Koncert U2-a u Sarajevu

**Koncert U2-a u Sarajevu** održan je na stadionu "Koševo" 23. septembra 1997. Posjećujući grad u okviru svoje turneje "PopMart", grupa U2 postala je prvi važniji izvođač koji je održao koncert u Sarajevu nakon završetka rata u Bosni i Hercegovini.

U2 se prvi put povezao sa Sarajevom 1993. na turneji "Zoo TV". Nakon što je američki režiser i humanitarni radnik Bill Carter stupio u kontakt sa grupom u pokušaju da skrene pažnju na opsadu Sarajeva, U2 je na svojim koncertima organizirao satelitske linkove putem kojih su se Sarajlije uživo javljale u toku koncerata. Novinari su kritizirali ove linkove s obrazloženjem da se zabava miješa s ljudskom tragedijom. Iako grupa zbog ratnih sukoba tada nije mogla doći u Sarajevo, obećali su da će jednom održati koncert u njemu. Nakon što je rat okončan Dejtonskim sporazumom u novembru 1995, U2 je dogovorio posjetu Sarajevu i uz pomoć UN-ovih ambasadora i mirovnih trupa zakazao je i održao koncert 1997.

Grupa je ponudila da održi humanitarni koncert ili koncert manjih razmjera u Sarajevu, ali je od nje zatraženo da koncert bude kao i svi drugi u okviru turneje "PopMart"; postavljena je ekstravagantna scena, koja je bila jedan od zaštitnih znakova ove turneje, a grupa je odsvirala uobičajeni repertoar. Na koncertu su se okupili ljudi različitih nacija koji su se prethodno sukobili u ratu, a privremeno je uspostavljen i željeznički saobraćaj kako bi ljudi iz drugih krajeva mogli doći u Sarajevo. Među odsviranim pjesmama bila je i "Miss Sarajevo", koju su napisali U2 i Brian Eno o izboru najljepše djevojke održanom u ratnom Sarajevu. Iako grupa nije bila zadovoljna svojom izvedbom, a Bono je imao i problema s glasom, koncert je dobro primljen i pripisana mu je zasluga za poboljšanje morala među Bosancima i Hercegovcima, kao i za pomoć u povratku u normalno stanje. Članovi U2-a smatraju ovaj koncert jednim od trenutaka na koje su najviše ponosni.

## Pozadina 
### Rat u Sarajevu 
SFR Jugoslavija sastojala se od šest republika: Bosne i Hercegovine, Hrvatske, Makedonije, Crne Gore, Srbije i Slovenije. Godine 1991. Hrvatska i Slovenija otcijepile su se od Jugoslavije. Bosna i Hercegovina, republika u kojoj su živjeli Bošnjaci, Srbi i Hrvati, krenula je istim putem 1992, organiziravši vrlo kontroverzni referendum, koji je izazvao tenzije u etničkim zajednicama. Srbi, čiji je strateški cilj bio stvaranje nove srpske države, Republike Srpske (RS), u koju bi bili uključeni dijelovi teritorije Bosne i Hercegovine, opkolili su Sarajevo s približno 18.000 vojnika Od 2. maja 1992. do kraja rata 1996. Srpske snage držale su grad pod blokadom. Odbrambene snage s približno 40.000 ljudi u opkoljenom gradu bile su slabo naoružane i nemoćne da probiju blokadu. Muslimanski predstavnici vlasti bili su zarobljeni u Sarajevu od bosanskih Srba, koji su u tom trenutku pod kontrolom imali otprilike 70% teritorije Bosne i Hercegovine. Mnogi muslimani protjerani su iz svojih domova u procesu etničkog čišćenja. Carter je opisao svoje iskustvo u Sarajevu i pomaganje Bosancima te preživljavanje u opasnim uslovima. Glavni vokal Bono bio je uznemiren po saznanju da ljudi po improviziranim skloništima u gradu sviraju muziku, uključujući i pjesme U2-a, veoma glasno kako bi prigušili zvuk eksplozija. Dok je bio u Sarajevu, Carter je vidio TV-intervju na MTV-u u kojem je Bono spomenuo da je tema "Zoorope" bila ujedinjena Evropa. Osjećajući da bi takav cilj bio isprazan ako bi se zanemarile neprilike u Bosni i Hercegovini, Carter je zatražio Bonovu pomoć. Zahtijevao je da U2 dođe u Sarajevo kako bi se skrenula pažnja na rat i razbio "medijski umor" koji se desio tokom izvještavanja o sukobu. Ideja je propala kad je istaknuto da je transport njihove opreme u grad nemoguć jer se u Sarajevo moglo ući jedino avionom UN-a. Menadžer U2-a Paul McGuinness shvatio je da čak i ako bi grupa uspjela organizirati koncert, to bi ugrozilo njihove živote, ali i živote ljudi u publici i članova ekipe turneje. Kako je objasnio, "U2-ovi napori da se diskutira o bilo kojem humanitarnom problemu nekad su bili praćeni pogrešnim instinktom da je U2 također obavezan riješiti taj problem. Meni izgleda da odlazak u Sarajevo spada u tu kategoriju. Mislim da bi to ugrozilo ljude s kojima putujemo, turneju i grupu." Bubnjar Larry Mullen Jr. pribojavao se da bi ovaj koncert mogao izgledati tek kao trik za podizanje publiciteta. Kako bi se povezali s EBU-ovim satelitom, Carter i dvojica saradnika bili su prisiljeni ići u sarajevsku TV-stanicu noću i snimati sa što je manje moguće svjetla kako ne bi privukli pažnju snajpera i bombardera. Da bi došli do zgrade, morali su preći područje poznato kao "Aleja snajpera". Ovo su uradili ukupno 12 puta u toku 1 mjeseca. Tokom prijenosa Carter je govorio o sve lošijoj situaciji u gradu, a Bosanci su se često obraćali U2-u i njihovoj publici. Većina koncerata imala je scenario, ali linkovi za Sarajevo nisu, što je ostavljalo grupu u nesigurnosti u pogledu toga ko će govoriti ili šta će reći. Gitarist The Edge rekao je: "Mi obično ne viđamo takvu vrstu hladnih, teških vijesti. Dobijamo veoma prečišćeni, urednički pogled na sve... Kad gledate vijesti na TV-u, dobijate nešto što se može prihvatiti, dok je ovo većinu vremena bilo neprihvatljivo. I zbog tog razloga mislim da je to veoma pogodilo ljude, uključujući i nas." Neki ljudi bili su uznemireni okolnostima u Sarajevu i motivirani da se pridruže humanitarnom projektu *War Child*, uključujući i producenta U2-a, Briana Ena.

