Elfriede Jelinek

**Elfriede Jelinek** austrijska je književnica, prevoditeljica, scenaristica, esejistica. Dobitnica je Nobelove nagrade za književnost 2004. Živi u Beču i Münchenu. U obrazloženju Nobelovog komiteta istaknuto je da njena djela imaju 

Jelinek piše protiv zlostavljanja u javnom, političkom, ali i privatnom životu austrijskog društva. Koristi sarkastičan, provokativan stil, zbog kojeg je od protivnika nazvana *Nestbeschmutzer* (njem. *onaj koji prlja vlastito gnijezdo*), te i sama ponekad koristi opsceni, bogohulni, vulgarni i podrugljivi stil pisanja u obračunu sa društvenim okruženjem u Austriji.

## Biografija
### Djetinjstvo, mladost i prvi književni radovi
Rođena je 20. oktobra 1946. u Mürzzuschlagu. Njena majka Olga (rođ. Buchner) potječe iz bečke građanske porodice, te je niz godina ishranjivala porodicu radeći kao knjigovođa. Otac Friedrich bio je hemijski inženjer, apsolvent Tehničkog univerziteta u Beču češko-židovskog porijekla. Ta ga je služba u ratnoj industriji, zbog svog visokog obrazovanja, spasila progona od strane nacističkih vlasti. Friedrich Jelinek psihički je obolio 50-ih godina, a nedugo kasnije živio je bolestan kod kuće. Umro je 1969. u jednoj psihijatrijskoj klinici, potpuno izgubivši razum.

Za Elfriedeino obrazovanje bila je zadužena njena majka. Upisuje je u katoličko obdanište, a kasnije u samostansku školu, koju je ona kasnije u eseju *In die Schule gehen ist wie in den Tod gehen* *(Ići u školu isto je kao ići u smrt)* opisala kao prilično restriktivnu i strogu. Zbog svoje hiperaktivnosti, na prijedlog školskih nastavnica, upućena je na dječiju psihijatriju klinike Bečkog univerziteta, koju je vodio Hans Asperger, mada, gledano s medicinske strane, njeno ponašanje nije prelazilo granice normalnog. Nezavisno od toga njena majka imala je želju da od Elfriede stvori muzičko čudo od djeteta, te je upisuje na časove klavira, gitare, flaute, violine i viole. Upisana je s 13 godina na Bečki konzervatorij, gdje je studirala orgulje, klavir, blok-flautu, a kasnije i kompoziciju. Paralelno završava realnu gimnaziju u Beču.

Počinje pisati i priključuje se tradiciji tzv. Bečke grupe, te jedno vrijeme piše malim slovima (tzv. *Kleinschreibung*), mada uskoro napušta ovaj način pisanja.

Nakon mature dolazi do prvog psihičkog sloma. Pohađa nekoliko semestara historije umjetnosti i teatrologije na Univerzitetu u Beču, a 1967, zbog fobija prouzrokovanih psihičkim stanjem, napušta studije i živi u izolaciji godinu dana u svojoj kući u Beču. U to vrijeme počinje pisati, te nastaje njena prva zbirka priča, *Lisas Schatten*. Njena se djela objavljuju u časopisima i u manjim izdanjima. Uskoro piše i prvi roman, *bukolit* (1968), koji objavljuje tek 1979. Nakon očeve smrti poboljšava joj se psihičko stanje, angažira se u revolucionarnim pokretima iz 1968. i živi nekoliko mjeseci u stambenoj zajednici lijeve orijentacije, između ostalih s Robertom Schindelom i Leanderom Kaiserom.

1971. polaže ispit za orgulje na konzervatoriju kod prof. Leopolda Marksteinera. Daljnji književni radovi zasnivaju se na njenom zanimanju za teoriju francuskog filozofa Rolanda Barthesa, koje je opisala u eseju *Die endlose Unschuldigkeit*.

