Goran Ivanišević

**Goran Ivanišević** hrvatski je teniser i trener, pobjednik Wimbledona 2001. i Davis Cupa 2005. s reprezentacijom Hrvatske. Najbolji plasman na ATP-listi u karijeri mu je drugo mjesto, ostvareno 1994.

Dobitnik je hrvatske Državne nagrade za sport "Franjo Bučar" (1992).

## Presjek karijere 
Rođen je u Splitu od oca Srđana i majke Gordane (rođ. Škaričić). Profesionalno se počeo baviti tenisom 1988. Iste godine osvaja svoj prvi turnir u paru s Nijemcem Rüdigerom Haasom, ali se kasnije fokusirao više na pojedinačnu karijeru nego na onu u parovima iako je i u njoj imao uspjeha, osvojivši devet turnira. Značajnije uspjehe u tenisu bilježi od 1990. Na Roland Garrosu izbacio je Borisa Beckera u prvom kolu i probio se do četvrtfinala. Na istom je turniru u paru sa Čehom Petrom Kordom stigao do finala, gdje su ih porazili Španci Sergio Casal i Emilio Sánchez. Nekoliko sedmica kasnije igra polufinale Wimbledona, gdje gubi od Beckera, koji je tada predvidio da će Ivanišević u budućnosti postati vimbldonski pobjednik. Iste godine Ivanišević osvaja turnir u Stuttgartu i pomaže Jugoslaviji da osvoji Svjetsko ekipno prvenstvo u tenisu. Igrao je za Jugoslaviju u osam Davis Cup mečeva prije nego što je napustio tim nakon proglašenja nezavisnosti Hrvatske.

Ubrzo je postao poznat po napadačkoj igri i izrazito jakom servisu. Za nekoliko godina postao je vodeći na listi tenisera s najviše asova na ATP-turnirima. Sposoban pobijediti bilo koga na svijetu kad je u najboljoj formi, također je bio poznat po povremenim nastupima bijesa na terenu (obično usmjerenim na samog sebe) i nestalnosti kvaliteta njegove igre. Primio je prijetnje smrću na turniru u Adelaideu 1992,, ali ga to nije omelo da osvoji taj turnir.

Iste godine igra finale Wimbledona do kojeg je protutnjao pobijedivši zaredom Lendla, Edberga i Samprasa. U finalu ga je čekao Andre Agassi. Iako je bio favorit, izgubio je 2–3 u setovima, ne iskoristivši brejk-loptu kod 3–3 u petom. U posljednjem gemu tog meča napravio je dvije dvostruke servis-greške u prva dva poena iako ih je dotad u meču napravio samo pet. Broj asova na tom turniru (206) bio je tada najveći u historiji ATP-turnira (taj rekord srušio je tek 2001, odserviravši 213 asova upravo na Wimbledonu i on važi i danas). U finalu je servirao 39 asova, dok ih je Agassi imao 37 na cijelom turniru. To je bio težak poraz, ali s obzirom na to da je imao samo 20 godina, predviđena mu je svijetla budućnost. Kasnije te godine, nastupajući prvi put za nezavisnu Hrvatsku na Olimpijskim igrama u Barceloni, osvaja dvije bronzane medalje – pojedinačno i u paru sa Goranom Prpićem, a osim toga je osvojio još četiri turnira.

Već 1994. igra svoje drugo finale Wimbledona. Bolji od njega bio je Sampras (6–7, 6–7, 0–6). Uprkos porazu, došao je do 2. mjesta na ATP-listi, što je njegov najbolji plasman u karijeri.

Godine 1995. osvaja Grand Slam Cup, pobijedivši u finalu Todda Martina (3–0). Nastavlja sa sjajnim igrama na Wimbledonu. Probija se u polufinale, ali ga je tu pobijedio Sampras (2–3).

