Munika

**Munika**, *munjika*, *crna mura* ili * bor smrč* Areal joj je disjunkcijski, tj. razdvojen na balkanske i apeninske (južnoitalijanske) populacije.

## Opis 
[thumb|lijevo|140px|Rasprostranjenost munike i [Jela|jele  na Orjenu: mezofitna jela je ograničena na umjerenija područja, dok kserofitna munika preferira južne pozicije na vlažnim sjevernim padinama.]]
thumb|140px|lijevo|*Pinus heldreichii* u bukovoj šumi na Orjenu
Munika je rasprostranjena samo na planinama Bosne, Hrvatske, jugozapadne Bugarske, Albanije, Makedonije, Srbije, sjeverne Grčke, a mjestimično i u južnoj Italiji. Raste na nadmorskim visinama oko 1500–2500&nbsp;m, na stjenovitom području i sa bukvom () čini šumsko-vegetacijsku granicu na planinama. To je zimzeleno drvo koje doseže visinu do oko 20&nbsp;m (25–30&nbsp;m), sa prečnikom stabla od oko 80&nbsp;cm, čunjaste krošnje. Kora munike je pepeljastosiva, uzdužnim i poprečnim brazdama razdijeljena u često pravilne šestougaone ploče, zbog čega ga nazivaju i *oklopni bor*. Drvo je jedričavo, bjeljika široka, godovi markantni i uski, zona kasnog drveta zaprema u prosjeku četvrtinu goda, drvni su traci tanki i nevidljivi, broj poprečnih smolnih kanala je 53 po cm², a broj uzdužnih 69. Bjeljika je žućkasta, a srčika crvenkasta. Udio pora je oko 64%.

Munika je član grupe tvrdih borova roda *Pinus* podroda *Pinus*, sa listovima (*iglicama*) u  svežnjevima od dva, sa čvrstim omotačem. Dugi su 4,5–10&nbsp; cm debeli oko 1,5-2&nbsp; mm. Šišarke su duge 5-9&nbsp;  cm, s tankim, krhkim ljuspama. Prije sazrijevanja su tamno plavo-ljubičaste, a zatim prelaze na smeđe, kada sazriju, oko 16-18 mjeseci nakon oprašivanja, sjemenke su duge od 6–7&nbsp;mm, sa krilcima veličine od oko 2-2,5&nbsp; cm, koja omogućavaju rasijavanje putem vjetra.

## Nomenklatura 
Ovu vrstu  je prvi put opisao švicarski botaničar Hermann Christ, kao * Pinus heldreichii*, u čast Theodora von Heildreicha, 1863., na uzorcima  prikupljenim na Olimpu. Zatim je drugi put opisana kao *P. leucodermis*, 1864; autor drugog opisa (austrijski botaničar Franz Antoine) je opisao primjerke pronađene na Orjenu, iznad Bokokotorskog zaliva, nešto ranije od Christa. Između dva opisa postojale su neke manje morfološke razlike, što je, prema nekoliko botaničara, dovelo do evidentiranja dva zasebna taksona. Međutim, to ne podržavaju moderne studije ove vrste, koje pokazuju da se oba imena odnose na isti takson. Smatra se da su se razlike u opisu, u velikoj mjeri, mogle pojaviti zbog Christovih uzoraka nezrelih i sušenjem smanjenih šišarki, nakon što su  prikupljeni u julu, četiri mjeseca prije dospijeća zrelosti.

## Upotreba 
Drvo munike koristi se zbog nepropusnosti i lake cjepljivosti za izradu dužica, cijevi, glavina, čunjeva i za različite kuhinjske predmete i ukrasne elemente. Munjikovina je laka (0,53&nbsp;g/cm³), a nominalna zapreminska masa je 0,438&nbsp;g/cm³. Drvo je srednje tvrdo, uteže se jako, na pritisak čvrsto, na vlak slabo, na savijanje srednje čvrsto, a na udarac slabo.

## Reference
## Dopunska literatura
***Simone Morris** (2018) *Loricati in the fog |* ASIN B07H5CQ4WG
*IUCN2006, Pinus heldreichii
*
*

## Vanjski linkovi
*Vendramin, G.G., Fineschi, S. Fady, B. *Technical guidelines for genetic conservation and use - Bosnian pine, Pinus Heldreichii syn. Pinus leucodermis*. *EUFORGEN.org

Kategorija:Flora Bosne i Hercegovine
Kategorija:Flora Evrope
Kategorija:Pinaceae
Kategorija:Vrste drveća
Kategorija:Flora Bugarske
Kategorija:Flora Italije
Kategorija:Zaštićene vrste na Crvenoj listi IUCN
Kategorija:Flora Albanije
Kategorija:Flora Srbije
Kategorija:Flora Grčke