Srednjovjekovna bosanska heraldika

**Heraldika** je pomoćna historijska nauka koja proučava nastanak, razvoj i upotrebu grbova. Njeno proučavanje u Bosni i Hercegovini počelo je krajem 19. vijeka kada se povela debata o *pravom bosanskom grbu* koji bi trebao predstavljati Bosnu i Hercegovinu u sklopu Austro-ugarske monarhije. Prvi se sistematičnije bosanskom srednjovjekovnom heraldikom bavio Franjo Rački, koji je u svom radu *Stari grb bosanski*, dao pregled većine historijskih izvora na kojima se grb javljao. Poslije njega zapaženu ulogu u proučavanju ovog interesantnog problema imali su Lajoš Thallóczy, Nikola Radojčić, Ivan Rengjeo, Mihailo Dinić, Aleksandar Solovjev, i Pavao Anđelić.

## Počeci heraldike u srednjovjekovnoj Bosni 
U srednjem vijeku vladarski grbovi su istovremeno predstavljali i grbove određenih zemalja. Ponekad je neki grb postajao i grbom dinastije koja je tom zemljom vladala, pa su se pojedini simboli shvatali i kao njeni stalni simboli. Prvi bosanski vladar koji je imao svoj grb, kojeg je postavljao na svoje novce i pečate, bio je ban Stjepan II Kotromanić. Na nekoliko primjeraka njegovog novca javlja se dosta primitivan grb predstavljen samo šljemom i čelenkom. Ovakva kompozicija nije bila neuobičajena u zemljama tog doba u kojima heraldika nije bila razvijena. Tako se usamljen šljem kao heraldički simbol javlja na novcima srpskog vladara Stefana Dušana, kao i na nekim kovanicama vlaškog vojvode Vladislava I Vlaicua. Međutim, najvjerovatnije je da su svi ti novci, među njima i bosanski, rađeni po uzoru na novac ugarskog kralja Karla Roberta. Specifičnost bosanskog grba bila bi u tome što je na jednoj varjanti novca bana Stjepana prikazan i potpuni grb, heraldički štit sa zvijezdom u slobodnom polju, kao i ustaljeni štit i čelenka. Osim ovog grba, ban Stjepan II koristio je na svojim pečatima i nepotpuni grb, na čijem je štitu bila predstavljena usamljena poprečna greda. Ovaj grb usvojio je i njegov nasljednik ban Tvrtko koji se na svojim dokumentima služio pečatom svog prethodnika.

## Heraldika bosanskog kraljevstva 
mini|150px|desno|Grb kralja Tvrtka prema brokatnoj tkanini pronađenoj u Milima
Do intenzivnijeg razvoja heraldike u srednjovjekovnoj Bosni dolazi nakon što se ban Tvrtko krunisao za kralja 1377. godine, kada on na svoj postojeći grb uvodi heraldički motiv ljiljana (na *plavom polju kosa srebrena greda, u slobodnim poljima po tri zlatna ljiljana*). Predpostavlja se da su ljiljani u bosansku heraldiku došli ugarskim posredstvom jer je tadašnji ugarski kralj, Ludovik I Veliki, pripadao dinastiji Anžuvinaca čiji je dinastički simbol bio upravo ljijan (*fleur-de-lys*). U kasnijem periodu Tvrtkovi nasljednici modificiraju njegov grb da bi što više odgovarao njihovoj vladarskoj ideologiji. Tako kralj Stjepan Ostoja u polje svog grba postavlja heraldičku ljiljanovu krunu koja je trebala simbolizirati jedinstvo bosanskog kraljevstva kao i povezanost kraljeve osobe sa apstraktnom kraljevskom krunom. U historiografiji ovaj njegov potez nazivan je *heraldičkom* ili *grbovnom reformom*. Ostojin nasljednik, Tvrtko II Kotromanić, kruni u grbu svog prethodnika dodaje i početno slovo svog imena **T**, kako bi još snažnije istakao svoju vlast nad Bosnom. I njegov nasljednik Stjepan Tomaš postupa isto, te umjesto inicijala **T**, postavlja svoje inicijale **ST** (Stjepan Tomaš). Međutim, izgleda da je stari bosanski grb kralja Tvrtka I sa ljiljanima u to vrijeme bio shvatan kao porodični ili dinastički simbol, pa se on ponovo susreće i na nekim vrstama novca Stjepana Tomaša. Tomašev sin, posljednji bosanski kralj Stjepan Tomašević, u svom grbu nema inicijala, nego samo krunu.

