Melek

**Meleci** (‎, anđeo) u islamu su  nebeska bića, stvorena od svjetla od strane Allaha. Kur'an je glavni izvor islamskog koncepta anđela, ali opsežnije karakteristike anđela pojavljuju se u hadiskoj literaturi, Mi'radž literaturi, islamskoj egzegezi, teologiji, filozofiji i misticizmu.

Vjerovanje u meleke jedno je od osnovnih načela unutar islama, jer je jedan od šest stubova vjere. Meleci su istaknutiji u islamu u poređenju sa jevrejskom i kršćanskom tradicijom. Meleci se razlikuju od drugih nevidljivih stvorenja po svom stavu kao stvorenja vrline, za razliku od zlih đavola (, romanizirano: šejatin ili perzijski: دیو, romanizirano: dīv) i dvosmislenih džina ( ili perzijski: پَری, romanizirano: parī). Uprkos tome što se smatraju vrlim bićima, meleci nisu nužno donositelji dobrih vijesti, jer prema islamskoj tradiciji, meleci mogu obavljati tmurne i nasilne zadatke.

Meleci se konceptualiziraju kao nebeska bića. Kao takvi, kaže se da nemaju strasti i tjelesnih želja. U islamu se raspravlja o tome da li meleci ipak mogu podbaciti. Mu'teziliti i mnoge selefije obično smatraju da su meleci uvijek poslušni i da nikada ne podbace u obavljanju svojih zadataka. Nasuprot tome, teološke škole (Kalām) često prihvataju pogrešivost meleka. Ašariti se slažu da meleci nemaju slobodnu volju, ali tvrde da ipak mogu propasti i pasti. Maturidi kažu da su nebeska stvorenja testirana i da meleci mogu pasti na takvom testu, nakon čega bivaju otpušteni sa svojih dužnosti.

U islamskoj filozofiji i sufizmu, meleci su povezani s prirodom razuma ('aql). Prema sufijskoj kosmologiji, oni povezuju više sfere intelekta s nižim svijetom materije. Dakle, ljudski um se konceptualizira tako da formira vezu s nebeskim sferama (malakūt) putem takvih nebeskih entiteta povezanih sa svjetlošću (nūr). Nasuprot tome, šejtani pokušavaju poremetiti vezu preusmjeravanjem uma u niže sfere, koje su stoga povezane s vatrom (nār).

## Etimologija 
Kur'anska riječ za anđela (arapski: ملك, romanizirano: melek) potiče ili od riječi Meleka, što znači "on je kontrolisao", zbog njihove moći da upravljaju različitim poslovima koji su im dodijeljeni, ili od troslovnog korijena '-l-k, l-'-k ili m-l-k sa širokim značenjem "poslanik", baš kao i njegov pandan u hebrejskom jeziku (malʾákh). Međutim, za razliku od hebrejske riječi, ovaj termin se koristi isključivo za nebeske duhove božanskog svijeta, za razliku od ljudskih glasnika. Kur'an se i na anđeoske i na ljudske glasnike odnosi kao na resul.

U predislamskoj arapskoj kulturi, ovaj termin su koristili i Semudi za bića koja zaslužuju molitvu.

## Kur'an i egzegeza 
Kur'an opisuje meleke u kontekstu ranijih bliskoistočnih kulturnih tradicija, i monoteističkih i politeističkih sistema vjerovanja. Vjerovanje u anđele je propisano za vjernika. Sura 35 je, u nekim rukopisima, nazvana po njima (el-melā’ikah). Uz nekoliko izuzetaka, meleci u Kur'anu su uglavnom bezlični. Pojavljuju se u pričama o mitskoj prošlosti, eshatološkim slikama (raj/pakao) i u raspravama o proročanstvu i obožavanju. 

Dok se u Bibliji termin 'anđeo' odnosi na 'glasnike' (svjetovne ili božanske), Kur'an umjesto toga koristi termin 'resul'. Meleci su isključivo nebeski duhovi. Kao i u biblijskoj tradiciji, meleci prenose poruku Zehariji (3:39) i Mariji (3:45). U Kur'anu, meleci nisu ograničeni samo na glasnike, već su i dio nebeskog vijeća. Oni služe kao pisari (50:17-18), služe kao Božiji ratnici (9:26) i nose Božiji prijestol. Bog naređuje anđelima da se poklone pred Ademom, slično sirijskoj *Pećini blaga*.

Kur'an prikazuje džahilijet kao one koji obožavaju meleke kao manja božanstva (Sura 53:19-22; 6:100; 16:57; 37:149), za koje se vjeruje da djeluju kao posrednici (Sura 10:18). U predislamskoj arapskoj religiji, božanstva, džini, anđeli i demoni nisu jasno razgraničeni i preklapaju se u nešto drugo. Nekoliko meleka u Kur'anu funkcionišu kao personificirani meteorološki fenomeni i mogu imati korijene u politeističkim animističkim vjerovanjima.

Kur'anski izvještaj o stvaranju sugeriše superiornost ljudi nad melecima: Kada je Bog stvorio Adema, naučio ga je imenima svih stvari, znanju koje meleci nemaju. Muslimanski egzegeti ovo čitaju kao demonstraciju jedinstvene sposobnosti (vježbanje 'akla), koji meleci ne posjeduju. Kao takvi, meleci više nisu  objekti zasluženog obožavanja i također se razlikuju od Boga. Prema Kur'anskoj egzegezi, neki meleci su odbili prihvatiti superiornost čovječanstva i postali su đavoli (šejtani). Ova debata je usko povezana s diskusijom o drugim ajetima o melecima.

## Reference 
Kategorija:Meleci
Kategorija:Kategorija:Ritualna čistoća u islamu