Forenzika

{{#invoke:Sidebar|collapsible
| class = plainlist
| pretitlestyle = padding-bottom:0.1em;
| pretitle = Dio serije  o temi:
| titlestyle = background:#ccccff;font-size:175%;padding-top:0; display:block;margin-bottom:0.4em;
| title = Forenzika

| listtitlestyle = text-align:center; background:#ddddff;
| expanded = {{{expanded|{{{cTeme|{}}}}}}}
| image = 

| list1name = fizio
| list1title = Fiziološka
| lista1 = 
* Antropologija
* Biologija
* Analiza uzorka krvnih mrlja
* Stomatologija
* DNK fenotipizacija
* DNK profiliranje
* Entomologija
* Epidemiologija
* Limnologija
* Medicina
* Palinologija
* Patologija
* Podijatrija
* Toksikologija

| list2name = social
| list2title = Socijalna
| list2 =
*Psihijatrija
* Psihologija
* Psihoterapija
* Socijalni rad

| list3name = kriminal
| list3title = Kriminalistika
| list3 = 
* Računovodstvo
* Identifikacija tijela
* Hemija
* Kolorimetrija
* Izborna forenzika
* Rekonstrukcija lica
* Analiza otiska prsta
* Istraživanje vatrenog oružja
* Dokazi o obući
* Forenzička umjetnost
* Profiliranje
* Analiza otiska rukavica
* Analiza otiska dlana
* Upitni pregled dokumenta
* Podudaranje vena
* Forenzička geofizika
* Forenzička geologija

| list4name =digital
| list4title = Digitalna forenzika
| list4 = 
* Istrage računara
* Analiza podataka
* Studija baze podataka
* Analiza zlonamjernog softvera
* Mobilni uređaji
* Mrežna analiza
* Fotografija
* Video analiza
* Audio analiza

| list5name = discipline
| list5title = Povezane discipline
| lista5 = 
* Elektrotehnika
* Inženjering
* Istraga požara
* Detekcija ubrzivača požara
* Fraktografija
* Lingvistika
* Inženjerstvo materijala
* Inženjering polimera
* Statistika
* Rekonstrukcija saobraćajnih sudara

| list6name = Članci
| list6title = Povezani članci
| lista6 = 
* Mjesto zločina
* CSI efekt
* Perry Mason0v sindrom
* Kalendar polena
* Trag kočenja
* Dokazi u tragovima
* 

| belowclass = hlist
| belowstyle = display:block;margin-top:0.7em; padding-top:0.15em;
| below =
* Okvir
* 
| navbarstyle = margin-top:0;padding-top:0.15em;
}}
**Forenzika**, poznata i kao **kriminalistika**, jest primjena nauke u krivičnom i građanskom zakonodavstvu, uglavnom – na krivičnoj strani – tokom krivične istrage, kako je propisano prema pravnim standardima prihvatljivih dokaza i krivičnog zakona. Forenzika je široko polje koje uključuje analize: 

*DNK
*otisaka prstiju
*mrlja od krvi
*vatrenog oružja i balistike
*tragova alata
*seroloških pokazatelja
*toksikoloških nalaza
*dlaka i vlakana
*entomoloških tragova
*dokumenata
*antropoloških
*odontoloških
*patoloških
*epidemioloških podataka
*analize gazećeg sloja obuće i guma
*hemijskih svojstava lijekova, boja i stakla
*digitalnih audio, video i fotoanaliza.

Forenzičari prikupljaju, čuvaju i analiziraju naučne dokaze tokom istrage. Dok neki forenzičari putuju na mjesto zločina kako bi sami prikupili dokaze, drugi imaju laboratorijsku ulogu, vršeći analizu predmeta koje su im donijele druge osobe u postupku. Ostali su uključeni u analizu finansijskih, bankarskih ili drugih brojčanih podataka za upotrebu u istrazi finansijskog kriminala, i mogu biti zaposleni kao konsultanti iz privatnih firmi, akademskih zajednica ili kao državni službenici.

Pored svoje laboratorijske uloge, forenzičari svjedoče kao vještaciu krivičnim i građanskim predmetima i mogu raditi za tužilaštva ili za odbranu. Iako bi bilo koja oblast tehnički mogla biti "forenzička", određeni dijelovi su se s vremenom razvili kako bi obuhvatili većinu forenzičkih slučajeva.

Forenzička nauka je kombinacija dvije različite latinske riječi: forensis i science. Prvi, forenzički, odnosi se na diskusiju ili ispitivanje koje se obavlja u javnosti. Budući da su se suđenja u antičkom svijetu obično održavala javno, ona nosi jaku sudsku konotaciju. Drugi je nauka, koja potiče od latinske riječi za 'znanje' i danas je usko povezana sa naučnim metodom, sistematskim načinom sticanja znanja. Uzeto zajedno, forenzika znači korištenje naučnih metoda i procesa za rješavanje zločina.

## Etimologija
Riječ "forenzičar" dolazi od latinskog termina *forēnsis*, što znači "od ili prije foruma". Istorija pojma potiče iz rimskog doba, kada je krivična optužba značila iznošenje slučaja pred grupom javnih pojedinaca na forumu. I osoba optužena za zločin i tužitelj bi držali govore zasnovane na njihovoj strani priče. Slučaj bi bio odlučen u korist pojedinca sa najboljim argumentom i isporukom. Ovo porijeklo je izvor dvije moderne upotrebe riječi „forenzički“—kao oblika pravnog dokaza i kao kategorija javne prezentacije.

U savremenoj upotrebi, termin „forenzika“ umjesto „forenzičke nauke“ može se smatrati netačnim, jer je izraz „forenzika“ zapravo sinonim za „pravni“ ili *u vezi sa sudovima*. Međutim, pojam je sada toliko usko povezan sa naučnim poljem da mnogi rječnici uključuju značenje koje izjednačava riječ „forenzika“ sa pojmom  „forenzička nauka“.