Od 1972. živi s njemačkim književnikom Gertom Loschützom u Berlinu, ali se već sljedeće godine vraća u Beč, a 1974. postaje član Komunističke partije Austrije (KPÖ), gdje se angažira u predizbornim borbama, kulturnim predstavama, javnim čitanjima pod nazivom *Linkes Wort*. Iste godine udaje se za kompozitora i glumca Gottfrieda Hüngsberga, koji u to vrijeme piše muziku za Rainera Wernera Fassbindera.

### Uspjesi, skandali i povlačenje iz javnosti
Otada naizmjenično živi u Beču i Münchenu. 1975. piše svoju novu marksističko-feminističku satiru, tzv. *heimatroman* *Ljubavnice* (*die liebhaberinnen*). 70-ih godina objavljuje mnoge radiodrame, a početkom 80-ih objavljuje *Izgnanike* (*Die Ausgesperrten*), najprije kao radiodramu, kasnije kao roman, te se po njenom scenariju snima *istoimeni* film u režiji Franza Novotnog, u kojem glavnu ulogu tumači Paulus Manker.

Prvi veći skandal desio se 1985. nakon praizvedbe predstave *Burgtheater*, koja se tematski bavi nacionalsocijalističkom prošlošću glumice Paule Wessely. U javnosti se tekst definira kao direktni napad na tada prominentne glumce, te joj se ponovo pridaje oznaka *Nestbeschmutzer*, zbog kritičkog pristupa austrijskoj kulturi u vrijeme nacionalsocijalizma u Austriji. 1983. objavljuje roman *Pijanistica* (*Die Klavierspielerin*), koji kritičari definiraju kao autobiografski, te se sam sadržaj potiskuje u pozadinu. 1989. izlazi njen najprodavaniji roman, *Naslada* (*Lust*), koji  patrijarhalne strukture u redovima književnih kritičara definiraju kao žensku pornografiju. U kritici romana *Naslada* prevodilac i književni kritičar Sead Muhamedagić navodi:

Jelinek se zajedno s Erikom Pluhar, Ernestom Bornemannom i drugim intelektualcima zalaže za zbog ubistva osuđenog, tzv. *zatvorskog književnika*, Jacka Unterwegera, koji nakon izlaska iz zatvora 1990. na slobodi ubija, ovog puta 9 žrtava, uglavnom prostitutki.

1991. istupa iz KPÖ s oboje predsjedavajućih, Susanne Sohn i Walterom Silbermayerom. I dalje sarađuje s marksistički orijentiranim časopisom *Das Argument*, izdavača Wolfganga Fritza Hauga.

Nakon pozorišnog komada *Raststätte*, koji se bavi sličnom tematikom kao i *Naslada*, te ličnih napada, preko izbornih plakata, austrijske desničarske partije FPÖ, povlači se iz javnosti i zabranjuje izvođenje svojih komada u austrijskim pozorištima.

### Povratak i Nobelova nagrada 
Povratak na bečki Burgtheater trajao je samo 6 sati. 1998. Einar Schleef  priređuje *Ein Sportstück*. Druga njena zabrana uslijedila je 2000. povodom izbora desno orijentirane vlade, tzv. *Crno-plave vlade*, u čiji je rad uključena desničarska austrijska partija FPÖ. Sljedeći njeni tekstovi odnose se uglavnom na kritiziranje političke situacije u Austriji. Na jednoj od sedmično organiziranih demonstracija četvrtkom (*Donnerstagsdemonstrationen*) Jelinek na bečkom trgu Ballhausplatz potiče prikazivanje djela *Das Lebewohl. Ein Haider-Monolog* u izvođenju Martina Wuttkea. Iste godine, u kontekstu akcije njemačkog režisera Christopha Schlingensiefa "Bitte liebt Österreich", nastaje tekst *Ich liebe Österreich*, u kojem autorica kritizira ophođenje austrijskih vlasti prema azilantima.