Tokom 1996. osvaja pet turnira (najviše u karijeri u jednoj godini) i ponovo igra finale Grand Slam Cupa, ali ovog puta gubi od Beckera. Sezonu je završio osvajanjem Hopman Cupa u paru s Ivom Majoli. Te godine pobijedio je Edberga za ulazak u polufinale US Opena, što mu je bilo prvo (i jedino) polufinale na nekom Grand Slam turniru mimo Wimbledona; taj meč ujedno je bio i posljednji Edbergov meč u karijeri na nekom GS turniru. Ivaniševića je u polufinalu pobijedio opet Sampras (1–3). (Sampras je otišao do kraja pobijedivši u finalu Michaela Changa, osvojivši tako svoj četvrti US Open.)

Godine 1998. ponovo igra finale Wimbledona, treće u karijeri. Iako je Sampras ovog puta bio veliki favorit, Ivanišević je uspio odvesti meč u peti set, ali je i ovog puta Sampras na kraju bio uspješniji. Nakon tog izgubljenog finala mnogi su bili sumnjičavi u vezi s njegovom izjavom da će jednom postati vimbldonski pobjednik.

Ivanišević je 1999. u paru sa Jeffom Tarangom ponovo ušao u finale parova na Roland Garrosu, ali su ih porazili Indijci Mahesh Bhupathi i Leander Paes. Međutim, tokom 1999, 2000. i 2001. zbog povrede ramena propušta brojne turnire, pa mu opada rejting, te je u ljeto 2001. bio 125. igrač svijeta. Taj plasman nije bio dovoljan da se direktno plasira na Wimbledon, pa mu organizatori dodjeljuju pozivnicu, kao trostrukom finalistu. Protivno svim očekivanjima, Ivanišević se probija do finala, pobijedivši, između ostalih, Moyu, Roddicka i Safina. U antologijskom polufinalu, koje se zbog kiše igralo čak tri dana, u pet setova pobijedio je domaćeg favorita, Tima Henmana (četverostrukog polufinalista Wimbledona), preokrenuvši meč nakon što je izgubio treći set 0–6 za samo 18 minuta i stigavši Henmanovo vodstvo u četvrtom. U finalu ga je čekao Patrick Rafter, koji je i godinu prije igrao finale i izgubio od Samprasa (1–3). To je bilo prvo Ivaniševićevo finale nakon 1998. U vrlo izjednačenom finalu, koje je trajalo nešto malo više od tri sata, slavio je Ivanišević (6–3, 3–6, 6–3, 2–6, 9–7) i tako postao igrač s najnižim plasmanom na ATP-listi u historiji i prvi igrač s pozivnicom koji je osvojio ovaj prestižni turnir, i to dva mjeseca prije svog 30. rođendana. Do danas je ostao jedini teniser koji je osvojio Grand Slam turnir s pozivnicom. Taj uspjeh svrstan je na 16. mjesto liste 100 najvećih sportskih trenutaka koju je sastavila britanska televizija Channel 4.

Dan nakon osvajanja Wimbledona priređen mu je veličanstven doček u Splitu na kojem se okupilo preko 150.000 ljudi, predvođenih lokalnim i državnim zvaničnicima koji su ga dočekali u splitskoj luci, uz paradu brodova i vatromet, a za vrhunac slavlja pobrinuo se sam Ivanišević, koji se svukao i skočio u more. Kasnije te godine dobio je BBC-jevu nagradu za sportsku ličnost godine izvan Velike Britanije.

Vimbldonska titula bila mu je posljednja u karijeri. Nakon Wimbledona se povlači iz tenisa radi operacije ramena i vraća se 2004. kako bi još jednom nastupio na Wimbledonu. Izgubio je od Lleytona Hewitta u trećem kolu na centralnom terenu, što je bio njegov posljednji profesionalni meč u karijeri.