## Historija
### Poreklo forenzičke nauke i rani metodi
Drevni svijet nije imao standardizirane forenzičke prakse, što je omogućilo kriminalcima da izbjegnu kaznu. Krivične istrage i suđenja su se u velikoj mjeri oslanjali na iznuđena priznanja i učesnika u  svjedočenju. Međutim, drevni izvori sadrže nekoliko prikaza tehnika koje nagovještavaju koncepte u forenzičkoj nauci razvijene stoljećima kasnije.

Prvi pisani izvještaj o korištenju medicine i entomologije za rješavanje krivičnih slučajeva pripisuje se knjizi *Xi Yuan Lu* (prevedeno kao *Pranje daleko od nepravdi*), koju je napisao 1248. godine Song Ci (宋慈, 1186–1249), direktor pravosuđa, zatvora i nadzora u Kini, tokom dinastije Song.

Song Ci je uveo propise u vezi sa obdukcijskim izvještajima na sudu, kako zaštititi dokaze u postupku ispitivanja i objasnio zašto forenzičari moraju pokazati nepristrasnost prema javnosti. Osmislio je metode za pravljenje antiseptika i za podsticanje ponovnog pojavljivanja skrivenih povreda na mrtvim tijelima i kostima (koristeći sunčevu svjetlost i sirće pod kišobranom od crvenog ulja); za izračunavanje vremena smrti (uzimajući u obzir vremenske prilike i aktivnost insekata); opisao kako se oprati i pregledati mrtvo tijelo kako bi se utvrdio razlog smrti. U to vrijeme knjiga je opisivala metode za razlikovanje između samoubistva i lažnog samoubistva.

U jednom od izvještaja Song Cija („Washing Away of Wrongs“), slučaj osobe ubijene srpom riješio je istražitelj koji je svakom osumnjičenom naložio da donese svoj srp na jednu lokaciju. (Shvatio je da je to srp testirajući razne oštrice na lešini životinje i upoređujući rane.) Muhe, privučene mirisom krvi, na kraju su se skupile na jednom srpu. U svjetlu ovoga, vlasnik tog srpa je priznao ubistvo. Knjiga je također opisala kako razlikovati gušenje (voda u plućima) i davljenje (slomljena vratna hrskavica) i opisala dokaze iz pregleda leševa, kako bi se utvrdilo da li smrt je uzrokovana ubistvom, samoubistvom ili nesrećom.

Metodi iz cijelog svijeta uključivali su pljuvačku i ispitivanje usta i jezika, kako bi se utvrdila nevinost ili krivica, kao prethodnica poligrafskog testiranja. U staroj Indiji, neki osumnjičeni su natjerani da napune usta sušenom rižom i ispljunu je nazad. Slično tome, u drevnoj Kini, optuženima za zločin stavljali su u usta rižin prah. U drevnim srednjeistočnim kulturama, optuženi su bili tjerani da nakratko ližu vruće metalne šipke. Smatra se da su ovi testovi imali određenu valjanost jer bi krivac proizvodio manje pljuvačke i samim tim imao suha usta; optuženi bi se smatrali krivim ako bi im se riža lijepila za usta u izobilju ili ako bi im jezici bili jako opečeni zbog nedostatka zaštite od pljuvačke.

### Razvoj forenzičke nauke
:  Njegov hirurški rad postavio je temelje za razvoj forenzičke tehnike u narednim stoljećima.]]

U Evropi u 16. stoljeću, ljekari u vojsci i na univerzitetima počeli su da prikupljaju informacije o uzroku i načinu smrti. Ambroise Paré, francuski vojni hirurg, sistematski je proučavao efekte nasilne smrti na unutrašnje organe. Dva italijanska hirurga, Fortunato Fidelis i Paolo Zacchia, postavili su temelje moderne patologije, proučavajući promjene koje su se dogodile u strukturi tijela kao posljedica bolesti.  Krajem 18. stoljeća počeli su da se pojavljuju spisi o ovim temama. Među njima je i „Traktat o sudskoj medicini i javnom zdravlju“ francuskog ljekara Francoisa Immanuela Fodéréa i *Kompletni sistem policijske medicine* njemačkog medicinskog stručnjaka Johanna Petera Franka.

Kako su racionalne vrijednosti epohe prosvjetiteljstva sve više prožimale društvo u 18. stoljeću, krivična istraga je postala racionalnija procedura zasnovana na dokazima – upotreba mučenja za iznuđivanje priznanja je smanjena, a vjerovanje u vještičarenje i druge moći okultnoati je uglavnom prestalo da utiče na odluke suda. Dva primjera engleske forenzičke nauke u pojedinačnim pravnim postupcima pokazuju sve veću upotrebu logike i postupka u krivičnim istragama u to vrijeme. Godine 1784, u Lancasteru, John Toms je suđen i osuđen za ubistvo Edwarda Culshawa pištoljem. Kada je Culshawovo mrtvo tijelo pregledano, umotak od pištolja (zgnječeni papir koji se koristi za pričvršćivanje praha i kuglica u njušku) pronađen u njegovoj rani na glavi savršeno se slagao s pocijepanim novinama pronađenim u Tomsovom džepu, što je dovelo do osude.

U 1816., Warwick., radnik na farmi suđen je i osuđen za ubistvo mlade sluškinje. Bila je udavljena u plitkom bazenu i imala je tragove nasilnog napada. Policija je u vlažnoj zemlji kod bazena pronašla otiske stopala i otisak od somota sa ušivenom krpom. Bilo je i razbacanih zrna pšenice i pljeve. Pregledane su pantalone radnika na farmi koji je vršio žito u blizini i tačno su odgovarali otisku u zemlji u blizini bazena.

Članak koji se pojavio u Scientific American, 1885. opisuje upotrebu mikroskopije za razlikovanje krvi dvije osobe u krivičnom predmetu u Chicagu.

### Toksikologija
Metod za detekciju arsen-oksida, jednostavnog arsena, u leševima osmislio je 1773. švedski hemičar Carl Wilhelm Scheele. Njegov rad je 1806. proširio njemački hemičar Valentin Ros, koji je naučio da otkrije otrova u zidovima želuca žrtve.

