open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Antidikomarijaniti

[170px|mini|[Zagrebački pečat s prikazom Marije i Isusa]]
**Antidikomarijaniti** (grčki ἀντιδικοµαριανῖται = "Marijini protivnici") naziv je za rane kršćane koji su vjerovali da Marija, majka Isusova, nije bila djevica doživotno. Ti kršćani su vjerovali da su "Isusova braća", pomenuta u Bibliji, djeca Marije i njenog muža Josipa, dok je Isus u kršćanstvu viđen kao *Sin Božiji*. Katolici za Mariju i danas koriste termin "kraljica neba", a antidikomarijaniti su bili protiv upotrebe tog naziva. Prvi pisac koji je upotrijebio naziv antidikomarijanit bio je biskup Epifanije Salaminski.

Najpoznatije grupe koje su nazvane antidikomarijanitima bili su ebioniti, vrlo rana jevrejsko-kršćanska sekta prema kojoj je Isus bio Mesija, ali ne i Sin Božiji, i arijanci, sljedbenici učenja Arija. Ebioniti su isprva vjerovali da je Isus bio biološki sin Marije i Josipa te da ga je Bog posvojio. Učenja Arija imala su pristalice posebno u Arabiji, pa je stoga sveti Ivan Damaščanski smatrao da su ta učenja dovela do pojave islama.

Većina protestanata vjeruje da su Marija i Josip imali četvoricu sinova i barem dvije kćerke.

## Također pogledajte 
*Helvidije

## Reference 
Kategorija:Kršćanstvo
Draga pri Šentrupertu

**Draga pri Šentrupertu** () je naseljeno mjesto u sastavu općine Šentrupert, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.

## Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Trebnje.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Draga pri Šentrupertu je imala 118 stanovnika.

**Napomena**: *Do 1953. iskazivano pod imenom **Draga**. U 2007. i 2009. izvršene su manje razmjene teritorija između naselja **Draga pri Šentrupertu** i Kamnje.*

## Reference
## Vanjski linkovi
Kategorija:Naselja u Sloveniji
Kategorija:Naselja u regiji Jugoistočna Slovenija
Medvedje selo

**Slovenija**:

* Dolenje Medvedje selo, naselje u općini Trebnje, regija Jugoistočna Slovenija
* Gorenje Medvedje selo, naselje u općini Trebnje, regija Jugoistočna Slovenija

## Također pogledajte
* Selo (čvor)
Tavuš

**Tavuš** () je pokrajina u Armeniji. Nalazi se u sjeveroistočnom dijelu države i graniči sa Azerbejdžanom i Gruzijom. Zauzima površinu od 2.704 km2 što predstavlja oko 9,1% od ukupne površine i 4. je po površini u državi. Prema podacima iz 2011. godine u pokrajini je živjelo 128.609 stanovnika ili 4,3% od ukupnog stanovništva Armenije i druga je pokrajina sa najmanjim brojem stanovnika (poslije Pokrajine Vajots Dzor).

Glavni i najveći grad je Ijevan.

## Etimologija 
Naziv pokrajine je izveden iz termina *Tavuš*, varijante prvobitnog naziva kantona Tučkatak, historijske pokrajine Utik. Naziv se prvi put spominje tokom 9. vijeka kao ime tvrđave Bagratid koja se nalazila u blizini današnjeg Berda. 

Nakon invazije turskijskih plemena tokom 11. vijeka, naziv Tavuš je prilagođen u naziv Tovuz.

## Geografija 
mini|lijevo|200px|Jezero Goš
Pokrajina graniči sa armenskim pokrajinama Geharkunik na jugu, Kotajk na jugozapadu i Lori na zapadu kao i sa Azerbejdžanom na istoku i Gruzijom na sjeveru.

Područje pokrajine je uglavnom planinsko, sa stjenovitim brdima prekrivenim zelenim livadama koje podsjećaju na livade Alpa zbog čega se ovaj dio Armenije često naziva armenska Švicarska. Prosječna visina regije je oko 900 metara nadmorske visine.

Tokom historije veći dio današnje pokrajine se nalazio u sastavu historijskih kantona Varaznunik, Dzorapor i Koghbapor a koji su bili dijelom drevne Armenije.

U potpunosti se prostire između planina Malog Kavkaza. Okružena je planinama Miapor sa istoka, Somkeeti sa sjevera, Gugark sa istoka i planinom Kenats sa juga. Najviša tačka pokrajine je vrh Miapora sa visinom od 2.993 metara, a najniža tačka leži u dolini rijeke Debed na visini od 380 metara.

Poznata je i kao glavno izvorište armenskih rijekalavni izvor vode u Jermeniji. Glavna rijeka je Aghstev sa pritokama Getik, Voskepar i Sarnajur dok su manje rijeke Akhum, Tavuš i Khndzorut. Osim toga pokrajina Tavuš je bogata planinskom izvorima, izvorima mineralne vode i malim jezerima kao što su jezera Parz i Goš.

Veći dio teritorije Tavuša je pokriven gustim šumama, uglavnom oko gradova Dilijan, Ijevan i Berd. Pokrajina ima brojne zaštićene šume, uključujući Nacionalni park Dilijan i svetišta Akhnabad Taxus Grove, Arjatkhelni Hazel, Gandžakar, Ijevan i Zikatar.

## Demografija 
Prema rezultatima popisa iz 2011. godine, u Pokrajini Tavuš živjelo je 128.609 stanovnika što predstavlja oko 4,3% armenskog stanovništva. Urbanog stanovništa je 54.186 (42,1%) dok je ruralnog 74.423 (57,9%). U Pokrajini se nalazi 5 urbanih i 55 ruralnih lokalnih zajednice. Najveća urbana zajednica je Ijevan, glavni grad pokrajine, sa 21.081 stanovnika. Ostali urbani centri su: Dilijan, Berd, Noyemberyan i Ayrum. 

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*  Pokrajine

Kategorija:Tavuš
Tavuš
Kad procvatu behari

***Kad procvatu behari*** je debitantski studijski album supergrupe Shaderwan Code, sastavljene o članova benda Zabranjeno pušenje i zbora Arabeske. Album je objavljen 15. aprila 2011. godine u izdanju diskografske kuće Reflektor Music.

## Promocija 
Album je predstavljen sa dva singla: "Puče puška"  i "Kad procvatu behari".

## Spisak pjesama 
Reference: Discogs

## Izvođači i saradnici 
Preneseno s omota albuma.

**Shaderwan Code**
* Alma Srebreniković – vokal
* Amina Kazaferović – vokal
* Lamija Aličelebić – vokal
* Merima Salkić – vokal
* Selma Ibrulj – vokal
* Davor Sučić "Sejo Sexon" – vokal, gitare
* Branko Trajkov – gitare, bubnjevi, udaraljke, vokal
* Mihael Vlah – bubnjevi i udaraljke
* Dejan Orešković – bas gitara
* Predrag Bobić – bas gitara
* Paul Kempf – klavijature, vokal
* Robert Boldižar – violina

**Gostujući muzičari**
* Bernarda Bilušić – oboa
* Krešo Oreški – djembe
* Krešo Oremuš – usna harmonika

**Produkcija**
* Davor Sučić "Sejo Sexon" – produkcija, aranžman
* Branko Trajkov – produkcija, aranžman
* Paul Kempf – produkcija, aranžman
* Brad Blackwood – mastering (Euphonic Masters, Memphis, SAD)
* Denis Mujadžić "Denyken" – snimanje (PreSent studio, Strmec Bukevski, Hrvatska)

**Dizajn**
* Anur Hadžiomerspahić (dizajn studio Ideologija iz Sarajeva, BIH) – dizajn omota
* Saša Midžor Sučić – fotografija
* Nino Maričić – fotografija

## Reference 
Kategorija:Albumi iz 2011.
Paul Kempf

**Paul Kempf** (rođen 10. oktobra 1977.) je hrvatski klavijaturista. Član je grupe Shaderwan Code. Najpoznatiji je kao bivši član rock grupe Zabranjeno pušenje.