Godine 2005. bio je član hrvatskog Davis Cup tima u finalu protiv Slovačke u Bratislavi, u kojem je Hrvatska pobijedila i tako prvi put osvojila najprestižnije ekipno tenisko takmičenje. Iako nije igrao, dobio je pobjedničku medalju, a ime mu je ugravirano na trofej pored imena ostalih članova tima (Mario Ančić, Ivo Karlović, Ivan Ljubičić i selektor Nikola Pilić).

Dugo je bio svjetski rekorder po broju asova u karijeri. U čak pet sezona odservirao ih je više od 1.000, a najviše 1996 – 1477. Samo su trojica tenisera osim njega uspjela servirati više od 1.000 asova u sezoni. Ukupan broj asova koji se navodi (10.183 iz 895 mečeva) nepotpun je podatak jer se ATP-ova statistika asova vodi od 1991. Ivanišević je, prema ATP-ovim podacima, zabilježio 599 pobjeda i 333 poraza, što je 932 meča ili 37 mečeva više od broja mečeva iz kojih se računa broj asova. Osim toga, iz ATP-ovih statistika može se vidjeti da je 1988. odigrao pet mečeva (1–4), 1989. 46 mečeva (26–20), a 1990. 69 mečeva (46–23), pa je vrlo vjerovatno da je njegov ukupan broj asova znatno veći od 10.183. Statistike mečeva za navedene godine nisu dostupne tako da nije poznato koliko je asova postigao navedenih godina.

Završio je profesionalnu karijeru s 22 pojedinačne titule i devet titula u parovima.

### Nakon povlačenja 
U junu 2006. nastupio je na egzibicijskom turniru u Calderstone Parku u Liverpoolu. U novembru iste godine osvojio je turnir za seniore, pobijedivši u finalu još jednu legendu svjetskog tenisa, Johna McEnroea (7–6 /12/, 7–6 /1/).

Godine 2007. Roger Federer, koji je išao na petu uzastopnu vimbldonsku titulu u finalu protiv Nadala, trenirao je s Ivaniševićem i rekao da mu je to pomoglo protiv Nadala:

Od septembra 2013. do jula 2016. bio je trener Marina Čilića, koga je na US Openu 2014. vodio do prve titule na Grand Slam turnirima u karijeri. 8. augusta 2016. Tomáš Berdych na društvenim je mrežama objavio da će mu Ivanišević biti novi trener, počevši od Cincinnati Mastersa 2016. Saradnja s Berdychom okončana je sljedeće godine.

## Nogomet 
Nakon osvajanja Wimbledona potpisao je kratkoročni ugovor s Hajdukom. Još kao dječak trenirao je i nogomet (u Hajduku) uporedo s tenisom, za koji se kasnije i opredijelio, pa mu je igranje za Hajduk ostalo neispunjena želja. Od ostalih klubova navija za West Bromwich Albion. Počeo je navijati za njih nakon što su se 2005. izvukli od ispadanja u Drugu ligu. Nosio je njihov dres na zagrijavanju prije finala *BlackRock Mastersa* 2006.

Također je učestvovao u egzibicijskoj utakmici hrvatske reprezentacije i međunarodnih nogometnih zvijezda 7. oktobra 2002. u Zagrebu. To je bila posljednja utakmica u karijeri Zvonimira Bobana, veznjaka i kapitena reprezentacije. Ivanišević je postigao gol za 1–1 (utakmicu su dobile međunarodne zvijezde rezultatom 1–2).

## Nacionalni naboj 
Ivanišević je skrenuo pažnju međunarodne teniske javnosti na rat u Hrvatskoj tokom turnira u Wimbledonu 1991. kad je oštro osudio agresiju i tražio pomoć međunarodne zajednice. Na OI 1992. u Barceloni Hrvatska je prvi put samostalno nastupila, a Ivanišević je tom prilikom osvojio dvije medalje.