Grupa je doprinijela naporima da se pomogne Bosni i Hercegovini kako bi povećala humanitarnu svijest i svijest javnosti u vezi s ratom, a Bono i Carter naknadno su sarađivali na dokumentarcu *Miss Sarajevo*, koji je prikazivao ratom razoreni grad tokom Carterovog polugodišnjeg boravka u njemu. 1995. U2 i Eno napisali su pjesmu "Miss Sarajevo" kao odgovor na "nadrealne činove prkosa koji su se odigrali tokom opsade Sarajeva". Jedan takav čin bio je izbor najljepše djevojke koji su organizirale bosanske žene koje su se planirale boriti u ratu svojim "karminima i štiklama". Nekoliko godina kasnije Bono je rekao: "To je bio čisti dadaizam i zaslužilo je biti slavljen u pjesmi." "Miss Sarajevo" snimljena je s Lucianom Pavarottijem i objavljena kao prvi singl na U2-ovom sporednom projektu s Enom pod naslovom *Original Soundtracks 1*; snimak su objavili pod pseudonimom "Passengers". Muzički novinar Andrew Mueller opisao je iskustvo China Druma (koji se prevozio jednim jedinim kombijem) kao "logističku i administrativnu noćnu moru". Cijene ulaznica spuštene su na samo 8 DM (8 funti, 18 dolara) zbog stope nezaposlenosti u Sarajevu od 50%. Bono je rekao: "Ponudili smo da održimo dobrotvorni nastup ovdje, samo da se pojavimo i odradimo improvizirani nastup, ali oni su željeli kompletnu j...nu stvar. Željeli su limun!"

[mini|lijevo|U2 je odsjeo u [hotelu *Holiday Inn* (žuta zgrada; slika iz 2011), koji je u ratu bio oštećen. Hotel, koji je bio na tzv. "Aleji snajpera", tokom rata okupirali su novinari koji su sedmicama bili ostali bez hrane i vode.]]
[lijevo|mini|upright=0.85|[The Edge sa Želimirom Altarcem Čičkom na dan koncerta]]

U julu 1997. U2 je bio pod pritiskom da prihvati ponudu u iznosu približno četiri miliona dolara da nastupi u Baselu na datum za koji je bio zakazan koncert u Sarajevu. U to vrijeme i dalje su kružile glasine o nestabilnom stanju u regiji. Kako bi osigurao da koncert u Sarajevu ne bude otkazan, Šaćirbegović se pojavio na mnogim koncertima U2-a kako bi lobirao u ime grada.

Nekoliko stotina pripadnika SFOR-a dobili su zadatak da tokom koncerta štite Dejtonski sporazum. Grupa je bila oduševljena prizorima koje su vidjeli po dolasku. Tokom rata stadion Koševo korišten je kao mrtvačnica, a na objema stranama bila su groblja. pred približno 45.000 ljudi., od kojih je jednu izabrao lično Šaćirbegović, a druga je izabrana preko radijskog takmičenja.