## Biografija 
Kempf je rođen i odrastao u Slavonskom Brodu. Godine 1986. je upisao muzičku školu u svom rodnom gradu, gdje uči da svira klavir. Krajem 1980-ih takmičio se na međunarodnom muzičkom takmičenju u Recanatiju, u Italiji, gdje je osvojio dvije prve nagrade (1988, 1989) i drugu nagradu (1990). Tokom devedesetih Kempf je nastupao sa mnogobrojnim bendovima poput Crni Leptir, Voodoo Blues, In The Fall, Prorock, Odie Me, Just The 4 Of Us i Boldrick. Godine 2002. pridružio se istarskoj grupi La Piaf s kojom je imao devetomjesečni angažman u Španiji, na kanarskom ostrvu Gran Canaria. Početkom 2000-ih, nastupao je i sa brodskim bendom Brodolom, kao i sa Rafaelom Dropulićem, pobjednikom Story Supernova Music Talents Show-a 2003. godine. Nastupao je na tri njihova studijska album: *Hodi da ti čiko nešto da* (2006), *Muzej Revolucije* (2009), *Radovi na cesti* (2013). Krajem 2006. godine, zajedno sa članovima benda Davorom Sučićem, Robertom Boldižarom i Brankom Trajkovim, pridružio se novoformiranoj supergrupi Shaderwan Code. Početkom 2017. godine napustio je Zabranjeno pušenje.

## Diskografija 
**Zabranjeno pušenje**
**Hodi da ti čiko nešto da* (2006)
**Muzej Revolucije* (2009)
**Radovi na cesti* (2013)

**Shaderwan Code**
* *Kad procvatu behari* (2011)
* *Ah, što ćemo ljubav kriti* (2018)

## Reference 
## Vanjski linkovi
* Paul Kempf na Discogsu

Kategorija:Rođeni 1977.
Kategorija:Biografije, Slavonski Brod
Kategorija:Članovi Zabranjenog pušenja
Kategorija:Hrvatski klavijaturisti
Kategorija:Hrvatski rok-muzičari
Kategorija:Živi ljudi
Južnobanatski upravni okrug

**Južnobanatski upravni okrug** se nalazi u jugoistočnom dijelu Vojvodine i prostire se na 4.245&nbsp;km. Obuhvata dva grada i šest općina sa ukupno 293.370 stanovnika (2011). Sjedište okruga se nalazi u Pančevu. Na sjeveru graniči sa Sjevernobanatskim okrugom, na istoku i jugoistoku sa Rumunijom, na jugu sa Braničevskim i Podunavskim okrugom, a na zapadu sa Gradom Beogradom. Ime je dobio po geografskoj regiji Banat. Međutim, kao što i ime pokazuje, područje okruga obuhvata samo južni dio Banata, koji se inače prostire do Rumunije i Mađarske.

## Administrativna podjela 
Južnobanatski upravni okrug obuhvata dva grada i šest općina. 

## Privreda 
Najrazvijenije privredne grane u južnom Banatu su poljoprivreda (ratarstvo, stočarstvo, te vinogradarstvo u okolini Vršca i Bele Crkve) i hemijska industrija (Rafinerija nafte u Pančevu, HIP Azotara i pančevačka Petrohemija).

## Demografija 
Prema popisu iz 2011. godine, Južnobanatski upravni okrug ima 293.370 stanovnika, dok gustoća naseljenosti iznosi 152,85 stanovnika/km2, čime je taj okrug najnaseljeniji u Vojvodini. Prosječna starost stanovništva iznosi 40,56 godina. Najmlađu populacija živi u Pančevu (41,56 godina), dok najstarija živi u Plandištu (44,72 godina).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* službeni sajt Južnobanatskog upravnog okruga

Kategorija:Okruzi Srbije
Shaderwan Code

**Shaderwan Code** je supergrupa bosanske sevdalinke formirana u Zagrebu 2006. godine kao prijateljski spoj članova rock grupe Zabranjeno pušenje i ženskog zbora Zagrebačke džamije Arabeske. Naziv grupe se referiše na šadrvanova pravila. Pjesme ove grupe u idealnom odnosu spajaju folk tradiciju Zapadnog Balkana, islamsku poetika Bošnjaka i bosanskih muslimana, ideju rokenrola kao prvenstveno progresivne i za različite utjecaje otvorene glazbe, ali i klasični džez zvuk.

## Historija 
Zabranjeno pušenje i ženski zbor Zagrebačke džamije Arabeske sarađuje na različitim projektima od 2001. godine. U prvom redu, zbor Arabeske predstavljen je na pjesmi Zabranjenog pušenja "Lijepa Alma" (*Bog vozi Mercedes*, 2001). Saradnja popularnog rock banda i zboga Zagrebačke džamije došla je do vrhunca tokom pisanja i formiranja filmske muzike za bosanskohercegovačku akcijsku komediju *Nafaka* 2006. godine u režiji Jasmina Durakovića. Tom prilikom formiran je Shaderwan Code. Davor Sučić, utemeljitelj Zabranjenog pušenja, već je uvrštavao ilahije, muslimanske vjerske pjesme, u aranžmane za svoj band. Tako se pjesme, "Test za džennet" (*Fildžan viška*, 2001.) i "Lijepa Alma" (*Bog vozi Mercedes*, 2001.) nastale prije, kao i "Domovina" i "Laku noć stari" (obje *Hodi da ti čiko nešto da*, 2006.) nastale nakon saradnje na filmu 2006. sa zborom Arabeske, mogu smatrati svojevrsnom inauguracijom ove grupe.  i "Kad procvatu behari". Godine 2018. grupa je objavila svoj drugi studijski album *Ah, što ćemo ljubav kriti*. Producenti albuma su Davor Sučić, Branko Trajkov, Paul Kempf i Toni Lović. Dana 19. januara 2018. godine grupa je na svom YouTube kanalu objavila prvi singl pod nazivom "Akšam".

