Lippo Memmi

**Lippo Memmi** bio je italijanski slikar koji je između 1317 - 1350 radio u svojoj rodnoj Sieni, Pisi, Napulju Orvietu, San Gimignanu i Avignonu tokom trecento perioda italijanskog predrenesansnog slikarstva. Slikao je u gotičkom stilu, a bio je jedan od značajnih slikarskih majstora koji je dao doprinos razvoju sijenske škole. Istovremeno, bio je sljedbenik Duccia i Simonea Martinija sa kojim je slikao na papinskom dvoru u Avignonu. Sin je također poznatog sijenskog slikara Memma di Filipuccija, koji je bio i njegov prvi učitelj, te na taj način Lippo svoj slikarski stil u određenoj mjeri duguje utjecaju svog oca.

## Biografija i stvaralaštvo 
### Počeci 
Slikarsko usavršavanje Lippo Memmija odvijalo se u ateljeu njegovog oca Memmo di Filippuccija (također slikara sijenskog porijekla), koji je na poklon dobio kuću od gradskih vlasti u San Gimignanu nakon što je i službeno postao gradski slikar.
Nakon nekog vremena, Lippo je postao šegrt i saradnik Simonea Martinija, a prvi zajednički projekat bio je slikanje "Madone s anđelima muzičarima" oko 1310. u crkvi San Lorenco al Ponte, San Gimignano. Od ovog slikarskog djela danas je sačuvana samo glava. Upravo je Simone sa svojim raskošnim slikarskim stilom (nadahnut francuskim gotičkim stilom tog vremena) imao najveći utjecaj na rad Lippa Memmija.
Ova saradnja nastavljena je što je dovelo do slikanja freske "Máesta" u Palazzo Pubblico (gradskoj vijećnici) u Sieni, koju je Simone naslikao 1315. (i koju je potom restaurirao 1321.). Rad na ovom remek djelu predstavlja jedan od značajnih događaja sijenskog slikarstva.

### Galerija 

Datoteka:Simone martini, Madonna in Glory with Musician Angels (detail).jpg|"Madona s anđelima muzičarima" (detalj), crkva San Lorenco al Ponte u San Gimignanu, oko 1310. 
Datoteka:Lippo Memmi Sant'Agostino.jpg|"Madona s Djetetom", 1314 - 1315, Crkva svetog Augustina, San Gimignano 
Datoteka:A sin. Santa Verdiana di Castelfiorentino, con i due serpenti ai lati di Bartolo di Fredi e a des. S. Maria Maddalena di Lippo Memmi.jpg|"Sveta Marija Magdalena" (desno), 1314 - 1315, Crkva svetog Augustina, San Gimignano

### "Máesta" iz San Gimignana 
thumb|250px|desno|"Máesta", dimenzije 4,35 x 8,75 m, Palazzo Pubblico, San Gimignano, 1317 - 1318
Prvo potpisano i datirano djelo Lippa Memija je velika freska "Maesta" (4,35 x 8,75 m), koju je naslikao zajedno sa ocem Memmom di Filippucciom 1317. u gradskoj vijećnici San Gimignana. Urađena je po uzoru na istoimenu fresku Simonea Martinija u Palazzo Pubblico u Sieni, koju je naslikao dvije godine ranije, zajedno s baldahinom dizajniranim da stvori iluziju trodimenzionalnog prostora. Također, tu je opća kompozicija u djelu u kojem je Madona ustoličena u sredini s dva reda anđela i svetaca sa strane kao i veliki baldahin poduprt šipkama.
Četiri figure, posljednje dvije s desne i lijeve strane, naslikao je Bartolo di Fredi 1367., dok je daljnju restauraciju izveo Benozzo Gozzoli, dodatno naslikavši stopala svetaca iznad dvoja vrata i dotaknuvši plavu pozadinu.
U poređenju s drugim djelima, na ovoj slici primjetni su mnogobrojni arhaizmi koji odražavaju stil ranijeg oblika slikarske umjetnosti, bez sumnje stil njegovog oca.