]]
James Marsh je bio prvi koji je primijenio ovu novu nauku na forenzičku umjetnost. Njega je tužilaštvo pozvalo na suđenju za ubistvo da svedoči kao hemičar 1832. Optuženi Džon Bodl optužen je da je svog djeda otrovao kafom sa arsenom. Marsh je izvršio standardni test miješanjem sumnjivog uzorka sa sulfid-vodikom i hlorovodikom. Iako je bio u stanju da otkrije arsen kao žuti arsen-trisulfid, kada je poroti pokazano da se pogoršao, što je omogućilo da osumnjičeni bude oslobođen optužbi zbog razumne sumnje.

Iznerviran time, Marsh je razvio mnogo bolji test. Kombinovao je uzorak koji je sadržavao arsen sa sumpornom kiselinom i cink, bez arsena što je rezultiralo plinom arsin. Plin se zapalio i razložio se do čistog metalnog arsena, koji bi se, kada bi se prešao na hladnu površinu, pojavio kao srebrno-crni talog. Test je bio toliko osjetljiv, formalno poznat kao Marshov test, da je mogao otkriti samo jednu pedesetinu miligrama arsena. On je prvi put opisao ovaj test u "The Edinburgh Philosophical Journal" 1836. godine.

### Balistika 
Henry Goddard u Scotland Yardu bio je pionir u korištenju poređenja metaka 1835. godine. On je primijetio nedostatak u metku koji je ubio žrtvu i uspio ga je pratiti do kalupa koji je korišten u procesu proizvodnje.

thumb|Ulazne/izlazne rane na osnovu udaljenosti na kojoj je vatreno oružje ispaljeno

### Antropometrija
[right|thumb|[Knjiga|Naslovnica iz Bertillonove knjige *Identification anthropométrique* (1893), demonstrirajući mjere potrebne za njegov antropometrijski identifikacijski sistem]]
Francuski policajac Alphonse Bertillon bio je prvi koji je primijenio antropološku tehniku antropometrija na provođenje zakona, stvarajući tako sistem identifikacije zasnovan na fizičkim mjerenjima. Prije toga, kriminalci su se mogli identificirati samo po imenu ili fotografiji. Nezadovoljan *ad hoc* metodima koje se koriste za identifikaciju zarobljenih kriminalaca u Francuskoj 1870-ih, počeo je svoj rad na razvoju pouzdanog sistema antropometrije za klasifikaciju ljudi.

Bertillon je kreirao mnoge druge forenzičke tehnike, uključujući forenzičko ispitivanje dokumenata, upotrebu galvanoplastičnih spojeva za očuvanje otiska, balistiku i dinamometar, koji se koristi za određivanje stepena sile koja se koristi kod provale i ulaska. Iako su njegovi centralni metodi uskoro trebali biti zamijenjene otiskom prsta, "njegovi drugi doprinosi poput snimka na krilu i sistematizacija fotografije mjesta zločina ostaju na snazi do danas."

 1859/60]]
Godine 1877. u Hooghlyju (blizu Kalkute), Herschel je uveo korištenje otisaka prstiju na ugovorima i aktima, a registrovao je otiske prstiju državnih penzionera kako bi spriječio da rođaci prikupljaju novac nakon smrti penzionera.

U 1880., Dr. Henry Faulds, škotski hirurg u bolnici Tokio, objavio je svoj prvi rad na tu temu u naučnom časopisu *Nature*, raspravljajući o korisnosti otisaka prstiju za identifikaciju i predložio metod za njihovo snimanje štamparskim mastilom. Uspostavio je njihovu prvu klasifikaciju i takođe je bio prvi koji je identifikovao otiske prstiju ostavljene na bočici. Vrativši se u UK 1886., ponudio je koncept Metropolitanskoj policiji u Londonu, ali je tada odbačen.

Faulds je pisao Charlesu Darwinu sa opisom svog metoda, ali, prestar i bolestan da bi radio na njoj, Darwin je dao informacije svom rođaku, Francisu Galtonu, koji se zanimao za antropologiju. Nakon što je deset godina bio inspirisan da proučava otiske prstiju, Galton je objavio detaljan statistički model analize i identifikacije otisaka prstiju i podstakao njegovu upotrebu u forenzičkoj nauci u svojoj knjizi „Otisci prstiju“. Izračunao je da je šansa za "lažno pozitivan" nalaz (dvije različite osobe koje imaju iste otiske prstiju) oko 1/64 milijarde.

 uređuje i fotografiše 1928.]]
Juan Vucetich, argentinski glavni policajac, stvorio je prvi metod snimanja otisaka prstiju pojedinaca u dosijeu. Godine 1892, nakon proučavanja Galtonovih tipova uzoraka, Vucetich (izvorno Vučetić) osnovao je prvi svetski biro za otiske prstiju. Iste godine, Francisca Rojas iz Necochea pronađena je u kući sa povredama vrata, dok su njena dva sina pronađena mrtva sa prerezanim vratom. Rojas je optužio komšiju, ali uprkos brutalnom ispitivanju, ovaj komšija nije htio da prizna zločine. Inspektor Alvarez, Vučetičev kolega, izašao je na lice mjesta i pronašao krvavi trag palca na vratima. Kada je upoređen sa Rojasovim otiscima, pokazalo se da je identičan sa njenim desnim palcem. Tada je priznala ubistvo svojih sinova.

Biro za otiske prstiju osnovan je u Kalkuti (Kalkuta), Indija, 1897. godine, nakon što je Vijeće generalnog guvernera odobrilo izvještaj komiteta da otiske prstiju treba koristiti za klasifikaciju krivičnih dosijea. U Antropometrijskom birou u Kalkuti, prije nego što je postao Biro za otiske prstiju, radili su Azizul Haque i Hem Chandra Bose. Haque i Bose su bili indijski stručnjaci za otiske prstiju koji su zaslužni za primarni razvoj sistema klasifikacije otisaka prstiju koji je na kraju dobio ime po njihovom supervizoru, Sir Edwardu Richardu Henryju. Henryjev sistem klasifikacije, koji su zajedno osmislili Haque i Bose, prihvaćen je u Engleskoj i Walesu kada je osnovan prvi Biro za otiske prstiju Ujedinjenog Kraljevstva u Scotland Yardovov, sjedištu Metropolitanske policije u Londonu , 1901. Sir Edward Richard Henry je naknadno postigao poboljšanja u daktiloskopiji.