Tek 2003. dolazi do praizvedbe teksta *Das Werk* u režiji Nicolasa Stemanna. Predstava je pozvana na Berlinske pozorišne susrete, gdje je osvojila Dramsku nagradu Mülheima. Također 2003. u Schlingensiefovoj režiji u *Burgtheateru* izvodi se *Bambiland*, zatim muzička predstava *Lost Highway*, za koju je libreto napisala Jelinek. U Beču se 2004. osniva Istraživački centar "Elfriede Jelinek", sa sjedištem na Institutu za germanistiku Bečkog univerziteta, koji za cilj ima obradu i analizu dokumenata Elfriede Jelinek. Iste godine Jelinek dobija Nobelovu nagradu za književnost.

#### Nobelova nagrada
Komentirajući dodjelu Nobelove nagrade rekla je da se osjeća sretnom i očajnom u isto vrijeme: "...očajnom zbog činjenice da postajem poznata, javna osoba". Tipično za njenu skromnost i profinjenu samoironiju, upitala se – feministička književnica s reputacijom - da li je dobila nagradu najviše zbog činjenice što je žena i rekla da bi među austrijskim piscima Peter Handke, koga ona smatra "živućim klasikom", bio mnogo prikladniji odabir. U jednom intervjuu o svom nedolasku na dodjelu izjavila je: , na pitanje kako je Akademija reagirala na njen nedolazak odgovorila je: 

Način na koji joj je uručena Nobelova nagrada (videoceremonija) bio je predmet kritike za neke. Drugi su je cijenili zbog iskrene obznane da pati od agorafobije i socijalne fobije. Jelinek je rekla kako je njena bolest sprečava čak i u odlasku u kino ili letenje avionom (u jednom intervjuu izjavila je kako bi željela da jednog dana bude u mogućnosti odletjeti u New York i vidjeti nebodere prije no što umre), te nije u mogućnosti prisustvovati ceremoniji. Tako je, opet potpuno u njenom stilu, rekla, što je i snimljeno: 

### Nakon Nobelove nagrade 
2005. u Burgtheateru izvodi se predstava *Babel*, monumentalna meditacija o ratu u Iraku i mučenjima u zatvoru Abu-Ghuraib u režiji Nicolasa Stemanna, koji je oktobra 2006. režirao dramu *Ulrike Maria Stuart*, o temi terorizma i njemačke terorističke grupe RAF, te komediju s ekonomskom temom, *Die Kontrakte des Kaufmanns*.

U jednom intervjuu za časopis *Magazine littéraire* 2007, povodom dodjeljivanja literarne nagrade "André Gide" za njen prijevod na francuski *Die Kinder der Toten*, Jelinek je ponovila listu svojih tema za pisanje: svoje opsesivno djetinjstvo, polemika o svojim djelima *Natur* i *Unschuld*, mržnju na potisnuto nacionalsocijalističko nasljedstvo u Austriji. Mišljenja je da se veliki dio austrijske literature odvija oko Hitlera kao "crne rupe".
 
Početkom 2007. pa sve do 2008. na svojoj web stranici objavljuje odlomke svog tzv. privatnog romana, *Zavist* (njem.
*Neid*). Ovaj roman, koji nije objavljen u knjižnoj formi, nego samo kao mrežna publikacija, Jelinek je završila 2008. U štampanoj formi roman bi imao oko 900 stranica. Time Jelinek nastavlja svoj projekat *Smrtni grijesi* (njem. *Todsündenprojekt*), koji je 1989. započela romanima  *Naslada*, a dopunila 2000. romanom *Gier*.

Također 2008. izlazi joj iz štampe pozorišni komad *Rechnitz (Der Würgeengel)*, koji se u režiji Jossi Wielera 28. novembra izvodi u *Münchner Kammerspieleu*. Jelinek je ovaj komad izričito zabranila za izvođenje u Austriji, s izuzetkom za pravo izvođenja u pozorištu Schauspielhaus u Grazu 2012.