Memmijeva "Maestà" u San Gimignanu je upečatljiva zbog upotrebe različitih metoda korišćenih pri radu s plemenitim metalima kao što su pastiglia i pozlata. Zlatni lim na vrhovima trona, laminirani lim sa zlatnom folijom za oreole koji su pažljivo izvedeni zamršenim udarcima, njegova primjena ovih materijala opisana je kao "uredno savršenstvo koje se rijetko sreće drugdje“. Ispitivanje motiva i stepena složenosti tehmike utiskivanja omogućilo je historičarima da prepoznaju ruku Lippo Memmija, istovremeno dajući jasniju predstavu o njegovom mjestu u saradnji sa Simoneom Martinijem. Dizajn utisnutih pečata, pozlata i izvedba zračećih oreola su slični, ali pokazuju da su zreli uzorci pozlate i pisanih dijelova teksta Lippo Memmija u San Gimignano Maestà iz 1317. ukorijenjeni u jednostavnijim uzorcima i manje razvijenoj liniji koje je primijenio na Martinijevo remek-djelo "Maestà" iz 1315. u Palazzo Pubblico u Sieni.

## Stil 
[thumb|200px|desno|"Madonna della Febbre", poznato djelo koje je papa [Papa Urban VIII|Urban VIII prvi kanonski krunisao 27. maja 1631. Središnja slika je djelo Lippo Memmija, dok je okolni mermerni okvir ciborij djelo Donatella di Bardija, sakristija Bazilike svetog Petra, Rim.]]
Figure u slikarskim djelima Lippo Memmija zadržavaju statičan i općenito frontalni pogled koji su koristili slikari ranije generacije kasnog Duecenta, kao što je Guido da Siena. Zajedničke karakteristike njegovih dokumentovanih i pripisanih djela su sofisticirani kompozicioni aranžmani, gdje su figure izvedene sa upadljivom zaobljenošću lica, uskim očima, gracioznim linijama obrva i izduženim nosevima.

Memmijeve figure smatraju se manje inovativnim od onih njegovih savremenika iz Trecenta, senzibilnost linija na licu i očima vraćaju se na konvencije bizantijske tradicije. Iako pokazuju Memmijevu privrženost ranijim konvencijama naglašavanja duhovne funkcije srednjovjekovne umjetnosti, postoje i naznake stilskog razvoja njegovih kolega sijenskih majstora koji gledaju u budućnost. Opis njegovog panela "Svete Agneze" (1300–50) pokazuje kako je Memmijev slikarski stil bio manje strog i ugaon u odnosu na djela iz Duecenta na koja podsjećaju njegove slike: "...ima mekše kvalitete i njegov duh je miran". Njegov prikaz emocija i realizma je također prigušen ovim mehkim spokojem, ostavljajući figure da se čitaju kao pomalo arhaične, a ipak daju projekciju sanjivog kvaliteta.

Memmi je zapamćen po prepoznatljivim utisnutim limenim oreolima sa šarama zraka u zlatnom listu. Ovo interesovanje za dizajn prenosi se na njegovo zapažanje uzoraka tkanina i njihovog postavljanja. Poznat je i kao uspješan minijaturista, koji koristi sgrafitto tehniku ukrašavanja za delikatno iscrtavanje odjevnih predmeta kao što je prikazano u Griggsovoj "Madoni s Djetetom" (1350.) u Metropolitan muzeju u New Yorku i "Uznesenju Bogorodice" (1340.) u Alte Pinakothek u Münchenu. Memmijevo zanimanje za detalje vidljivo je u njegovim inovativnim kompozicionim metodama u kojima koristi jednostavne geometrijske oblike kao što je kružni raspored anđela u "Uznesenju Bogorodice".

Termin "Lippeski", koji je skovao historičar umjetnosti Joseph Polzer, opisuje ukupni efekat Memmijevih vizuelnih efekata koji se nalaze u nekoliko slika "Madone i Isusa". Mali Isus u sjedećem položaju na središnjoj slici, a posebno njegova glava koja je aksijalno i frontalno poređana ... glave bliske sferoidnom obliku i dijele dominantno veliko čelo krunisano identičnim centralno lociranim vrtlogom kose“. Ovi "Lippeski" elementi izloženi su na sijenskom panelu Santa Maria dei Servi, koji Polzer koristi da demonstrira Memmijevo autorstvo "Madone s Djetetom" i "Krunisanja Madone" u Gemäldegalerie, Berlin, umjesto Simonea Martinija.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* *"Italian Thirteenth and Fourteenth Century Paintings"*

Kategorija:Rođeni 1291.
Kategorija:Umrli 1356.
Kategorija:Biografije, Siena
Kategorija:Italijanski slikari
Kategorija:Slikari gotike