U Sjedinjenim Državama, dr. Henry P. DeForrest koristio je otiske prstiju u New York Police Department, Civil Service 1902. godine, a do decembra 1905. godine, u New York City Police Department, zamjenik komesara Joseph A. Faurot, stručnjak za Bertillonov sistem i zagovornik otisaka prstiju u sjedištu policije, uveo je uzimanje otisaka prstiju kriminalaca u Sjedinjene Države.

### Uhlenhuthov test
Uhlenhuthov test, ili antigen-antitijelo precipitinski test za vrste, izumio je Paul Uhlenhuth 1901. godine i mogao je razlikovati ljudsku krv od životinjske krvi, na osnovu otkrića da je krv različitih vrsta imala jedan ili više karakterističnih proteina. Test je predstavljao veliki napredak i dobio je ogroman značaj u forenzičkoj nauci. Test je dodatno usavršio za forenzičku upotrebu švicarski hemičar Maurice Müller 1960-ih.

### DNK
Forenzička DNK-analiza primijenjena je prvi put 1984. godine. Razvio ju je Sir Alec Jeffreys, koji je shvatio da se varijacije u genetičkom sekvenci mogu koristiti za identifikaciju pojedinaca i međusobno razlikovanje osoba. Prvu primjenu DNK profila koristio je Jefferys u misteriji dvostrukog ubistva u malom engleskom gradu Narborough, Leicestershire, 1985. godine. Petnaestogodišnja školarka po imenu Lynda Mann silovana je i ubijena u psihijatrijskoj bolnici Carlton Hayes. Policija nije pronašla osumnjičenog, ali je uspjela uzeti uzorak sjemena.

Godine 1986. Dawn Ashworth, stara 15 godina, također je silovana i zadavljena u obližnjem selu Enderby. Forenzički dokazi pokazali su da su oba ubice imala istu krvnu grupu. Richard Buckland je postao osumnjičeni jer je radio u psihijatrijskoj bolnici Carlton Hayes, a primijećen je u blizini mjesta ubistva Dawn Ashworth i znao je neobjavljene detalje o tijelu. Kasnije je priznao Dawnino ubistvo, ali ne i Lyndino. Jefferys je doveden u slučaj da analizira uzorke sjemena. Zaključio je da nema poklapanja između uzoraka i Bucklanda, koji je postao prva osoba koja je oslobođena krivice pomoću DNK. Jefferys je potvrdio da su DNK profili identični za dva uzorka sjemena u ubojstvima. Da bi se pronašao počinilac, uzeti su uzorci DNK cjelokupne muške populacije grada, više od 4.000 osoba,  starosti od 17 do 34 godine. Svi su upoređeni sa uzorcima sjemena iz zločina. Čulo se da je prijatelj Colina Pitchforka rekao da je dao svoj uzorak policiji tvrdeći da je Colin. Colin Pitchfork je uhapšen 1987. godine i ustanovljeno je da se njegov DNK profil poklapa sa uzorcima sjemena iz ubistva.

Zbog ovog slučaja razvijene su baze podataka DNK. Postoje nacionalne (FBI) i međunarodne baze podataka, kao i  za evropske zemlje (ENFSI : European Network of Forensic Science Institutes). Ove baze podataka koje se mogu pretraživati se koriste za uparivanje DNK profila mjesta zločina sa onima koji se već nalaze u bazi podataka.

### Sazrijevanje
.]]

Na prijelazu iz 20. stoljeća, forenzička nauka je uveliko postala etablirana u sferi kriminalističke istrage. Naučno i hirurško istraživanje je široko koristila Metropolitanska policija tokom potrage za misterioznim Jackom Trbosjekom, koji je ubio brojne žene 1880-ih. Ovaj slučaj je prekretnica u primjeni forenzičke nauke. Veliki timovi policajaca vršili su istrage od kuće do kuće širom Whitechapela. Forenzički materijal je prikupljen i ispitan. Osumnjičeni su identifikovani, ušli u trag i ili pobliže ispitani ili eliminisani iz istrage. Policijski rad danas prati isti obrazac. Intervjuisano je preko 2000, ispitano je "više od 300" ljudi, a privedeno je 80 osoba.

Istragu je u početku vodio Odjel za kriminalističke istrage (CID), na čijem je čelu bio detektiv inspektor Edmund Reid. Kasnije su inspektori detektivi Frederick Abberline, Henry Moore i Walter Andrews poslani iz Centralne kancelarije u Scotland Yard da pomognu. Prvobitno su zbog načina sakaćenja bili osumnjičeni mesari, hirurzi i ljekari. Istraženi su alibiji lokalnih koljača i klanica, pa su oni eliminisani iz istrage. Neke savremene ličnosti su mislile da obrazac ubistava ukazuje na to da je krivac bio mesar ili tjerač stoke na jednom od brodova za stoku koji su saobraćali između Londona i kontinentalne Evrope. Whitechapel je bio blizu Londonskih dokova, a obično takvi brodovi pristaju u četvrtak ili petak i polaze u subotu ili nedjelju. Pregledani su nrodovi za stoku, ali se datumi ubistava nisu poklapali sa kretanjem nijednog čamca, a isključeno je i prebacivanje člana posade između čamaca.

Krajem oktobra, Robert Anderson je zatražio od policijskog hirurga Thomasa Bonda da da svoje mišljenje o stepenu hirurške veštine i znanja ubice. Mišljenje koje je Bond ponudio o liku "ubice iz Whitechapela" je najraniji sačuvani profil prestupnika. Bondova procjena je bila zasnovana na njegovom vlastitom ispitivanju najteže osakaćene žrtve i *post mortem* bilješki iz četiri prethodna kanonska ubistva. Po njegovom mišljenju, ubica je morao biti čovjek usamljenih navika, podložan "povremenim napadima ubistava i erotske manije", a karakter sakaćenja možda ukazuje na "satirijazu".