## Članovi 
* Davor Sučić – ritam gitara
* Branko Trajkov – bubnjevi, električna gitara, udaraljke
* Paul Kempf – klavijature
* Alma Srebreniković – vokali
* Amina Kazaferović – vokali
* Belma Hadžović – vokali
* Merima Salkić – vokali
* Selma Ibrulj – vokali
* Robert Boldižar – violina
* Mario Perčinić – bas-gitara

## Diskografija 
### Studijski albumi
**Kad procvatu behari* (2011.)
**Ah, što ćemo ljubav kriti* (2018.)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Službena stranica
*Shaderwan Code na Discogsu
*Zabranjeno Pušenje 
*Zbor Arabeske 

Kategorija:Bosanskohercegovačke muzičke grupe
Kategorija:Hrvatske muzičke grupe
Kategorija:Sevdalinka
Kategorija:Zabranjeno pušenje
Samir Ćerеmida

**Samir Ćerеmida** (rođen 6. novembra 1964.) je bosanskohercegovački bas-gitarist. Trenutno je član bosanskohercegovačke pop-rok grupe Plavi orkestar, a kratko je, u dva navrata, bio i član grupe Zabranjeno pušenje. Njegov brat blizanac Admir Ćeremida bubnjar je u Plavom orkestru.

## Biografija 
Ćerеmida je rođen i odrastao u Sarajevu. Već sa šest godina počeo je vježbati gitaru. Početkom 1980-ih nastupao je sa nekoliko lokalnih grupa, kao što su: Linija života, Posljednji autobus i Elvis J. Kurtović & His Meteors. Pohađao je sarajevsku Treću gimnaziju, no po završetku drugog razreda, prebacuje se u sarajevsku Prvu gimnaziju koju je na kraju i završio 1983. Nakon toga je dobio ponudu da svira u Zabranjenom pušenju i tamo je ostao godinu dana. U januaru 1983. godine svirali su na Filozofskom fakultetu u Sarajevu zajedno sa Plavim orkestrom i Elvis J. Kurtović & His Meteors. Tri mjeseca prije početka služenja vojnog roka napustio je Zabranjeno pušenje i prešao u Plavi orkestar. Vojsku je služio u Nišu, nakon čega je upisao Veterinarski fakultet u Sarajevu, mada isti nije završio, prekinuvši studij nakon dvije godine.

Sa Plavnim orkestrom svirao je na svim njihovim studijskim albumima: "Soldatski bal" (1985), "Smrt fašizmu" (1986), "Sunce na prozoru" (1989), "Simpatija" (1991), "Long Play" (1998), "Infinity" (1999) i "Sedam" (2012).

Godine 1996. Ćerеmida se pridružuje Davoru Sučiću i Elvisu J. Kurtoviću s kojima ponovo pokreće grupu Zabranjeno pušenje, raspuštenu početkom 1990-ih. S njima je snimio peti studijski album grupe, *Fildžan viška* koji je objavljen 1997. godine.

Ćerеmida i njegov brat blizanac Admir vlasnici su muzičkog kluba "Havana" u centru Sarajeva.

## Diskografija 
**Plavi orkestar**
# *Soldatski bal* (1985)
# *Smrt fašizmu* (1986)
# *Sunce na prozoru* (1989)
# *Simpatija* (1991)
# *Long Play* (1998)
# *Infinity* (1999)
# *Sedam* (2012)

**Zabranjeno pušenje**
* *Fildžan viška* (1997)

**Overdream** 
* *Overdream* (1996)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Samir Ćeramida na Discogsu

Kategorija:Rođeni 1964.
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Bosanskohercegovački muzičari
Kategorija:Basisti
Kategorija:Članovi Zabranjenog pušenja
Kategorija:Živi ljudi
Nekropole stećaka u Varešu

**Nekropole sa stećcima u Varešu**, općina Vareš, sadrže nadgrobnike iz dužeg perioda historije Bosne i Hercegovine. Na području Vareša u 16 naseljenih mjesta evidentirane su 22 nekropole sa ukupno 314 stećaka (17 ploča, 191 sanduk, 100 sljemenjaka i 6 amorfnih stećaka). Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Marti Cheery, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući) i Ljiljana Ševo. Naselje Budoželje je udaljeno oko 10&nbsp;km zračne linije od Vareša u pravcu jugoistoka. Stećci i nišani su okrnjeni, oštećeni, prevrnuti, dijelom ili u potpunosti utonuli u zemlju i izloženi ubrzanom propadanju usljed nedostatka redovnog održavanja.

Nacionalni spomenik čine:

Nekropola sa 36 stećaka na lokalitetu Glavica (Hrid), od kojih su 34 u formi sanduka i 2 u formi sljemenjaka. Sadrže ukrasne motive, predstava konja i čovjeka te konja i polumjeseca. Stećci su klesani u obližnjem kamenolomu Krešnica, gdje se još mogu vidjeti nedovršene gromade kamenja.

Tri nišana na lokalitetu Gromile, na udaljenosti oko 60 m od nekropole stećaka. Nišani su sa turbanom u gužve, bez natpisa, od kojih jedan sadrži ukrasne motive (sablja i sunce).
 
Nekropola na lokalitetu Višgreblje (Jabuka), sa 30 stećaka (25 sanduka i 5 sljemenjaka), i 20-ak starih nišana koji su jednostavne obrade, vidno oštećeni zbog starosti, bez natpisa i većina ih je utonula u zemlju ili oborena.
 
Nekropola sa 12 stećaka (8 sanduka i 4 sljemenjaka), na lokalitetu Solila (Trzan).

Nekropola sa 2 stećka na lokalitetu Vrh.

**Nekropola sa stećcima na lokalitetu Lipa, Stupni Do**, udaljena od Vareša oko 5&nbsp;km zračne linije u pravcu juga, sadrži 68 stećaka. Proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Preovladava forma sanduka, a evidentirano je i pet sljemenjaka.
## Literatura 
* Šefik Bešlagić, Sarajevo: “Veselin Masleša“, 1982. STEĆCI – KULTURA I UMJETNOST
* Marian Wenzel, Ukrasni motivi na stećcima, Sarajevo, 1965.
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt komisije za očuvanje nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine

Kategorija:Stećci u Varešu
Kategorija:Nacionalni spomenici u Varešu
Kovačnice (majdani) u selu Očevlje

**Kovačnice (majdani) u selu Očevlje**, su tri aktivne kovačnice porodica Jozeljić, Gogić i Vijačkić, općina Vareš, Bosna i Hercegovina. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 06. do 11. januara 2011. godine, donijela je odluku da se kovačnice proglase za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Marti Cheery, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući) i Ljiljana Ševo.
 
Selo Očevlje nalazi se u podnožju planine Zvijezda (planina), 18&nbsp;km sjeveroistočno od Vareša, odnosno 14&nbsp;km od Krivaje u pravcu Olova. Selo se prostire na obje strane rječice Očevice, lijeve pritoke rijeke Krivaje. Prosječna nadmorska visina sela iznosi oko 850 m.

Prvi put spominje se 1485. godine, o čemu svjedoči i tabla postavljena na ulazu u ovo selo. Nakon što je Austro-Ugarska monarhija uspostavila svoju vlast u Bosni i Hercegovini, majdani se zatvaraju a u Varešu se 1891. godine pravi prva željezara. Jedini majdani koji su nastavili raditi bili su oni u Oćeviji.

