Pariski metro

lijevo|50px|Logo pariskog metroa
mini|desno|Mreža pariskog metroa
mini|desno|Najvažnija linija pariskog metroa, linija |
mini|desno||Metro oznaka u Parizu
mini|desno||Unutrašnjost metroa
**Pariski metro** je sistem podzemne željeznice Pariza. Nakon metroa u Londonu, Budimpešti i Glasgowu, pariski metro je četvrti najstariji metro na svijetu. Pariski metro ima najdužu mrežu na svijetu sa 205&nbsp;km pruge. Karakteristika pariskog metroa su kratka odstojanja između stanica, koja iznose u prosjeku oko 500 metara.

## Historija 
Prva linija (Porte de Vincennes – Porte Maillot) otvorena je za javnost 19. jula 1900. godine kako bi služila događajima Ljetnih olimpijskih igara 1900. u Bois de Vincennesu. Uvođenje metroa dogovorili su država i grad Pariz kako bi se riješio problem sve nedovoljnijeg površinskog prijevoza. Posebno se razmišljalo unaprijed o predstojećoj Svjetskoj izložbi 1900. godine. Izvorni projekt obuhvatao je kružnu liniju Étoile–Nation–Étoile i dvije transverzalne linije: jednu u smjeru sjever–jug (Porte de Clignancourt – Porte d’Orléans) i drugu u smjeru istok–zapad (Avenue Gambetta – Porte Maillot). Tada su osnovane dvije upravljačke kompanije: CMP (Compagnie du métro parisien) i kompanija Nord-Sud, od kojih je svaka koristila različite dekoracije na svojim stanicama.

Različite stanice su čak nosile isto ime na dvjema različitim linijama; na primjer, postojale su dvije stanice nazvane Grenelle. Do 1913. godine mreža metroa već se proširila na deset linija: osam je bilo u vlasništvu CMP-a, a preostale dvije pripadale su kompaniji Nord-Sud (današnje linije 12 i 13). Broj putnika porastao je sa 55 miliona 1901. godine na 467 miliona do 1913. godine. Mreža je nastavila da se širi i tokom Prvog svjetskog rata. Između dva rata otvorene su linije 9, 10 i 11, a dvije upravljačke kompanije su se spojile u jednu.

Tek 15. oktobra 1998. godine otvorena je nova linija 14, koja je isprva saobraćala između Madeleine i Nacionalne biblioteke, a potom je produžena do stanice Gare Saint-Lazare. Linija 14 je moderna, automatizirana linija koja značajno smanjuje vrijeme čekanja. Ona također služi kao demonstracijski model za RATP i proizvođača Alstom.

Ranije je postojała još jedna linija sa brojem 14, a to je bio južni dio današnje linije 13 (južno od Invalidesa). U to vrijeme linija 13 imala je završnu stanicu u Saint-Lazareu, a dva dijela između Saint-Lazarea i Invalidesa spojena su tokom 1970-ih. Predloženo je da se nesretni broj 13 izbriše iz mreže, slično kao što se ne koristi u avionima ili hotelima, ali u slučaju metroa ta ideja nije zaživjela. Vagoni linije 13 u početku su bili jedinstveni (kasnije su usvojeni i na linijama 7 i 8), jer su projektovani uzimajući u obzir prijedloge putnika; jedna od uočljivih razlika bila je mekša rasvjeta u tim vagonima.

Iako je najviši broj linije metroa 14, u stvarnosti postoji šesnaest linija. To je rezultat razdvajanja linija 3 i 7 (1971. i 1967. godine), što je zahtijevalo stvaranje kratkih linija 3bis i 7bis. Pariški metro uglavnom upravlja RATP, koji također upravlja gradskim autobusima i tramvajima te djelimično upravlja RER-om (Réseau Express Régional) u Parizu.

## Linije 
## Također pogledajte 
* Spisak stanica pariskog metroa
* Réseau express régional d'Île-de-France

## Vanjski linkovi 
* Evolution of the Paris Metro & RER 1900-2035
* The First Paris Metro: How a City Went Underground in 1900

## Reference 
Kategorija:Metroi u Francuskoj
Kategorija:Pariski metro