Maroko

**Maroko** (المغرب), **Kraljevina Maroko** (na arapskom, **المملكة المغربية**, *al-mamlakâ l-maġribīyâ*) jest kraljevina u sjeverozapadnoj Africi. Izlazi na Atlantski okean i Sredozemno more, a od Evrope je odvojena Gibraltarskim moreuzom. Graniči na istoku s Alžirom i na sjeveru sa španskim enklavama Plaza de soberanía. Južna granica Maroka, zbog sukoba u Zapadnoj Sahari, do održavanja referenduma o pripadnosti Demokratske Arapske Republike Sahare nije međunarodno potvrđena.

Glavni grad je Rabat, dok je najveći grad Casablanca.

## Etimologija 
Puno arapsko ime *al-mamlakâ l-maġribīyâ* (المملكة المغربية) najbolje se može prevesti kao „Kraljevstvo Zapada“, iako je „Zapad“ na arapskom jeziku الغرب *al-Gharb*. Ime se također može prevesti kao "kraljevstvo večeri". Srednjovjekovni arapski povjesničari i geografi ponekad su Maroko nazivali *al-Maghrib al-Aqṣá* (المغرب الأقصى - što znači 'najudaljeniji zapad') kako bi ga razlikovali od susjednih regija koje su se tada zvale *al-Maghrib al-Awsaṭ* (المغرب الأوسط - što znači 'bliski zapad') i *al-Maghrib al-Adná* (المغرب الأدنى, što znači - 'najbliži zapad').

Riječ Maroko izvedena je iz imena grada Marrakech (Marakeš), koji je bio njegova prijestolnica pod dinastijom Almoravida i Almohadskim kalifatom. Porijeklo imena Marakeš osporava se, ali najvjerojatnije dolazi od berberskih riječi *amur (n) akush* (ⴰⵎⵓⵔ ⵏ ⴰⴽⵓⵛ), što znači „Božija zemlja“. Moderno berbersko ime za Marakeš je *Mṛṛakc* (na berberskom latiničnom pismu). Na turskom jeziku Maroko je poznat kao *Fas*, ime izvedeno iz njegove drevne prijestolnice Fes. Međutim, u drugim dijelovima islamskog svijeta, na primjer u egipatskoj i bliskoistočnoj arapskoj literaturi prije sredine 20. vijeka, naziv koji se često koristio za označavanje Maroka bio je Marakeš (مراكش).

To se ime i danas koristi za naciju na nekim jezicima, uključujući perzijski, urdu i pandžapski. Engleski naziv *Morocco* predstavlja anglicizaciju španskog naziva države, *Marruecos*. To špansko ime bilo je i osnova za staru toskansku riječ za zemlju, *Morrocco*, odakle je izvedena moderna italijanska riječ za zemlju, *Marocco*.

## Historija 
### Antičko doba 
Berberski narodi su već između 8000. i 2000. p. n. e. naseljavali Sjevernu Afriku. Od 1100. p. n. e. nastaju prva fenička trgovačka naselja, koja od sedmog stoljeća p. n. e. bivaju preuzeta od Kartage, koja je oformila svoja sjedišta na teritoriji današnjeg Maroka. U četvrtom stoljeću u unutrašnjosti zemlje stvara se Kraljevstvo Mauritanija, nastalo spajanjem više berberskih plemena.

Nakon pada Kartage 146. p. n. e. u trećem punskom ratu, konačnu vlast na obali, kao i u unutrašnjosti nad Mauritanijom, preuzima Rimsko carstvo, a 33. godine p. n. e., ovo područje pada pod rimski protektorat. 42. godine postaju rimske provincije kao *Mauretania Tingitana* sa glavnim gradom Tingisom (danas Tanger) i  *Mauretania Caesariensis* sa glavnim gradom Caesarea (danas Cherchell u Alžiru). Kao zaštitu od berberskih plemena iz Sahare, rimski vladari grade zid Limes na jugu provincije.