Osnovna vrijednost ovih kovačnica (majdana) ogleda se u autentičnosti, i to oblika glavnog i sporednih objekata, proizvodnog pogona i mašina, proizvodnje i proizvoda, organizaciji rada i arhaičnosti terminologije. Kovačnice rade zahvaljujući vodenoj snazi rijeke Očevice koja pokreće majdanski čekić i ćumura – drvenog uglja pomoću čije toplote se predmeti zagrijavaju i oblikuju. Danas se najčešće proizvode kompleti sačeva, poljoprivredne alatke, alati potrebni za izvlačenje stabala iz šuma i potkove. Značajna je činjenica da majdandžije kao vrsne zanatlije mogu proizvesti brojne različite sitne predmete u odnosu na zahtjev kupca.
## Opis 
Osnovni elementi majdana su: brana, vodojaža, visoki rezervoar (lađa), sistem žljebova (badnjevi), rotacione osovine sa kolima, te sama radionica majdana sa pojedinim radnim mjestima potrebnim za različite faze proizvodnje.

Branom se voda od regularnog korita rijeke Očevice skreće u blagi pad vodojaže. Napravljena je tako da u vodojažu pritiče uvijek ista količina vode neovisno o snazi toka Očevice.

Vodojaža je do tridesetih godina XX vijeka pravljena od drveta. Nakog tog perioda, zbog truljenja drveta i česte potrebe za zamjenom i opravkom dotrajalih dijelova ovog sistema, izvršena je zamjena savremenim materijalima - uglavnom betonom.
## Literatura 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Turistička zajednica ZDK

* Zvanični sajt komisije za očuvanje nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine

Kategorija:Nacionalni spomenici u Varešu
Ah, što ćemo ljubav kriti

***Ah, što ćemo ljubav kriti*** je drugi studijski album supergrupe Shaderwan Code, sastavljene o članova benda Zabranjeno pušenje i zbora Arabeske. Album je objavljen u januaru 2018. godine u izdanju diskografske kuće Tropik.

## Promocija 
Dana 19. januara 2018. godine grupa je na svom YouTube kanalu objavila prvi singl pod nazivom "Akšam".

## Spisak pjesama 
## Izvođači i saradnici 
Preneseno s omota albuma.

**Shaderwan Code**
* Merima Salkić – vokal
* Alma Srebreniković – vokal
* Selma Ibrulj – vokal
* Belma Hadžović – vokal
* Amina Kazaferović – vokal
* Branko Trajkov – gitare, bubnjevi i udaraljke
* Paul Kempf – klavijature
* Davor Sučić "Sejo Sexon" – akustična gitara
* Mario Perčinić – bas gitara

**Gostujući muzičari**
* Robert Boldižar – violina
* Krešo Oremuš – usna harmonika
* Ante Prgin Surka – truba
* Belma Hadžović – flauta
* Toni Lović – gitara

**Produkcija**
* Davor Sučić "Sejo Sexon" – produkcija, aranžman
* Toni Lović – snimanje, produkcija, aranžman
* Branko Trajkov - produkcija, aranžman
* Paul Kempf - programiranje, produkcija, aranžman
* Dejan Orešković – mastering
* Dario Vitez – izvršni producent
* Hrvoje Šamec – miksanje

**Pomogli na koncertima**
* Kruno Kobešćak – udaraljke
* Nenad Kovačić – udaraljke
* Lana Škrgatić – vokal, saksofon, flauta
* Kaja Trajkov – vokal

## Reference 
Kategorija:Albumi iz 2018.
Savez komunista - Pokret za Jugoslaviju

**Savez komunista - Pokret za Jugoslaviju** (SK-PJ) bila je politička stranka osnovana 90-tih godina u bivšoj SFRJ. Nastala je u kontekstu višestranačkih izbora. Ovisno od izvora kao pokretači i osnivači stranke navode se: generali Veljko Kadijević i Stevan Mirković kao i admiral Branko Mamula. Uglavnom se radi o ličnostima koje su, na čelu Jugoslovenske narodne armije (JNA), obavljale visoke dužnosti. Prema Mirkoviću, SK-PJ se smatrala nasljednikom Saveza komunista Jugoslavije (SKJ). Kako smatra magistar Mesud Šadinlija sa Univerziteta Sarajevo SK-PJ nije uspio, izuzev naredbodavnog profesionalnog vojnog prostora, steći širu podršku biračkog tijela. Kasnije će Kadijević navesti da je osnivanje SK-PJ bila greška, te je za neuspjeh stranke optužio Mirjanu Marković i Branka Mamulu. Prema mišljenju Zorana Čička, bivšeg potpredsjednika stranke, SK-PJ je bio rezervni plan vojske da bi se JNA, u slučaju vojnog udara, mogla samostalno politički artikulisati.
## Historija
Na Četrnaestom (vanrednom) kongresu SKJ, održanog 24. januara 1990., izlazi slovenska delegacija. Rukovodstvo JNA namjeravalo je, osnivanjem SK-PJ, zamijeniti postojeći SKJ iako je Kadijević (Savezni ministar odbrane) u prisustvu vojnog rukovodstva u Domu garde u Topčideru 1990. saopštio da JNA *nikada neće napustiti SKJ*. Potrebno je navesti da su u sklopu SKJ bili 6 republičkih, 2 pokrajinska saveza i Organizacija Saveza komunista u JNA (OSKJ). 
Osnivačka promocija SK-PJ održana je, prema Iliji Radakoviću bivšem načelniku Generalštaba, 19. novembra 1990 u centru "Sava" mada je 8. oktobra Kadijević potpisao naredbu o zabrani svakog političkog djelovanja. Prema Mirkoviću zgrada bivšeg Centralnog komiteta Saveza komunista Jugoslavije (CK SKJ) podijeljena je između SK-PJ i Socijalističke partije Srbije (SPS). Preuzeta je i imovina *Odbora za obnovu SKJ* odnosno imovina SKJ. Savezi u drugim republikama, tačnije Savez komunista Bosne i Hercgovine (SK BiH) i Savez komunista Makedonije (SK Makedonije) isplaćeni su, prema Mirkoviću u dinarima, dok SK Slovenije i SK Hrvatske nisu dobili nikakvu nadoknadu. Osnovano je i preduzeće "Komet trejd" čiji su prihodi išli djelimično za potrebe SK-PJ. Pored toga kao izvor finansiranja služila je članarina. Prema Mirkoviću broj članova je prije izbijanja sukoba u Sloveniji narastao na 250.000, a do toga je bilo oko 70.000 vojnih lica. Zabilježen je i kolektivan prelazak OSKJ u SK-PJ. Najveći broj članova zabilježen je tada na području Bosne i Hercegovine. Mirković će, nakon sukoba s Mirjanom Marković, u 1994-oj napustiti stranku.

## Izborni rezultati
Na izborima 1992. na području Savezne republike Jugoslavije (SRJ), tačnije na izbornoj listi za Crnu Goru, SK-PJ će u Vijeću Savezne skupštine osvojiti 2 mjesta (14.205 glasova; 6,1%)
## Literatura
*
*
## Reference
## Vanjski linkovi 
* Intervju za Vreme broj 562 - Zoran Čičak, potpredsednik SKPJ za Srbiju do 1993 

Kategorija:Političke stranke osnovane 1990.
Kategorija:Savez komunista Jugoslavije
Kategorija:Jugoslavenska narodna armija
Kategorija:Političke stranke u Jugoslaviji
Kategorija:Komunističke partije u Evropi
Kategorija:Politika SFRJ
Sporazum na Hudejbiji

**Sporazum na Hudejbiji** jest događaj koji se dogodio tokom ranog perioda islama. Predstavlja ključni sporazum sklopljen marta 628. (zul-ka'dea 6. godine po Hidžri) između posljednjeg poslanika Muhammeda, koji je predstavljao muslimane Medine i predstavnika plemena Kurejš. Sporazum je od strane nekih ashaba Poslanika smatran nepovoljnim za muslimansku zajednicu (između ostalih i za Omera) iako je dugoročno gledajući bio uspjeh za muslimane. Sporazum je smanjio napetost između dvije suprotstavljene zajednice a neke od osnovnih odrednica je mir uspostavljen u trajanju od 10 godina i mogućnost da muslimani iz Medine sljedeće godine od potpisivanja sporazuma hodočaste Kabu, odnosno posjete Meku, što je bila prva posjeta Meki nakon Hidžre.