U2-ov repertoar bio je sličan onome s većine koncerata u okviru turneje "PopMart", ali s pjesmom "Sunday Bloody Sunday" umjesto Edgeovog karaoke segmenta, a dodana je i pjesma "Miss Sarajevo" u drugom bisu. Večer je bila slavljenje kraja rata, a Bono je podigao atmosferu uzvikujući *"Viva Sarajevo! Fuck the past, kiss the future!"* (*"Živjelo Sarajevo! Zaj..ite prošlost, poljubite budućnost!"*) na početku pjesme "Even Better Than the Real Thing". Vratili su se na scenu i odsvirali "Discothèque", "If You Wear That Velvet Dress", "With or Without You" i grubu verziju "Miss Sarajevo". Pavarotti nije bio na koncertu, pa je kao zamjena na scenu postavljen stari gramofon. Eno je izašao da otpjeva bek-vokale, a Bono je pozvao Inelu Nogić na scenu tokom refrena. Andrew Mueller iz *The Independenta* napisao je: "Prvi put od početka rata 1992. ljudi koji su bili navikli gledati jedni druge kroz nišan puške pritjecali su u glavni grad da zajedno slušaju muziku. To je bio podsjetnik na predratno Sarajevo, dom nekih od najboljih rok-grupa stare Jugoslavije." Šaćirbegović je izjavio da je zadovoljan što je koncert "održan kako bi se promovirao osjećaj normalnosti, mira i pomirenja u Sarajevu, a ne kako bi se skupio novac". Također je izrazio zahvalnost u ime predsjednika Alije Izetbegovića, koji je opisao koncert kao "značajan događaj". Bono je opisao koncert kao "jednu od najtežih i jednu od najslađih večeri u životu", rekavši o publici: "Mislim da su željeli, više od bilo čega, povratak u normalno stanje. To je ono što ovi ljudi žele, to je ono što zaslužuju." Također je izrazio mišljenje da je njegov gubitak glasa "dao prostora Sarajevu da preuzme nastup od nas. Mogli su vidjeti da stvari mogu poći užasno loše, prošli su kroz dosta problema kako bi došli ovdje i namjeravali su učiniti da se ovo desi. I učinili su." Po završetku turneje "PopMart" rekao je: "Bilo je nevjerovatno i zbunjujuće otkriti da su na našoj turneji, koja je bila najviše 'pop' od svih, neki od najboljih koncerata bili u političkim žarištima, poput Santiaga, Sarajeva, Tel Aviva (...) bilo gdje gdje je muzika značila više od zabave". Nakon koncerta predsjednik Izetbegović uručio je Bonu počasni bh. pasoš, kao priznanje za njegov humanitarni rad tokom rata., a snimak ove pjesme sa sarajevskog koncerta objavljen je na CD singlu za "If God Will Send His Angels" 8. decembra 1997. Tokom koncerta u decembru 1997. u Mexico Cityju, koji je naknadno objavljen u videoformi kao *PopMart: Live from Mexico City*, The Edge je izjavio da je U2 "ponovo otkrio" ovu pjesmu u Sarajevu.

Miroljubiva priroda koncerta bila je prolazna budući da je nasilje ponovo buknulo naredne godine kad je počeo rat na Kosovu. NATO-ve trupe ostale su u Sarajevu do 2004.

Nakon što je grupa prvi put izvela "Miss Sarajevo" na sarajevskom koncertu, pjesma nije bila opet izvedena sve do drugog dijela turneje "Vertigo" 2005. godine. U2 se nije vratio da nastupi u bilo kojoj od zemalja bivše Jugoslavije sve do augusta 2009, kad je održao dva koncerta u Zagrebu tokom turneje "U2 360°". Tokom ovih koncerata Bono je izjavio da je njegov počasni bh. pasoš jedna od njegovih "najvrednijih stvari", što je potaklo Vijeće ministara Bosne i Hercegovine da objavi da će njegov pasoš biti ukinut, navodeći da zakoni Bosne i Hercegovine ne dozvoljavaju dodjeljivanje počasnog državljanstva.

Kratki dokumentarac o ovom koncertu, *Missing Sarajevo*, uvršten je kao bonus materijal na DVD *The Best of 1990-2000*.

## Reference 
;Fusnota

;Bibliografija
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjski linkovi 
* Koncert u Sarajevu na *U2.com*
* Koncert u Sarajevu na *U2gigs.com*

Kategorija:Koncerti u Bosni i Hercegovini
Kategorija:1997. u muzici
Kategorija:1997. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:U2
Kategorija:Rat u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Muzika u Sarajevu
Kategorija:Događaji u Sarajevu