### Srednji vijek 
mini|240px
Godine 429. prodiru Vandali u Sjevernu Afriku i ostaju do 477. u Tangeru i Ceuti. Pod carem Justinijanom I trupe Istočnog Rimskog Carstva dolaze do Gibraltarskog moreuza. Oko 700. godine Arapi prodiru prema zapadu i islamiziraju berbersko stanovništvo, koje i dalje ostaje autonomno. Iz tog vremena potiče ime regije Magrib od arapske riječi za zapad ili zalazak sunca, što je današnje zvanično ime Maroka (*Al-Maghrib*). Godine 711. islamizirani berber Tarik ibn Zijad, sa svojim konjanicima, osvaja dijelove Gotskog carstva područja današnje Španije. Po njemu mjesto prelaza moreuza nosi ime Gibraltar (ar.:*Jabal Tariq*). Arapi nisu mogli slomiti otpor stanovništva u Sjevernoj Africi, pa se protiv kalifove vlasti dižu oko 750. česti ustanci. 789. osniva Mulay Idris kao Idris I. iz dinastije Idrisa osniva arapsko-islamsku dinastiju Maroka sa glavnim gradom Fesom koja je bila do 10. stoljeća centar islama u Sjevernoj Africi. Dinastija Idrisa vlada do 902, kada vlast preuzima dinastija Omajada. Od 1062. do 1147. vladaju Almoravidi, pripadnici jedne berberske sekte, premještajući glavni grad u Marrakech. Sljedeća dinastija su Almohadi od 1147. do 1269., kojima je Maroko centar njihovog carstva, koje se proteže od Sicilije na istoku, preko Atlasa sve do Španije. Od 1269 do 1465. vladaju Merinidi. Za njihove vlasti Fes biva centrom nauke i umjetnosti. Nakon dinastije Merinida, vlast osvaja dinastija Beni Ouatas, sve do 1548., kada na vlast dolaze Saadieri do 1669. Marokanskim kaznenim zakonom homoseksualci bivaju kažnjavani kaznom zatvora od 6 mjeseci do 3 godine. Zakon se rijetko primjenjuje, ali su racije i hapšenja česti.. Maroko je najveći svjetski izvoznik (i treći po proizvodnji) fosfora. Kolebanje cijena fosfata na svjetskom tržištu jako utiče i na samu ekonomiju ove afričke države.

Sektor usluga stvara nešto preko polovine bruto domaćeg proizvoda (GDP); dok industrija (pretežno rudarstvo, građevinarstvo i proizvodnja)  stvara dodatnih 25% GDP-a. Sektori koji imaju najbrži rast su turizam, telekomunikacije, informatičke tehnologije i proizvodnja tekstila. Bitan doprinos ekonomiji Maroka daje i poljoprivreda, koja dosta zavisi od vremenskih prilika u zemlji, naročito padavina. Maroko ima drugi najveći GDP u kategoriji arapskih zemalja koje nisu izvoznice nafte.

Najveći pojedinačni doprinos marokanskoj ekonomiji daju poljoprivreda, turizam, fosfati, kao i ribolov. S druge strane problem za zemlju predstavljaju visoke cijene uvoznih dobara, naročito cijene nafte, kao i nestabilnost kišnih padavina, koje dovode ili do suša ili do poplava što pogađa poljoprivredu.

Glavni trgovinski partner, ujedno i najveći investitor, Maroka je Francuska.

Službena valuta Maroka je marokanski dirham. Dirham izdaje Al-Magrib banka, centralna banka Maroka. Ova valuta se također koristi i u Zapadnoj Sahari.

### Prirodna bogatstva i energija 
### Poljoprivreda 
### Industrija 
### Ribarstvo 
### Uslužne djelatnosti 
### Vanjska trgovina 
### Državni budžet 
## Demografija 
mini|240px
Velika većina Marokanaca (oko 80%) je berberskog porijekla, iako danas broj stanovnika koji govori berberski jezik čini manjinu koja se procjenjuje na 30-40%. Arapska beduinska plemena su počela naseljavati marokansku ravnicu od sredine 10. vijeka, a naveći priliv arapskog stanovništva je nastupio u 17. vijeku nakon protjerivanja Arapa iz Španije i etničkog čišćenja iberijskog poluostrva. Iako malobrojniji, Arapi su s vremenom uspjeli nametnuti svoj jezik i većinskom berberskom stanovništvu. Tako samo oko 20% stanovnika Maroka ima arapsko porijeklo, ali se danas arapskim jezikom kao maternjim služi njih između 60 i 70%. Na sjeveru Maroka (i u staroj prijestolnici Fes) žive većinom Arapi i arabizirani Berberi (34% Arapi, 25% arabizirani Berberi), dok je na jugu (kao i u staroj prestonici Marrakechu) uticaj Berbera mnogo značajniji. Osim starosjedioca, u Maroku živi i oko 60,000 stranaca, najviše Francuza, Španaca, Tunižana i Alžiraca.

Teritorijalna raspodjela stanovništva u Maroku je veoma neravnomjerna. Oko dvije trećine ukupnog broja stanovnika živi na sjeverozapadu i zapadu zemlje, na prostoru koji obuhvata samo jednu desetinu teritorije. Samo nešto više od jedne polovine stanovnika (57,4% po popisu 2003. ) živi u gradovima. 32,9% stanovnika je mlađe od 15 godina, dok je udio starijih od 65 godina samo 4,4%. Prirodni prirast stanovništva je 2003. iznosio 1,6%.