## Povod 
Nakon što 6 godina nisu posjetili svoj grad kojeg su morali napustiti, Muhammed je pozvao ashabe da se spreme kako bi pošli u Meku da obave umru. S njima su krenule i ensarije, a pridružila su im se i neka od arapskih plemena. Ukupno je bilo približno 1500 ljudi. Od oružja su nosili samo sablje u koricama, što je u to doba bilo uobičajeno oružje putnika koji su putovali Arabijskim poluostrvom. dok se u vezi sa snom, koji je i bio povod da Muhammed sa muslimanima krene ka Meki u istoj suri (27. ajet) kaže sljedeće: *Allah će obistiniti san Poslanika Svoga da ćete doista u Mesdžid-Haram ući sigurni - ako Allah bude htio - neki obrijanih glava, a neki podrezanih kosa, bez straha. On je ono što vi niste znali znao i zato vam je, prije toga, nedavno pobjedu dao.*

## Reference 
Kategorija:628.
Kategorija:Historija islama
Kategorija:Historija muslimana
Predrag Bobić

**Predrag Bobić** (rođen 18. maja 1960.), ponekad naveden kao **Dragan Bobić** a poznat i po nadimku **Bleka**, hrvatski je muzičar, gitarista i muzički pedagog. Najpoznatiji je kao bivši basista bosanskohercegovačke rock grupe Zabranjeno pušenje.

## Muzička karijera 
Bobić je započeo svoju muzičku karijeru krajem 1970-ih godina. Njegov prvi bend je bio Epitaf. Tokom osamdesetih godina nastupao je sa nekoliko lokalnih grupa, kao što su: Jesen, Band, No. 1, Brod i Animatori. Krajem osamdesetih godina sarađivao je i sa sarajevskom rock grupom Zabranjeno pušenje i pojavio se kao gostujući basista na albumu *Pozdrav iz zemlje Safari*, koji je objavljen 1987. godine. Poslije kraćeg angažmana sa grupom Animatori, ostavio je muziku na neko vrijeme.

Godine 1996. Bobić se pridružuje Davoru Sučiću i Elvisu J. Kurtoviću s kojima ponovo pokreće grupu Zabranjeno pušenje, raspuštenu početkom devedesetih. Sa njima je svirao na četiri studijska albuma, i to: *Fildžan viška* (1997), *Agent tajne sile* (1999), *Bog vozi Mercedes* (2001) i *Hodi da ti čiko nešto da* (2006); i dva uživo albuma: *Hapsi sve!* (1998) i *Live in St. Louis* (2004). U septembru 2008. godine Bobić napuša Zabranjeno pušenje nakon oproštajnog koncerta na zagrebačkom jezeru Bundek.

## Privatan život 
Bobić je rođen i odrastao u Slavonskom Brodu a 1987. godine preselio se u Zagreb. Bobić ima dva sina, Bojana (rođen 1988.) i Matka. Bobić je 1984. godine završio fakultet. Danas radi u Zagrebu u Osnovnoj školi "Tituš Brezovački".

## Diskografija 
**Zabranjeno pušenje**
* *Pozdrav iz zemlje Safari* (1987) (gost)
* *Fildžan viška* (1997)
* *Hapsi sve!* (1998)
* *Agent tajne sile* (1999)
* *Bog vozi Mercedes* (2001)
* *Live in St. Louis* (2004)
* *Hodi da ti čiko nešto da* (2006)

## Reference 
## Vanjski linkovi
* Dragan Bobić i Predrag Bobić na Discogsu

Kategorija:Rođeni 1960.
Kategorija:Biografije, Slavonski Brod
Kategorija:Članovi Zabranjenog pušenja
Kategorija:Hrvatski rok-muzičari
Kategorija:Hrvatski gitaristi
Kategorija:Hrvatski basisti
Kategorija:Živi ljudi
Crkva Pokrova Presvete Bogorodice

mini|Crkva Pokrova Presvete Bogorodice u Varešu
**Crkva posvećena Pokrovu Presvete Bogorodice u Varešu** je crkva Srpske pravoslavne crkve, Mitropolija dabrobosanska, Arhijerejsko namjesništvo sarajevsko. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika na sjednici održanoj 10. do 16. marta 2010. godine donijela je  odluku da se crkva, proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija donijelo je u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry ,  Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući), Ljiljana Ševo (predsjedavajuća).

Nacionalni spomenik se sastoji od objekta crkve sa pokretnom imovinom koju sačinjavaju ikonostas od dvadeset tri ikone i carskih dveri, te četiri ikone koje se nalaze u naosu crkve, i to:
* Sabor dvanaest apostola, nepoznati autor, prije 1868. godine;
* Sveti jevanđelist Luka, nepoznati autor, početak XX vijeka;
* Molitva u Gestimanskom vrtu, nepoznati ruski majstor, prije 1924. godine;
* Jerusalim, nepoznati autor, prije 1864. godine.

## Historija 
Ova jednostavna crkva izgrađena u neobaroknom stilskom izrazu izgrađena u periodu od 1891. do 1894. Godine. Jedna je od novih crkava sagrađenih u posljednjim godinama XIX vijeka, u periodu prosperiteta naselja koji je uvjetovala izgradnja talionice 1891. godine. Imala manja oštećenja tokom ratnih dejstava u periodu od 1992-95 godine. Zbirka ikona nalazi se u dobrom stanju. Ikone su prekrivene slojem prašine i čađi. Ikona sa predstavom sv. jevanđeliste Luke je oštećena namjernim uništenjem.

Crkva se danas namjenski koristi povremeno, s obzirom da nije ustoličeno svešteno lice sa stalnim angažmanom u Varešu, tu funkciju obavlja sveštenik iz Ilijaša.

## Opis 
Prema konceptu prostorne organizacije crkva sastoji se od priprate, naosa i oltarskog prostora. Pravougaone je osnove čije vanjske dimenzija iznose cca 7,85X13,75 m  (dužina mjerena sa apsidom).

