Hipohlorit

**Hipohlorit** – u hemiji – je ion sa hemijskom formulom ClO−.  Ona se kombinira s brojnim kationima i formira *hipohlorite *, koji se također mogu smatrati solima hipohlorne kiseline. Uobičajeni primjeri uključuju natrij-hipoklorit (kućansko bjelilo) i kalcij-hipoklorit (komponenta praška za izbjeljivanje, bazenski „hlor“).
Naziv se može odnositi i na estere hipotetiske hipohlorne kiseline, jer su  organski spojevi sa ostatkom ClO– kovalentno vezani za ostatak molekule. Glavni primjer je tert-butil hipoklorit, koji je korisno sredstvo za hloriranje.

Većina hipokloritnih soli su nestabilne u svojim čistim oblicima i normalno se rukuje s njima u vodenim rastvorima. Njihove primarne primjene su kao sredstava za izbjeljivanje, dezinfekciju i obradu vode, ali se također koriste u hemiji za reakcije hloriranja i oksidacija.

## Reakcije 
### Kisela reakcija 
Zakiseljavanje hipokloritima stvara hipohlornu kiselinu. Ona stoji u ravnoteži sa plinovitim hlorom, koji može ispariti rastvor. Ravnoteža je podložna Le Chatelierovom principu; stoga visoki pH pokreće reakciju na lijevo trošeći  ione H+, promovirajući nesrazmjernost hlora u hloridu i hipokloritu, dok niski pH podstiče reakciju udesno, promovirajući ispuštanje plina hlora.

:2&nbsp; H+ + ClO– + Cl–   \rightleftarrows  Cl2 + H2O.

Hipohlorna kiselina također stoji u ravnoteži sa njenim anhidridom, dihlor-monoksidom.

:2&nbsp;HOCl  \rightleftarrows Cl2O + H2O  *K* (na 0&nbsp;°C) = 3,55, e=-33&nbsp;mol−1

### Stabilnost
Hipokloriti su općenito nestabilni i mnogi spojevi postoje samo u otopini. Litij-hipoklorit LiOCl, kalcij-hipoklorit Ca (OCl)2  i  barij-hipoklorit Ba(ClO)2 izolirani su kao čisti bezvodni spojevi. Svi su krute tvari. Još nekoliko njih se može proizvesti kao vodene otopine. Općenito, što je veće razrjeđivanje – veća je i njihova stabilnost. Nije moguće odrediti trendove soli zemnoalkalnih metala, jer se mnoge od njih ne mogu formirati. Berilij-hipoklorit nije poznat. Čisti magnezij-hipoklorit se ne može pripremiti; međutim, poznat je čvrsti Mg (OH) OCl.

Hipohloritni ion je nestabilan s obzirom na disproporcionalnost. Nakon zagrijavanja razgrađuje se u smjesu hlorida, kisika i ostalih hlorata:

:2 ClO– → 2 Cl– + O2

:3&nbsp;ClO– → 2&nbsp;Cl– + ClO3–

Ta reakcija je egzotermna i u slučaju koncentriranih hipoklorita, poput LiOCl i Ca(OCl)2, može dovesti do opasnog  otpuštanja toplote i potencijalnih eksplozija.

Hipokloriti alkalnog metala smanjuju stabilnost na nižu grupu periodne tablice. Bezvodni litij-hipoklorit stabilan je na sobnoj temperaturi; međutim, natrij-hipoklorit nije pripremljen suhlji od pentahidrata (NaOCl·(H2O)5). Ovo je gore nestabilno 0&nbsp;°C; iako razrijeđenije otopine koje se susreću kao izbjeljivači u domaćinstvu imaju bolju stabilnost. Kalij-hipoklorit (KOCl) poznat je samo u otopini.

Zabilježeno je da su hipokloriti lantanida također nestabilni, a da su stabilniji u bezvodnim oblicima nego u prisustvu vode. Hipoklorit se koristio za oksidaciju cerija iz +3 u +4 oksidacijsko stanje.

Hipoklorna kiselina sama po sebi nije stabilna u izolaciji, jer se raspada, čime nastaje hlor.

### Reakcije s amonijakom 
Hipokloriti reagiraju s amonijakom, prvo dajući monohloramin (NH2Cl), zatim dihlormin (NHCl2i na kraju dušik-trihlorid (NCl3).