## Heraldika bosanske vlastele 
Pored vladarske dinastije u srednjovjekovnoj Bosni porodične ili lične grbove su posjedovali i bosanski plemići. Hrvoje Vukčić Hrvatinić na svom novcu kojeg je kovao kao splitski herceg postavljao je grb koji je vjerovatno dobio od Ladislava Napuljskog, koji ga je uostalom i imenovao hercegom 1403. godine (*štit podijeljen kosom gredom na kojoj su pikazana tri ljiljana, u slobodnim poljima štita nalaze se dva krsta*). Nakon što je prekinuo svoje savezništvo sa Ladislavom, i prešao u politički tabor Žigmunda Luksemburškog, Hrvoje je promijenio svoj grb tako da više odgovara njegovoj trenutačnoj poziciji (*na srebrenom polju dvije vodoravne crvene grede ispod kojih se nalazi dvorepi crveni lav i ruka naoružana mačem*), pa je taj grb svoje mjesto našao i u njegovom iluminiranom misalu. Pored Hrvoja, od bosanskih velikaša grbove su imali i Kosače, Pavlovići, Sankovići i Pribinići. Grb Kosača (*na srebrenom* ili *zlatnom polju niz kosih crvenih greda*) prvi put se javlja na jednom relikvijaru koji je pripadao Sandalju Hraniću i koji se danas čuva u Zadru, a kasnije na većini pečata hecega Stjepana Vukčića Kosače i njegovih sinova, kao i na kruni jednog bunara koji se danas nalazi u Dubrovniku. Pavlovići su za svoj grb koristili prikaz svog grada Borča, dok su Sankovići na svom grbu imali predstavu sidra. Predpostavlja se da je grb pronađen na jednom pečatnom prstenu iskopanom u Milima (*na štitu zvijezda rozeta, iznad štita predstava vuka otvorenih usta*) pripadao jednom od članova porodice Pribinić. Ovo je tim vjerovatnije kada se zna da se sličan grb nalazi na jednom stećku koji je pripadao članu te porodice.
mini|200px|lijevo|Predstava gradskih kula na pečatu Pavlovića

## Reference 
- Pavao Anđelić: *Neka pitanja bosanske heraldike*, GZM n.s. Arheologija, XIX, Sarajevo, 1964, 157-172.

- Pavao Anđelić: Srednjovjekovni pečati u Bosni i Hercegovini, ANUBiH, Sarajevo, 1970.

- Pavao Anđelić: *Grbovi hercega Stjepana Vukčića Kosače na kruni jedne kućne cisterne u Dubrovniku*, Tribunia 1, Trebinje 1975., 83-90.

- Mihailo Dinić: *Велики босански златник*, Историјски Часопис, 3 (1951-1952), Београд, 1952, 41-54.

- Mihailo Dinić: *Око великог босанског златника*, Историски гласник, 3-4, Орган историског друштва НР Србије, Београд, 1955, 149-157.

- Srećko M. Džaja: *Bosansko srednjovjekovlje kroz prizmu krune, grba i biskupije*, Jukić, 15, Sarajevo, 1985, 81-101.

- Dubravko Lovrenović: *Proglašenje Bosne kraljevstvom 1377. (Pokušaj revalorizacije)*, Forum Bosnae, br. 3-4, Sarajevo, 1999, 227-287.

- Dubravko Lovrenović: *Fojnički grbovnik, ilirska heraldika i bosansko srednjovjekovlje*, Bosna Franciscana, br. 21, god. XII, Sarajevo, 2004, 172-202.

Franjo Rački: *Stari grb bosanski*, Rad JAZU, knj. CI, Razredi filološko-historički i filozofsko-jurisdički, XXX, Zagreb, 1890, 127-169.

- Nikola Radojčić: *Odakle je preuzeo Mavro Orbini svoj grb Bosne?*, GZM, XLI, Sarajevo, 1929, 103-108.

- Ljudevit Thallóczy: *Vojvoda Hrvoja i njegov grb*, GZM, god. IV, knj. I-IV, Sarajevo, 1892, 170-187.
## Vanjski linkovi 
* http://www.academia.edu/861984/Heraldicki_problem_vladarskog_i_drzavnog_grba_Bosne_prema_koncepciji_Pave_Andelica_The_Coat_of_Arms_of_the_Medieval_Bosnian_State_and_its_Ruler_in_the_works_of_Pavao_Andelic_
* https://docs.google.com/ www.odjek.ba/ 

Kategorija:Kultura srednjovjekovne Bosne