## Literatura 
* Hamdija Kreševljaković, Vareš kao glavno središte gvozdenog obrta u BiH, Glasnik Zemaljskog muzeja BiH 54, 1942.
* Alija Bejtić, Historijsko-građevni razvoj Vareša, Sarajevo, 1958.
* Svetlana Rakić, Ikone Bosne i Hercegovine (16-19 vijek), Beograd 1989.
* Ignacije Gavran, Župna crkva u Varešu, Sarajevo, 1998.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*VisitVareš – turistička zajednica , o crkvi Pokrova Presvete Bogorodice

Kategorija:Nacionalni spomenici u Varešu
Kategorija:Srpske pravoslavne crkve u Bosni i Hercegovini‎
Kategorija:Srpske pravoslavne crkve u Varešu
Kategorija:Crkve Dabrobosanske mitropolije
Kategorija:1894. u arhitekturi
Vajots Dzor

**Vajots Dzor** () je pokrajina u Armeniji. Nalazi se u jugoistočnom dijelu države i graniči sa azerbejdžanskom Autonomnom Republikom Nahičevan na zapadu i Kalbajarskim rejonom na istoku (de jure administrativnim dijelom Azerbejdžana a de facto dijelom nepriznate države Nagorni Karabah). Zauzima površinu od 2.308 km2 što predstavlja oko 7,8% od ukupne površine i 7. je površini u državi. Prema podacima iz 2011. godine u pokrajini je živjelo 52.324 stanovnika ili 1,7% od ukupnog stanovništva Armenije i pokrajina je sa najmanjim brojem stanovnika. Također je najslabije naseljena administrativna jedinica prvog nivoa u državi, sa prosječnih 23 stanovnika po km2.

U pokrajini se nalazi mnogo antičkih znamenitosti i turističkih atrakcija Armenije, uključujući kompleks pećina Areni-1 i vinarije Areni-1 iz perioda bakarnog doba, manastir Tanahat iz 8. vijeka, tvrđavu Smbataberd iz 10. i manastir Noravank iz 13. vijeka.

Glavni i najveći grad je Jehegnadžor.

## Etimologija 
U doslovnom prijevoda sa armenskog na bosanski naziv pokrajine bi značio *dolina tuge*. Pokrajina je nazvana prema historijskom kantonu Vayots Dzora koji se nalazio u sastavu pokrajine Sjunik, devete pokrajine drevne Armenije.

## Geografija 
mini|centar|800px|Planinski lanac Vajk
Smještena u jugoistočnom dijelu današnje Armenije Pokrajina Vajots Dzor je najrjeđe naseljena pokrajine ove države. Graniči sa azerbejdžanskim Nahičevanom na zapadu i Kalbajarskim rejonom na istoku a unutar državnih granica graniči sa pokrajinama: Geharkunik na sjeveru, Ararat na sjeverozapad i Sjunikom na jugoistoku.

Područje pokrajine je uglavnom planinsko a može se podjeliti na tri planinska lanca: Vardenis na sjeveru, Arpa u centralnom dijelu i Vajk na jugu pokrajine. Sa visinom od 3.522 metara nadmorske visine, vulkan Vardenis koji se nalazi na sjeveru je najviša tačka u pokrajini dok se najniža tačka nalazi u dolini rijeke Areni i iznosi 850 metara.
S obzirom na planinski reljef, Pokrajina obiluje rijekama i planinskim izvorima a najznačajnija rijeka je Arpa. Izvire na sjeverozapadnim brdima platoa Sjunik, na nadmorskoj visini od 3.260 metara a kroz pokrajinu protiče dužinom od 92 km. Ulijeva se u rijeku Araks a njene mnogobrojne pritoke formiraju vodopade od kojih je najpoznatiji vodopad Jermuk. 

## Demografija 
Prema rezultatima popisa iz 2011. godine, u Pokrajini Vajots Dzor živjelo je 52.324 stanovnika što predstavlja oko 1,7% armenskog stanovništva. Urbanog stanovništa je 18.449 (35,26%) dok je ruralnog 33.875 (64,74%). U Pokrajini se nalaze 3 urbane i 41 ruralna lokalna zajednica. Najveća urbana zajednica je Jehegnadžor, glavni grad pokrajine, sa 7.944 stanovnika. Ostali urbani centri su: Vajk i Jermuk, sa 5.877 odnosno 4.628 stanovnika, respektivno.

Najveće ruralno mjesto u pokrajini je Mališka sa 4.460 stanovnika.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*  Pokrajine

Kategorija:Vajots Dzor
Vajots Dzor
Eš-Šura

**Sura Eš-Šura** (; ) jest 42. sura Kur'ana. 
Sastoji se od 53 ajeta i ubraja se u *mekanske sure*, sure objavljene u Meki. 
Sura u prvom redu govori o objavljivanju Kur'ana i o posljednjem poslaniku Muhammed čija je misija bila prenijeti Objavu čovječanstvu. Osim toga, u suri se kazuje i o drugim poslanicima: Nuhu, Ibrahimu, Musau i Isau koji su svi redom najodabraniji poslanici u islamu (Ulul-'azm). Također se govori i o znakovima koji upućuju na veličinu Stvoritelja kao što su stvaranje Nebesa, pojavi vjetra, potopa i sl.
Jedna je od sura sa tzv. karakterističnim početkom koja započinje sa harfovima *Ha-mim* u prvom i *Ajn-sin-kaf* u drugom ajetu.

## Sadržaj 
Na početku sure govori se o objavljivanju Kur'ana:

Ovim ajetima Stvoritelj se obraća Muhammedu u vezi sa Objavom koja je prije njega data, u vidu kitaba i suhufa, i drugim poslanicima. Također i u posljednja tri ajeta sure govori se o Objavi gdje se navode tri načina spuštanja objave: 
* putem jasnih osjećaje objave ili nadahnuća pri čemu nema nikakve dvojbe da je to Objava od Allaha,  
* objavom iza zastora (što je slučaj s Musaom) i 
* slanjem izaslanika (melek Džibril).

## Također pogledajte 
*Kur'an
*Tefsir
*Tefsir Ibn-Kesira

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Tefsir sure Eš-Šura 
* Sura Eš-Šura sa prijevodom na bosanski (od Korkuta), na tanzil.net
* Sura Eš-Šura s audiozapisom

Š
Š
Š
Kategorija:Sure u kojima se spominju poslanici
Kategorija:Sure sa karakterističnim počecima
Sportista godine Bosne i Hercegovine

**Sportista godine Bosne i Hercegovine** je prestižna nagrada koja se svake godine dodjeljuje za najbolje sportiste i sportske kolektive Bosne i Hercegovine. Nagrada se dodjeljuje od 2001. godine pod pokroviteljstvom *Nezavisnih novina*.

U periodu do 2006. godine nagrada se dodjeljivala u kategoriji najboljeg sportiste (muška konkurencija), najboljeg sportskog kolektiva i najboljeg sportskog trenera. Od 2007. godine nagrada se dodjeljuje i za najboljeg sportistu u ženskoj kategoriji.

## Spisak 
### Do 2006. 
### Od 2007. 
## Najuspješniji sportisti i kolektivi 
### Sportisti 
;Muškarci:
* Edin Džeko (2): 2009, 2018.
* Amel Tuka (2): 2015, 2019.
* Džanan Musa (2): 2022, 2023.

;Žene
* Larisa Cerić (7): 2009, 2010, 2013, 2014, 2017, 2018, 2019.

### Kolektiv 
* Nogometna reprezentacija (4): 2009, 2011, 2013, 2018.
* RK Bosna Sarajevo (3): 2006, 2007, 2008. 
* Karate reprezentacija (2): 2003, 2010.
* RK Izviđač (2): 2004, 2005.
* Ženska košarkaška reprezentacija (2): 2020, 2021.