U 1909., Archibald Reiss osnovao je *Institut de police scientifique* na Univerzitetu u Lozani (UNIL), prvu školu forenzičke nauke u svetu. Dr Edmond Locard, postao je poznat kao  francuski "Sherlock Holmes . Formulirao je osnovni princip forenzičke nauke: "Svaki kontakt ostavlja trag", koji je postao poznat kao Locardov princip razmjene. Godine 1910. osnovao je, možda, prvu kriminalističku laboratoriju na svijetu, nakon što je uvjerio policijsku upravu i Lyonu (Francuska) da mu da dvije sobe u potkrovlju i dva pomoćnika.

Simbol novootkrivenog prestiža forenzike i upotrebe rasuđivanja u detektivskom radu bila je popularnost izmišljenog lika Sherlock Holmes, koji je napisao Arthur Conan Doyle u kasnom 19. vijeku. On je i dalje velika inspiracija za forenzičku nauku, posebno za način na koji je njegovo akutno proučavanje mjesta zločina dalo male tragove o preciznom slijedu događaja. Odlično je koristio dokaze u tragovima kao što su otisci cipela i guma, kao i otisci prstiju, balistika i analiza rukopisa, sada poznata kao upitnik ispitanih dokumenata. Takvi dokazi koriste se za testiranje teorija koje je smislila policija, naprimjer, ili sam istražitelj. Sve tehnike koje je zagovarao Holmes kasnije su postale stvarnost, ali su uglavnom bile u povojima u vrijeme kada je Conan Doyle pisao. U mnogim svojim prijavljenim slučajevima, Holmes se često žali na način na koji su drugi kontaminirali mjesto zločina, posebno policija, naglašavajući kritičnu važnost očuvanja integriteta, što je sada dobro poznata karakteristika pregleda mjesta zločina. Koristio je analitičku hemiju za analizu ostatka krvi, kao i toksikološko ispitivanje i određivanje otrova. Koristio je balistiku, tako što je mjerio kalibre metaka i uporedio ih sa oružjem za koje se sumnjalo da je izvršeno ubistvo.

### Ličnosti s kraja 19. – početka 20. stoljeća 
Hans Gross je primijenio naučne metode na mjestima zločina i bio je zaslužan za rođenje kriminalistike.

Edmond Locard je proširio Grossov rad sa Locardovim principom razmjene koji je rekao "kad god dva objekta dođu u kontakt jedan s drugim, materijali se razmjenjuju između njih". To znači da svaki kontakt kriminalca ostavlja trag.

Alexander Lacassagne, koji je predavao Locarda, izradio je standarde obdukcije na stvarnim forenzičkim slučajevima.

Alphonse Bertillon je bio francuski kriminolog i osnivač antropometrije (naučne studije mjerenja i proporcija ljudskog tijela). Koristio je antropometriju za identifikaciju, navodeći da, budući da je svaki pojedinac jedinstven, mjerenjem aspekata fizičke razlike može postojati lični sistem identifikacije. Oko 1879. godine stvorio je Bertillon sistem, način identifikacije kriminalaca i građana mjerenjem 20 dijelova tijela. Godine 1884, preko 240 ponavljača je uhvaćeno koristeći Bertillon sistem, ali je sistem u velikoj mjeri zamijenjen uzimanjem otisaka prstiju.

Frances Glessner Lee, poznata kao "majka forenzičke nauke", bio je ključan u razvoju forenzičke nauke u SAD. Lobirala je da se mrtvozornici zamijene medicinskim stručnjacima, darivala je Harvardove saradnike za policijsku nauku i vodila mnoge seminare za edukaciju istražitelja ubistava. Također je kreirala Kratke studije neobjašnjive smrti, zamršene diorame na mjestu zločina koje se koriste za obuku istražitelja, a koje se i danas koriste.

### 20. stoljeće
 izumio je tehniku DNK profiliranje 1984.]]

Kasnije u 20. stoljeću nekoliko britanskih patologa, Mikey Rochman, Francis Camps, Sydney Smith i Keith Simpson bili su pioniri novog forenzičkog metoda. Alec Jeffreys je bio pionir upotrebe DNK profiliranja u forenzičkoj nauci 1984. Shvatio je obim DNK otiska prsta, koji koristi varijacije genetičkog koda za identifikaciju pojedinaca. Metod je od tada postao važan u forenzičkoj nauci za pomoć policijskim detektivima, a također se pokazao korisnom u rješavanju sporova oko očinstva i imigracije. DNK otisak prsta (fingerprinting) je prvi put korišten kao policijski forenzički test za identifikaciju silovatelja i ubice dvoje tinejdžera, Lynde Mann i Dawne Ashworth, koje su obje ubijene u mjestu Narborough, Leicestershire, 1983. odnosno 1986. godine. Colin Pitchfork je identifikovan i osuđen za ubistvo nakon što su uzorci uzeti od njega odgovarali uzorcima spermatozoida uzetih od dvije mrtve djevojke.

Forenzičku nauku podstiču brojna domaća i međunarodna tijela koja su stečena u forenzičkoj nauci, uključujući Ovlašteno društvo forenzičkih nauka (Chartered Society of Forensic Sciences), (osnovano 1959.), tada poznato kao  Forensic Science Society, izdavač *Science & Justice*; Američku akademiju forenzičkih nauka (American Academy of Forensic Sciences) (osnovanu 1948.), izdavača *Journal of Forensic Sciences*; Kanadsko društvo forenzičkih nauka (Canadian Society of Forensic Science) (osnovano 1953.), izdavače *Journal of the Canadian Society of Forensic Science*, the British Academy of Forensic Sciences (osnovan 1960), izdavače *Medicine, Science and the Law*;  Australian Academy of Forensic Sciences (osnovana 1967.), izdavače *Australian Journal of Forensic Sciences* i European Network of Forensic Science Institutes (osnovana 1995.).