## Dobijanje
### Hipohloritne soli
Nekoliko hipoklorita može nastati reakcijom disproporcionalnosti između hlora i metalnih hidroksida. Reakcija se izvodi pri sobnoj temperaturi, jer će na višim temperaturama doći do daljnje oksidacije, što će dovesti do stvaranja hlorata. Ovaj se postupak naširoko koristi za industrijsku proizvodnju natrij-hipoklorita (NaClO) i kalcij-hipoklorita  (Ca(ClO)2).

:Cl2 + 2&nbsp;NaOH  → NaCl + NaClO + H2O

:2&nbsp;Cl2 + 2&nbsp;Ca(OH)2 → CaCl2 + Ca(ClO)2 + 2&nbsp;H2O

Velike količine natrij-hipoklorita također se proizvode elektrokemijski ili u odvojenom hloralkalijskom postupku. U tom procesu se slana otopina elektrolizira i nastaje Cl 2 koji se disocira u vodi kako bi tvorio hipoklorit. Ova se reakcija mora izvoditi u nekiselinskim uvjetima kako bi se spriječilo da plinoviti hlor ishlapi otopinu:

:2&nbsp;Cl– → Cl2– + 2&nbsp;e&minus;

:Cl2 + H2O  \rightleftarrows HclO + Cl–  + H+

Male količine neobičnijih hipolorita mogu se također stvoriti  u postupku zvanom reakcija metateze soli između kalcij-hipoklorita i različitih metalnih sulfata. Ta se reakcija izvodi u vodi i ovisi o stvaranju netopivog kalcij-sulfata, koji će kao talog izdvojiti iz otopine, vodeći reakciju do kraja.
: Ca(ClO)2 + MSO4 → M(ClO)2 + CaSO4

### Organski hipohloriti
thumb|162px|left|*tert*-butil hipohlorit je rijedak primjer stabilnog  organskog hipohlorita.
Hipokloritni esteri općenito nastaju iz odgovarajućih alkohola, obradom s bilo kojim od niza reagensa (npr. hlor, hipohlorna kiselina, dihlor-monoksid i raznr zakiseljene hipokloritne soli). Mnogi organohlorni spojevi su biosintezirani na ovaj način.

### Imunski odgovor
Kao odgovor na infekciju, ljudski imunski sistem stvara male količine hipoklorita u posebnim bijelim krvnim ćelijama, zvanim neutrofilni granulociti.  Ti granulociti zahvataju viruse i bakterije u unutarćelijskoj vakuoli, koja se naziva fagosom, gdje se probavljaju.

Dio mehanizma za probavu uključuje enzimski posredovani respiracijski odgovor, koji stvara reaktivne spojeve dobijene kisikom, uključujući superoksid (koji proizvodi NADPH-oksidaza). Superoksid se raspada na kisik i vodik-peroksid, koji se koristi u mijeloperoksidazom kataliziranoj reakciji za pretvaranje hlorida u hipohlorit.

Otkriveno je i da niske koncentracije hipohlorita djeluju u interakciji sa proteinom toplotnog udara mikroba, stimulirajući njihovu ulogu kao unutarćelijskog kaperona (baš poput jajeta koje je skuhano), koji će eventualno uginuti. Ista studija otkrila je da niski (mikromolarni) nivo hipoklorita inducira *Escherichia coli * i *Vibrio cholerae* da aktiviraju zaštitni mehanizam, iako njegove implikacije nisu bile jasne.

### Hlorirajući agensi 
Hipokloritne soli mogu također služiti kao hlorirajući agensi. Naprimjer, oni pretvaraju fenole u hlorofenole. Kalcij-hipoklorit pretvara piperidin u *N* -hloropiperidin.
 
## Srodni oksianioni 
Hlor može biti jezgro oksoaniona s oksidacijskim stanjima  od -1, +1, +3, +5 ili +7. (Element također može pretpostaviti da je oksidacijsko stanje +4 vidljivo u neutralnom spoju hlor-dioksid, ClO2).

## Također pogledajte
* Hlorid
*Hlorat

## Reference
Kategorija:Hipohloriti
Kategorija:Hlorni oksidi
Kategorija:Hlor