## Grand Slam finala 
### Pobjede (1) 
### Porazi (3) 
## ATP finala 
### Pojedinačno 
#### Pobjede (22) 
| valign=top width=33% align=left |

|}

#### Porazi (27) 
| valign=top width=33% align=left |

|}

### Parovi 
#### Pobjede (9) 
#### Porazi (10) 
## Nastupi na Grand Slam turnirima 
### Pojedinačno 
### Parovi 
## Zarada 
## Međusobni omjer s igračima iz top 10 
Igrači koji su bili svjetski broj 1 napisani su **podebljano**.

* Marc Rosset 10–4
* **Jevgenij Kafeljnikov** 10–5
* **Stefan Edberg** 10–9
* Greg Rusedski 9–1
* Richard Krajicek 9–3
* **Boris Becker** 9–10
* Magnus Larsson 7–2
* Guy Forget 7–3
* Petr Korda 7–4
* Todd Martin 7–5
* Cédric Pioline 6–2
* **Pete Sampras** 6–12
* Alberto Berasategui 5–1
* Andrij Medvedev 5–3
* Sergi Bruguera 5–4
* Jakob Hlasek 5–4
* Michael Chang 5–6
* **John McEnroe** 4–2
* Wayne Ferreira 4–3
* Jonas Björkman 3–0
* Nicolas Kiefer 3–1
* Jonas Svensson 3–1
* Carlos Costa 3–2
* Jiří Novák 3–2
* Mark Philippoussis 3–2
* **Thomas Muster** 3–3
* **Andre Agassi** 3–4
* Thomas Enqvist 3–5
* Magnus Gustafsson 3–5
* **Jim Courier** 3–8
* Kevin Curren 2–0
* Thomas Johansson 2–0
* Nicolás Lapentti 2–0
* Karel Nováček 2–0
* Mihail Južni 2–0
* Andrej Česnokov 2–1
* Henri Leconte 2–1
* Alberto Mancini 2–1
* Magnus Norman 2–1
* Àlex Corretja 2–2
* **Patrick Rafter** 2–2
* Arnaud Clément 2–4
* Michael Stich 2–5
* **Gustavo Kuerten** 2–6
* Kent Carlsson 1–0
* Brad Gilbert 1–0
* Sébastien Grosjean 1–0
* Martín Jaite 1–0
* Nicolás Massú 1–0
* Joakim Nyström 1–0
* Mikael Pernfors 1–0
* **Andy Roddick** 1–0
* Emilio Sánchez 1–0
* Jimmy Arias 1–1
* **Marat Safin** 1–1
* Anders Järryd 1–2
* Aaron Krickstein 1–2
* Félix Mantilla 1–2
* Rainer Schüttler 1–2
* **Carlos Moyá** 1–3
* Albert Costa 1–4
* Tim Henman 1–4
* Karol Kučera 1–4
* **Ivan Lendl** 1–5
* Guillermo Cañas 0–1
* **Juan Carlos Ferrero** 0–1
* Ivan Ljubičić 0–1
* Miloslav Mečíř 0–1
* **Marcelo Ríos** 0–1
* Tommy Robredo 0–1
* **Mats Wilander** 0–1
* Juan Aguilera 0–2
* Jay Berger 0–2
* **Roger Federer** 0–2
* Andrés Gómez 0–2
* **Rafael Nadal** 0–2
* Radek Štěpánek 0–2
* **Lleyton Hewitt** 0–3

## Pobjede protiv igrača iz top 10 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Davis Cup profil 
* Goran Ivanišević

Kategorija:Rođeni 1971.
Kategorija:Hrvatski teniseri
Kategorija:Hrvatski olimpijci u tenisu
Kategorija:Biografije, Split
Kategorija:Dobitnici Nagrade "Franjo Bučar"
Kategorija:Teniseri na Olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Teniseri na Olimpijskim igrama 1996.
Kategorija:Teniseri na Olimpijskim igrama 2000.
Kategorija:Osvajači bronzane medalje na Olimpijskim igrama (Hrvatska)
Kategorija:Živi ljudi