## Reference 
Sportista godine
Nekropola u Grebnicama

**Nekropola sa stećcima na lokalitetu Grebnice u naselјu Drinsko**, općina Višegrad, sadrži nadgrobnike iz dužeg perioda historije Bosne i Hercegovine. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj 11. oktobra 2017. godine, donijela je odluku da se nekropola proglasi za  nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Amir Pašić, Goran Milojević (predsjedavajući) i Radoje Vidović. 
## Historija 
Prostor današnje općine Višegrad ušao je u sastav Bosna i Hercegovina u srednjovjekovne bosanske države 1373. godine, kada su oblasni gospodar Lazar Hrebeljanović (oko 1370. do 1389.) i bosanski ban, kasnije kralј Tvrtko I Kotromanić (1353–1391) u borbama pobijedili Nikolu Altomanovića i podijelili njegovu zemlјu. Sjeverna oblast do samog ušća Lima u Drinu sa utvrđenim gradovima Dobrunom, Rudnikom i Užicem pripala je knezu Lazaru, a ban Tvrtko pripojio je bosanskoj državi srednji dio zemlјe, Podrinje i Polimlјe, sve do iza Prijepolјa. Nakon smrti kralјa Tvrtka I vlast u gornjem Podrinju i donjem Polimlјu su preuzela dva oblasna gospodara: knez Pavle Radenović Pavlović (†1415), osnivač vlastelinske porodice Pavlovića i veliki vojvoda Sandalj Hranić Kosača (†1435), član porodice Kosača. Pavlovići su držali uski pojas s desne strane Drine od ušća Lima sa Višegradom i Dobrunom.

## Stećci 
Srednjovjekovni kameni nadgrobnici – stećci javlјaju kao dio neprekinutog sepulkralnog kontinuiteta na bosanskom području, čiji korijeni sežu duboko u prahistorijsko vrijeme, gdje se uočava njihova vezanost za lokalitete starijih epoha – prahistorijska naselјa i kultna mjesta, antičke aglomeracije i groblјa, kasnoantičke i ranosrednjovjekovne crkve i utvrđene gradove. Nјihova geneza i razvoj može se pratiti od sredine XII do početka XVI stoljeća.
  
Nacionalni spomenik se nalazi u središtu Drinjačkog polјa na lokalitetu Grebnice, gdje je evidentirano 78 stećaka: 74 sanduka i 4 slјemenjaka. Na dva sanduka se nalaze ukrasi; antropomorfni i jednakokraki krst. Ukrasi rađeni su tehnikom relјefnog ispupčenja. Stećci su uglavnom obrasli mahovinom i lišajevima i dijelom ili u cijelosti utonuli u zemlјu, dok je prostor nekropole dijelom obrastao raslinjem i travom.

## Literatura 
* Marian Wenzel, Ukrasni motivi na stećcima, Sarajevo, 1965.
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt komisije za očuvanje nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine

Kategorija:Stećci u Višegradu
Kategorija:Nacionalni spomenici u Višegradu
Saborni hram Uspenja Presvete Bogorodice u Tuzli

**Crkva  Uspenja Presvete Bogorodice**, u opštini Tuzli, pripada Srpskoj pravoslavnoj crkvi, Eparhija zvorničko-tuzlanska. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 3. do 9. jula 2007. godine, donijela je odluku da se crkva proglasi za  nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo i Tina Wik. Nacionalni spomenik sačinjavaju: crkva, zbirka od 21 ikone koje su sastavni dio ikonostasa, Hristov grob, veliko raspeće i dva trona.

## Historija 
Saborna crkva je građena osam godina, u periodu od 1874. do 1882. godine. Stručni nadzor nad radovima su vršili vojni inžinjeri. Car Franjo Josip I priložio je za izgradnju 600 forinti.

Prva obnova Saborne crkve izvršena је 1909/1910. godine. Osvećenje novog ikonostasa obavljeno je u maju 1910. godine. Druga obnova crkve je izvršena 1925. Godine, dok su naredne obnove izvršene 1968. godine, te 90-ih godina XX stoljeća.
Objekat je u građevinskom smislu u dobrom stanju, zahvaljujući kompliciranim sanacionim radovima na stabilizaciji i upravljanju procesom diferencijalnog slijeganja temelja crkve. Pokrov od bakarnog lima je djelimično oštećen u toku rata 1992-1995. godine. Malter na površinama vanjskih fasada je otpao na više mjesta.
## Opis 
Prema konceptu prostorne organizacije, Saborna crkva u Tuzli pripada tipu jednobrodne crkve sa pripratom, naosom, oltarskim prostorom, polukružnom apsidom, prozorima postavljenim u jednom horizontalanom redu i zvonikom superpoiniranim iznad ulaza u crkvu. Visina vrha kupole zvonika iznosi cca 34,50 m.

U arhitektonskom smislu, crkva je građena u neoklasicističkom stilu, pravougaone osnove 28,64x 13,55 metara  sa pet neobizantijskih kupola na tamburima. Četiri postavljene su na flankiranim ugaonim pozicijama, a peta, centralno postavljenom - iznad naosa, oslonjena je na četiri luka: dva postavljena u poprečnom smjeru i dva luka prislonjena uz lateralne zidove crkve. Gabaritne dimenzije objekta, mjerene sa vanjske strane, iznose: dužina cca 28,64 m i širina cca 13,55 m.
 
Ikonostas u crkvi je rađen u periodu između 1909. i 1910. godine. Na ikonostasu je predstavljeno dvadeset ikona i Carske dveri sa scenom Blagovijesti. Ikone uradio je slikar Marko Gregović iz Mostara.

Zidovi crkve su ukrašeni različitom floralnom i geometrijskom ornamentikom u seko tehnici.
## Literatura 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Saborni hram u Tuzli 
* Hram uspenja Presvete Bogorodice 

Kategorija:Nacionalni spomenici u Tuzli
T‎
Kategorija:Crkve u Tuzli
Kategorija:Eparhija zvorničko-tuzlanska
Mirsad Terzić

**Mirsad Terzić** bosanskohercegovački je rukometaš koji nastupa za reprezentaciju Bosne i Hercegovine i poljsku Wisłu iz Płocka. Igra na poziciji srednjeg vanjskog, ali je poznat i po ulozi u odbrani. Dok je igrao za Izviđač, postigao je 50 golova u samo šest utakmica u sezoni 2004/05. Lige prvaka, pri čemu je bio treći najbolji strijelac grupne faze tog takmičenja. Osim toga, najbolji je strijelac reprezentacije Bosne i Hercegovine sa 472 gola.

## Trofeji i postignuća 
### Klupski 
;Izviđač
* Premijer liga Bosne i Hercegovine: 2003/04, 2004/05.
;Veszprém
* Prva liga Mađarske: 2009/10, 2010/11, 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2018/19.
* Mađarski kup: 2009/10, 2010/11, 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18.
* Liga prvaka: viceprvak 2014/15, 2015/16, 2018/19.
* SEHA liga: 2014/15, 2016/16.
;Wisła Płock
* Poljski kup: 2021/22, 2022/23.