### 21. stoljeće 
U protekle dvije decenije dokumentovanje forenzičkih scena postalo je efikasnije. Forenzičari su počeli da koriste laserske skenere, dronove i fotogrametriju kako bi dobili 3D oblake tačaka nesreća ili mjesta zločina. Rekonstrukcija mjesta nesreće na autoputu korištenjem dronova podrazumijeva vrijeme prikupljanja podataka od samo 10–20 minuta i može se izvesti bez zaustavljanja saobraćaja. Rezultati nisu samo tačni, u centimetrima, da bi se mjerenja predstavila na sudu, već ih je i lahko digitalno sačuvati na duži rok.
Sada, u 21. stoljeću, veliki dio budućnosti forenzičke nauke je predmet rasprave. Nacionalni institut za standarde i tehnologiju (NIST) ponudio je zajednici neke smjernice na kojima bi nauka trebala graditi. NIST preporučuje da forenzička nauka preispita svoj sistem. Ako se lokalne laboratorije pridržavaju ovih smjernica, forenzika 21. stoljeća će se dramatično razlikovati od onoga što je bila do sada. Jedan od novijih dodataka NIST-a je dokument pod nazivom NISTIR-7941, pod naslovom "Laboratorije forenzičke nauke: Priručnik za planiranje, projektovanje, izgradnju i preseljenje objekata". Priručnik pruža jasan plan za pristup forenzičkoj nauci. Detalji uključuju čak i profile osoblja koje treba zaposliti za određene pozicije.

