstvenu ustanovu radi daljeg zbrinjavanja.

U slučajevima masovnih nesreća i epidemija većih razmjera, hitna medicinska pomoć se sprovodi u skladu sa posebnim zakonom svake zemlje pojedinačno i preporukama Svjetske zdravstvene organizacije (WHO).

## Reference 
Kategorija:Prva pomoć
Kategorija:Medicina
Kategorija:Urgentna medicina
Kategorija:Stranice s nepregledanim prevodom
Kategorija:Hitni medicinski slučajevi