### Pojedinačno 
* Sportista godine Bosne i Hercegovine: 2016.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1983.
Kategorija:Biografije, Priboj
Kategorija:Bosanskohercegovački rukometaši
Kategorija:Bošnjaci Sandžaka
Kategorija:Sportista godine Bosne i Hercegovine
Kategorija:Živi ljudi
Centralna Danska

**Centralna Danska** () je jedna od 5 administrativnih regija Danske. 
Regija je uspostavljena 1. januara 2007. godine u sklopu danske administrativne reforme. Reforma je ukinula dotadašnje tradicionalne okruge (*amter*) i zamijenila ih sa pet novih administrativnih jedinica tj. regija. Istom reformom manje općine su se spajale u veće pri čemu je ukupan broj smanjen sa 271 na 98 općina. Regija Centralna Danska se sastoji od 19 općina.

Prostire se na površini od 13.053&nbsp;km2 a prema podacima od 1. januara 2018. godine u regiji je živjelo 1.313.596 stanovnika.
Glavni i najveći grad je Aarhus, drugi najveći grad u Danskoj.

## Geografija 
Obuhvata centralni dio poluostrva Jutland, jedinog kopnenog dijela Danske kao i neke dijelove manjih ostrva. Graniči sa regijama Sjeverna Danska na sjeveru i Južna Danska na jugu, na istoku se nalazi moreuz Kattegat a na zapadu je Sjeverno more. 
Zapadne dijelove regije karakterišu obalne dine i unutrašnja područja neobrađenog zemljišta, centralni dio je blago izdinut a istočni dio karakterišu šume, jezera i potoci, sa puno plodnog tla. Upravo je istočni dio regije i najnaseljeniji dio Centralne Danske i formira veliki dio metropolitanskog područja istočnog Jutlanda sa populacijom od oko 1,4 miliona stanovnika.

U administrativnom smislu, regija Centralna Danska se sastoji bivših okruga Ringkjøbing i Århus (izuzev zapadnog dijela općine Mariager koji je pripojen Sjevernoj Danskoj), najvećeg dijela okruga Viborg i sjeverne polovine okruga Vejle.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*  regije

Kategorija:Centralna Danska
Centralna Danska
Opći izbori u Bosni i Hercegovini 2018 - Parlamentarna skupština Bosne i Hercegovine

**Opći izbori u Bosni i Hercegovini 2018. za Parlament Bosne i Hercegovine** održani su 7. oktobra 2018. godine. Pored članova Parlamenta Bosne i Hercegovine birani su i članovi Parlamenta Federacije Bosne i Hercegovine, Predsjedništva Bosne i Hercegovine, predstavnici za Narodnu skupštinu Republike Srpske i za Skupštine kantona, te Predsjednik Republike Srpske.

## Rezultati 
### Zbirni rezultati
Na izborima za članove Predstavničkog doma, Parlamenta Bosne i Hercegovine birano je 42 zastupnika, sa trajanjem mandata od 4 godine. Izbori su održani u osam izbornih jedinica, od kojih su pet bile u Federaciji BiH, a tri u Republici Srpskoj. Ukupno 30 je mandata podijeljeno direktno, na osnovu dobijenih glasova u izbornim jedinicama, a 12 ih je dodijeljeno partijama, koje su u entitetu zbirno imale veći broj glasova, ali mandat nisu zadobile u izbornim jedinicama.

### Rezultati po izbornim jedinicama
#### Federacija BiH 
##### Izborna jedinica 1 
##### Izborna jedinica 2 
##### Izborna jedinica 3 
##### Izborna jedinica 4 
##### Izborna jedinica 5 
#### Republika Srpska 
Glasano je na tri izborne jedinice, a iz svake izborne jedinice se biralo po tri zastupnika sa direktnim mandatom, dok je preostalih pet mandata bilo podijeljeno po kompenzacijskom sistemu. Broj registrovanih glasača je bio 1.261.645, a od toga je na izbore izašlo 707.156 (56,05%). Broj važećih glasova je bio 667.324 (94,89%), a nevažećih 39.832 (5,11%).

##### Izborna jedinica 1 
##### Izborna jedinica 2 
##### Izborna jedinica 3 
## Reference
## Vanjski linkovi
* Službena stranica Centralne izborne komisije Bosne i Hercegovine
* http://www.izbori.ba/Rezultati_izbora?resId=25&langId=4#/1/0/0/0/0

Parlament BiH
Nekropola sa stećcima u Starim kućama Donje Breške

**Nekropola sa stećcima u Starim kućama, Donje Breške**, općina Tuzla, sadrže nadgrobnike iz dužeg perioda historije Bosne i Hercegovine. Na sjednici komisije za očuvanje nacionalnih spomenika održanoj od 26. oktobra 2010. godine, proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Marti Cheery, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović i Ljiljana Ševo. Nakon proglašenja Bosne kraljevinom 1377. godine Soli ulaze u titulu vladara koja glasi: *Kralj Srbljem, Bosni, Primorju, Hlmsci Zemli, Zapadnim Stranam, Dolnim Krajem, Usori, Soli, Podrinju i k tomu*.  U tom periodu postoje dva naselja – Gradovrh u dolini Soline i Grad u Gornjoj Tuzli.

Područje Župe Soli prvi put dolazi pod osmansku vlast 1460. godine, istovremeno sa padom Srebrenice i Zvornika. Međutim, Mađari poduzimaju protivofanzivu 1464. godine i Župa Soli ponovo dolazi pod ugarsku vlast. Osmanlije ga u završnici preuzimaju 1474. godine. Iste godine, u prvom popisu nazivaju ga Agac Tuzla, područno Zvorniku i bilježe ga kao timarski posjed. Međutim, tri godine nakon osvajanja Tuzla je postala carski has, što je dokaz da je počela izvjesna proizvodnja soli.
## Opis 
Naselje Donje Breške udaljeno je od Tuzle  oko 8&nbsp;km vazdušne linije u pravcu sjeverozapada. Na nekropoli evidentirano je 23 stećka. Od ukupnog broja stećaka samo dva su sanduci, koji su za oko 20 m izdvojeni od ostatka nekropole. Ostatak nekropole čine stubovi različitih završetaka (lučno zasvođeni, s lučnim izbočenjem i s ravnim završetkom koji se šire prema gore). Stubovi su ukrašeni najčešće motivom križa, a potom i polumjesecom, jabukama, spiralama, kanelurama. Spomenici su dobro klesani. Osnovni oblici stećaka su položeni i uspravni kameni monoliti. Među uspravnim kamenim monolitima raspozanaju se sljedeće varijante: stela, stub (obelisk) i nišan. Spomenici ove vrste u većem broju nalaze se u sjeveroistočnoj Bosni (okolina Srebrenice i Zvornika), dok se u drugim predjelima Bosne i Hercegovine pojavljuju pojedinačno. Najveći broj stećaka pripada vrsti položenih monolita, koji se pojavljuju u tri forme: ploča, sanduk i sarkofag (sljemenjak).  Po brojnosti i obradi, stubovi dosta zaostaju iza osnovnih oblika stećaka, a malobrojnost je i posljedica njihovog relativnog kratkog trajanja. Datiraju se najranije oko polovine XV stoljeća, a pripadaju i prvoj polovini XVI stoljeća.

## Također pogledajte 
* Stećci (svjetska baština UNESCO-a)
## Literatura 
* Marian Wenzel, Ukrasni motivi na stećcima, Sarajevo, 1965.
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt komisije za očuvanje nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine

Kategorija:Stećci u Tuzli
Kategorija:Nacionalni spomenici u Tuzli
Kategorija:Usora i Soli