## Potpodjela
 istražuju mjesto zločina.]]
, Engleska, koristeći šator za zaštitu mjesta zločina]]
* Forenzika umjetnosti odnosi se na slučajeve autentifikacije umjetnosti kako bi pomogao u istraživanju autentičnosti djela. Metodi autentifikacije umjetnina koriste se za otkrivanje i identifikaciju krivotvorenja, falsifikovanja i kopiranja umjetničkih djela, npr. slike.
* Analiza uzorka mrlja od krvi je naučno ispitivanje uzoraka prskanja krvi pronađenih na mjestu zločina kako bi se rekonstruirali događaji zločina.
* Uporedna forenzika je primjena tehnika vizuelnog poređenja za provjeru sličnosti fizičkih dokaza. Ovo uključuje analizu otiska prsta, analizu tragova alata i balističku analizu.
* Računarska forenzika se bavi razvojem algoritama i softvera za pomoć forenzičkom ispitivanju.
* Kriminalistika je primjena različitih nauka da se odgovori na pitanja koja se odnose na ispitivanje i poređenje bioloških dokaza, dokaza u tragovima, dokaza o utiscima (kao što je otisak prsta, otisci obuće, i tragovi guma), kontrolirana supstanca, balistika, ispitivanje vatrenog oružja i tragova alata i drugi dokazi u krivičnim istragama. U tipskiim okolnostima, dokazi se obrađuju u laboratoriji za kriminal.
* Digitalna forenzika je primjena dokazanih naučnih metoda i tehnika u cilju povratka podataka sa elektronskih/digitalnih medija. Stručnjaci za digitalnu forenziku rade na terenu kao iu laboratoriji.
* Analiza otiska uha se koristi kao sredstvo forenzičke identifikacije namijenjeno kao identifikacijski alat sličan otisku prsta. Otisak uha je dvodimenzionalna reprodukcija dijelova vanjskog uha koji su dodirnuli određenu površinu (najčešće heliks, antiheliks, tragus i antitragus).
* Izborna forenzika je upotreba statistike za utvrđivanje da li su izborni rezultati normalni ili abnormalni. Također se koristi za ispitivanje i otkrivanje slučajeva koji se odnose na gerrymandering.
* Forenzičko računovodstvo je proučavanje i tumačenje računovodstvenih dokaza, finansijskih izvještaja i to: bilansa stanja, bilansa uspjeha, izvještaja o novčanim tokovima.
* Forenzička fotografija iz zraka je proučavanje i tumačenje dokaza iz aerofotografije.
* Forenzička antropologija je primjena fizičke antropologije u pravnom okruženju, obično za oporavak i identifikaciju skeletiziranih ljudskih ostataka.
* Forenzička arheologija je primjena kombinacije arheoloških tehnika i forenzičke nauke, tipski u provođenju zakona.
* Forenzička astronomija koristi metode iz astronomije za određivanje prošlih nebeskih sazvežđa u forenzičke svrhe.
* Forenzička botanika je proučavanje biljnog svijeta kako bi se dobile informacije o mogućim zločinima.
* Forenzička hemija je proučavanje otkrivanja i identifikacije zabranjene droge, ubrzivača koji se koriste u slučajevima paljevina, eksploziva i ostatka pucnjave.
* Forenzička daktiloskopija je proučavanje otiska prstiju.
* Forenzičko ispitivanje dokumenta ili ispitivanje upitnog dokumenta odgovara na pitanja o spornom dokumentu koristeći različite naučne procese i metode. Mnoga ispitivanja uključuju poređenje ispitivanog dokumenta ili komponenti dokumenta sa skupom poznatih standarda. Najčešći tip ispitivanja uključuje rukopis, pri čemu ispitivač pokušava da odgovori na zabrinutost u vezi sa potencijalnim autorstvom.
* Forenzička DNK analiza koristi prednost jedinstvenosti DNK pojedinca da odgovori na forenzička pitanja kao što su testiranje očinstva/materinstva i postavljanje osumnjičenog na mjesto zločina, npr. u istrazi silovanja.
* Forenzičko inženjerstvo je naučno ispitivanje i analiza struktura i proizvoda u vezi s njihovim kvarom ili uzrokom oštećenja.
* Forenzička entomologija bavi se ispitivanjem insekata u, na i oko ljudskih ostataka kako bi se pomoglo u određivanju vremena ili lokacije smrti. Također je moguće utvrditi da li je tijelo premješteno nakon smrti pomoću entomologije.
* Forenzička geologija se bavi  tragova dokaza u obliku tla, minerala i nafte.
* Forenzička geomorfologija je proučavanje površine tla radi traženja potencijalne lokacije(a) zakopanog(ih) objekta(a).
* Forenzička geofizika je primjena geofizičkih tehnika kao što je radar za otkrivanje objekata skrivenih pod zemljom  or underwater.
* Forenzička inteligencija, proces počinje prikupljanjem podataka i završava se integracijom rezultata u analizu krivičnih djela koja se istražuju.
* Forenzički intervjui se provode koristeći nauku o profesionalnom korištenju stručnosti za obavljanje različitih istražnih razgovora sa žrtvama, svjedocima, osumnjičenima ili drugim izvorima kako bi se utvrdile činjenice u vezi sa sumnjama, navodima ili specifičnim incidentima u okruženju javnog ili privatnog sektora .
* Forenzička histopatologija je primjena histoloških tehnika i ispitivanja u praksi sudske patologije.
* Forenzička limnologija je analiza dokaza prikupljenih sa mjesta zločina u ili oko izvora slatke vode. Ispitivanje bioloških organizama, posebno dijatomeja, može biti korisno u povezivanju osumnjičenih sa žrtvama.
* Forenzička lingvistika bavi se pitanjima u pravnom sistemu koja zahtijevaju lingvističku ekspertizu.
* Forenzička meteorologija je specifična analiza prošlih vremenskih uslova za tačku gubitka.
* Forenzička mikrobiologija je proučavanje nekrobioma.
* Sudsko-medicinska medicinska sestra je primjena njegovateljske znanosti na zločine zlostavljanja, poput zlostavljanja djece ili seksualnog zlostavljanja. Kategorizacija rana i trauma, prikupljanje tjelesnih tekućina i emocionalna podrška neke su od dužnosti forenzičkih sestara.
* Forenzička odontologija je studija o jedinstvenosti denticije, poznatija kao proučavanje zuba.
* Forenzička optometrija je proučavanje naočara i drugih pomagala koje se odnose na mjesta zločina i krivične istrage.
* Sudska patologija je polje u kojem se primjenjuju principi medicine i patologije za utvrđivanje uzroka smrti ili povrede u kontekstu pravne istrage.
* Forenzička podijatrija je primjena proučavanja otiska stopala ili obuće i njihovih tragova za analizu mjesta zločina i utvrđivanje ličnog identiteta u forenzičkim pregledima.
* Sudska psihijatrija je specijalizovana grana psihijatrije primenjena i zasnovana na naučnoj kriminologiji.
* Forenzička psihologija je proučavanje uma pojedinca, koristeći forenzičke metode. Obično određuje okolnosti koje stoje iza ponašanja kriminalaca.
* Forenzička seizmologija je proučavanje tehnika za razlikovanje seizmičkih signala generiranih podzemnim nuklearnim eksplozijama od onih koje stvaraju zemljotresi.
* Forenzička serologija je proučavanje tjelesnih tekućina.
* Forenzički socijalni rad je specijalistička studija teorija socijalnog rada i njihove primjene na kliničko, krivično pravosuđe ili psihijatrijsko okruženje. Praktičari forenzičkog socijalnog rada koji su povezani sa sistemom krivičnog pravosuđa često se nazivaju društvenim supervizorima, dok ostali koriste zamjenjive titule forenzički socijalni radnik, odobreni stručnjak za mentalno zdravlje ili forenzički praktičari i provode specijalističke procjene rizika, planiranje njege i djelovati kao službenik suda.
* Forenzička toksikologija je studija o uticaju droga i otrova na/u ljudskom tijelu.
* Forenzička video analiza je naučno ispitivanje, poređenje i evaluacija videa u pravnim stvarima.
* Forenzika mobilnih uređaja je naučno ispitivanje i procjena dokaza pronađenih u mobilnim telefonima, npr. Historija poziva i izbrisani SMS, a uključuje i forenziku SIM kartice.
* Dokazi u tragovima analiza je analiza i poređenje tragova dokaza uključujući staklo, boju, vlakna i kosu(npr. korištenjem mikro-spektrofotometrije).
* Forenzička nauka o divljim životinjama primjenjuje niz naučnih disciplina na pravne slučajeve koji uključuju neljudske biološke dokaze, za rješavanje zločina kao što su krivolov, zlostavljanje životinja i trgovina ugroženim vrstama.

## Upitne tehnike 
Neke forenzičke tehnike, za koje se vjerovalo da su bile znanstveno utemeljene u vrijeme kada su korištene, kasnije su se ispostavilo da imaju mnogo manje naučne vrijednosti ili nikakve. Neke takve tehnike uključuju:
* Komparativna analiza olova od metka koju je koristio je FBI više od četiri decenije, počevši od ubistva Johna F. Kennedija 1963. godine. Teorija je bila da svaka serija municije sadrži hemikalije sastav toliko jasan da se metak može pratiti do određene serije ili čak do određene kutije. Interne studije i vanjska studija Nacionalna akademija nauka Sjedinjenih Država otkrile su da je tehnika nepouzdana zbog nepravilne interpretacije, a FBI je odustao od testa 2005..
* Forenzička stomatologija našla se na udaru kritika: u najmanje tri slučaja dokazi o tragovima ugriza su korišteni da se osude ljudi za ubistvo koji su kasnije oslobođeni DNK dokazima. Studija iz 1999. koju je proveo član Američkog odbora za forenzičku odontologiju otkrila je stopu lažnih identifikacija od 63 posto i često se spominje u online vijestima i web stranicama zavjere. Studija je zasnovana na neformalnoj radionici tokom sastanka ABFO, koji mnogi članovi nisu smatrali validnim naučnim okruženjem.
* Do kasnih 2000-ih, naučnici su bili u mogućnosti da pokažu da je moguće fabrikovati DNK dokaze, čime su "podrivali kredibilitet onoga što se smatra zlatnim standardom dokaza u krivičnim predmetima".