## Kultura 
Zbog bogate kulturno-historijske tradicije, osam mjesta u Maroku proglašeno je svjetskom baštinom. Neke od najpoznatijih su Medine u gradovima Marrakechu i Fesu

### Praznici u Maroku 
Nacionalni praznik je 18. novembar, Dan nezavisnosti (*Eid Al Istiqulal*).

## Infrastruktura Maroka 
### Ceste 
Infrastruktura na sjeverozapadu Maroka je prilično dobra, za razliku od istočnog dijela u predjelima Atlasa, gdje ceste nisu asfaltirane. Mreža cesta je oko 62.000&nbsp;km, a polovina od tog je asfaltirana. Preko 500&nbsp;km su od toga autoputevi. Na područjima većih gradova dolazi do većih gužvi na cestama.

### Željeznica 
mini|240px
Željeznički promet je pod upravom državne kompanije *Organisation National des Chemins de Fer (ONCF)*. Dužina mreže je oko 1907. km. Željeznica povezuje gradove Oujda na granici s Alžirom te preko Fesa i Casablance ide prema Marrakechu. Preko 1.000&nbsp;km je elektrificirano, a planirane dvije linije francuskog TGV voza će povezivati Tanger i Agadir, te  Casablancu i Oujdu, trebale bi biti završene 2030. U željezničkom prometu je transport fosfata prema lukama na Atlantskom okeanu veoma važan i iznosi oko 27 miliona tona .

### Zračni promet 
Najveći međunarodni aerodrom je aerodrom u Casablanci. Osim njega postoje aerodromi u Tangeru, Rabatu, Tétouanu, Al Hoceïma, Fès, Oujda, Marrakech, Ouarzazate, Aerodrom Essaouira i Nador. Turistički najvažniji aerodrom je Agadir. Maroko ima šest avionskih kompanija od kojih je najveća Royal Air Maroc

### Brodski promet 
U Tangeru je 2006-07. započet veliki lučki projekat Tanger-Med u Sredozemlju, sa kontejnerskim terminalom.

## Obrazovanje u Maroku 
Za djecu od 7 do 13 godina postoji školska obaveza. Usprkos tome, samo 55% djece pohađa školu. Školskoj obavezi se ne odgovara redovito u unutrašnjosti zemlje, među polunomadskim plemenima. Nivo obrazovanja se zato bitno razlikuje u gradu i na selu. 37% muškaraca i 62% žena su nepismeni (podaci iz 2002). Školski sistem je trostepen: na petogodišnju osnovnu školu, nadovezuje se sekundarno obrazovanje - četverogodišnja, a zatim trogodišnja srednja škola. Iako su škole drugog stepena obrazovanja uglavnom u gradovima, stalno se povećava broj đaka. Slijedi visokoškolsko obrazovanje. Primjetan je i rast broja studenata na jedanaest univerziteta u zemlji. Veći univerzitetski centri su: Rabat, Casablanca, Oujda, Marrakech, Ifrane i Fes, u kom je i najstariji islamski univerzitet Al-Qarawiyin, osnovan 859.

## Sport u Maroku 
Sportovi u Maroku bili su tradicionalno vezani za takmičenja u jahanju konja i varijetete tih takmičenja. Evropski sportovi, poput nogometa, polo-a, plivanja i tenisa, došli su do Maroka krajem 19. stoljeća. Nogomet je najpopularniji sport u državi.

Na Olimpijskim igrama 1984. dva marokanska takmičara osvojila su zlatne medalje u atletici, od kojih je jedna, Nawal El Moutawakel, pobijedila u finalnoj utrci na 400 metara s preponama, čime je postala prva žena iz jedne arapske ili islamske zemlje, koja je osvojila zlatnu olimpijsku medalju. Saïd Aouita bio je drugi osvajač zlatne medalje, i to na 5.000 m. Ipak, najbolji i najpoznatiji marokanski atletičar jeste Hicham El Guerrouj. On je za svoju zemlju osvojio dvije zlatne medalje na Ljetnim olimpijskim igrama 2004, te je, pored ostalih uspjeha, i nosioc svjetskog rekorda na jednu milju (1.609 m).

Također, kikboks je veoma popularan sport u Maroku. Jedan od uspjeha marokanskog sporta je osvajanje kontinentalnog prvenstva u košarci 1965.

## Također pogledajte 
* Ibn-Batuta
* Alidi
* Prva marokanska kriza
* Velika nagrada Maroka

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*  Vlade Maroka
*  Parlamenta Maroka
* 
* Maroko na BBC News
*Maroko na "International Futures"

*
Kategorija:Države svijeta
Kategorija:Države i teritorije osnovane 1956.
Kategorija:Države francuskog govornog područja
Kategorija:Države arapskog govornog područja
Kategorija:Mediteranske države
Kategorija:Države članice Ujedinjenih nacija
Kategorija:Države članice Afričke unije
Kategorija:Države članice Mediteranske unije