## Nauka o sudskim sporovima 
„Nauka o sudskim sporovima“ opisuje analizu ili podatke razvijene ili proizvedene „izričito“ za upotrebu u suđenju u odnosu na one proizvedene u toku nezavisnog istraživanja. Ovu razliku je napravio Apelacioni sud Sjedinjenih Država za deveti okrug, prilikom ocjenjivanja prihvatljivosti vještaka.

Ovo koristi demonstrativni dokaz, koji je dokaz stvoren u pripremi suđenja od strane advokata ili paralegalista.

## Demografija
U Sjedinjenim Državama ima preko 17.200 forenzičkih tehničara, od datuma 2019.

## Uticaj medija
Istražitelji mjesta zločina iz stvarnog života i forenzičari upozoravaju da popularne televizijske emisije ne daju realističnu sliku posla, često izobličujući njegovu prirodu i preuveličavajući lahkoću, brzinu, djelotvornost, dramatiku, glamur, utjecaj i nivo konfora njihovog posla —koje opisuju kao daleko svakodnevnije, zamornije i dosadnije.

Neki tvrde da su ove moderne TV emisije promijenile očekivanja pojedinaca o forenzičkoj nauci, ponekad nerealno – uticaj koji se naziva "CSI efekt".

Nadalje, istraživanje je sugeriralo da pogrešna percepcija javnosti o kriminalističkoj forenzici može stvoriti, u umu porotnika, nerealna očekivanja od forenzičkih dokaza—koje očekuju da vide prije nego što osude—implicitno pristrastujući porotnika prema optuženom. Pozivajući se na "CSI efekt", najmanje jedan istraživač je predložio da se porotnici pregledaju na osnovu njihovog nivoa uticaja od takvih TV programa.

## Također pogledajte
* Balistički otisak prsta
* Analiza uzorka mrlja od krvi
* Kompjuterska forenzika
* Računarska forenzika
* Kriminal
* Nauka o kriminalu
* Wilfrid Derome, osnivač prve forenzičke laboratorije u Sjevernoj Americi (1914.)
* Diplomatika (forenzička paleografija)
* Epigenetika u forenzičkoj nauci
* Pakovanje dokaza
* Otisci prstiju
* Forenzičko računovodstvo
* Forenzička animacija
* Forenzička antropologija
* Forenzička biologija
* Forenzička hemija
* Forenzička ekonomija
* Forenzički inženjering
* Forenzička entomologija
* Forenzička rekonstrukcija lica
* Forenzička genetika
* Forenzička identifikacija
* Forenzička lingvistika
* Forenzički inženjering materijala
* Forenzička fotografija
* Forenzičko polimerno inženjerstvo
* Forenzičko profiliranje
* Forenzička psihijatrija
* Forenzička psihologija
* Forenzička seizmologija
* Forenzički socijalni rad
* Forenzička video analiza
* Otisci rukavica
* Historija forenzičke fotografije
* Sherlock Holmes
* Međunarodno udruženje za identifikaciju
* Edmond Locard, osnivač prve forenzičke laboratorije u svijetu (1910.)
* Pomorska forenzika
* Profiliranje počinitelja
* Okvir forenzičke nauke
* Upitni pregled dokumenta
* Archibald Reiss, osnivač prve forenzičke škole na svijetu na Univerzitet u Lozani (1909.)
* Retrospektivna dijagnoza
* RSID
* Scene kriminalnog službenika
* Trag klizanja
* Dokazi u tragovima
* Profiliranje (informatika)
* Forenzička nauka o divljim životinjama

## Reference
## Dopunska literatura 
* Anil Aggrawal's Internet Journal of Forensic Medicine and Toxicology .
* Forensic Magazine – Forensicmag.com.
* Forensic Science Communications, an open access journal of the FBI.
* Forensic sciences international – An international journal dedicated to the applications of medicine and science in the administration of justice –  – Elsevier
* International Journal of Digital Crime and Forensics 
* "The Real CSI", PBS Frontline (U.S. TV series), 17 April 2012.
* Baden, Michael; Roach, Marion. *Dead Reckoning: The New Science of Catching Killers*, Simon & Schuster, 2001. .
* Bartos, Leah, "No Forensic Background? No Problem", *ProPublica*, 17 April 2012.
* Guatelli-Steinberg, Debbie; Mitchell, John C. Structure Magazine no. 40, "RepliSet: High Resolution Impressions of the Teeth of Human Ancestors" .
* 
* Holt, Cynthia. *Guide to Information Sources in the Forensic Sciences* Libraries Unlimited, 2006.  .
* Jamieson, Allan; Moenssens, Andre (eds).  *Wiley Encyclopedia of Forensic Science* John Wiley & Sons Ltd, 2009. . Online version .
* Kind, Stuart; Overman, Michael. *Science Against Crime* Doubleday, 1972. .
* Lewis, Peter Rhys; Gagg Colin; Reynolds, Ken.  *Forensic Materials Engineering: Case Studies* CRC Press, 2004.
* Nickell, Joe; Fischer, John F. *Crime Science: Methods of Forensic Detection*, University Press of Kentucky, 1999. .
* Owen, D. (2000). ''Hidden Evidence: The Story of Forensic Science and how it Helped to Solve 40 of the World's Toughest Crimes* Quintet Publishing, London. .
* Quinche, Nicolas, and Margot, Pierre, "Coulier, Paul-Jean (1824–1890): A precursor in the history of fingermark detection and their potential use for identifying their source (1863)", *Journal of forensic identification* (Californie), 60 (2), March–April 2010, pp.&nbsp;129–134.
* Silverman, Mike; Thompson, Tony. *Written in Blood: A History of Forensic Science''. 2014.
* 
* 

## Vanjski linkovi
* 
* Forensic educational resources


Kategorija:Primijenjene nauke
Kategorija:Kriminologija
Kategorija:Heuristika
Kategorija:Medicinski aspekti smrti
Kategorija:Hromatografija