### Kritike
Zbog britkosti književnokritičke oštrice na cijelom njemačkom govornom području, ugledna austrijska kritičarka Sigrid Löffler stavlja Jelinek uz bok velikih austrijskih pisaca kakvi su Karl Kraus, Ödön von Horváth i Thomas Bernhard. S Krausom je povezuje virtuoznost stila koja se posebno hrani autoricinom sklonošću prema jezičkoj improvizaciji, kolažiranju i semantičkom "miksanju" različitih, ponekad jedino eufonijski srodnih značenjskih segmenata koje običan čitalac često i ne uoči jer mu u tu svrhu nedostaje lingvistički još nedovoljno apostrofirana kategorija jezičkog osjećaja.
* *Die Kinder der Toten*, Rowohlt, 1995, . TB: . Nagrada "Andre Gide" 2005/2006. za francusko izdanje u prijevodu Oliviera Le Laya
* *Gier*, Reinbek, 2000.
* *Neid*, 2008, nije objavljeno u štampanoj formi; objavljeno samo na web-stranici E. Jelinek http://www.elfriedejelinek.com/*Neid*.

### Drame 
* *Was geschah, nachdem Nora ihren Mann verlassen hatte oder Stützen der Gesellschaften*, 1977.
* *Clara S.*, 1981.
* *Krankheit oder Moderne Frauen*, 1987.
* *Burgtheater*, 1985.
* *Präsident Abendwind*, 1987.
* *Wolken. Heim*, 1988.
* *Totenauberg*, 1991.
* *Raststätte*, 1994.
* *Stecken, Stab und Stangl*, 1996.
* *Ein Sportstück*, 1998.
* *er nicht als er*, 1998.
* *Macht nichts. Eine kleine Trilogie des Todes*, 1999 (sadrži *Erlkönigin*, *Der Tod und das Mädchen [I]* i *Der Wanderer*)
* *Das Lebewohl*, 2000.
* *In den Alpen*, 2002.
* *Das Werk*, 2003.

* *Prinzessinnendramen (Der Tod und das Mädchen I-V)*
* *Bambiland*, 2003.
* *Babel*, 2005.
* *Ulrike Maria Stuart*, 2006.
* *Über Tiere*, 2006.
* *Rechnitz (Der Würgeengel)*, 2008 (austrijska praizvedba 16. marta 2012. u Schauspielhausu u Grazu)
* *Die Kontrakte des Kaufmanns. Eine Wirtschaftskomödie*, 2009 (praizvedba u Schauspiel Köln 2009)
* *Das Werk/Im Bus/Ein Sturz*, 2010 (praizvedba u *Schauspiel Köln* 2010)
* *Winterreise*, 2011 (praizvedba u Schauspielhaus der Münchner Kammerspiele 2. februara 2011)
* *Kein Licht*, 2011 (praizvedba u *Schauspiel Köln* 29. septembra 2011)
* *FaustIn and out*, sekundarna drama, praizvedba u Schauspielhaus Zürich 2012
* *Die Strasse. Die Stadt. Der Überfall*, praizvedba u oktobru 2012. u Münchenu u režiji Johana Simonsa

### Eseji 
* *kein licht am ende des tunnels – nachrichten über thomas pynchon.* 1976
* *Ich möchte seicht sein.* 1983
* *Ich schlage sozusagen mit der Axt drein.* 1984
* *In den Waldheimen und auf den Haidern.* 1986
* *Die Österreicher als Herren der Toten.* 1992
* *Sinn egal. Körper zwecklos.* 1997

* *Oh mein Papa.* 2001
* *In Mediengewittern.* 2003
* *Wir müssen weg.* 2005
* *Im Verlassenen.* 2008
* *Im Reich der Vergangenheit.* 2009
* *Das Parasitärdrama.* 2011

### Lirika 
* *Lisas Schatten*, 1967.
* *ende/gedichte von 1966-1968*, Lyrikedition 2000, 2001.

### Scenariji 
* *Die Ausgesperrten* (u saradnji s Franzom Novotnyjem), 1982;
* *Malina* (po istoimenom romanu Ingeborg Bachmann; režija: Werner Schroeter), 1990/1991;
* *Die Blutgräfin* (s Ulrike Ottinger), 2000;

### Radiodrame 
* *wenn die sonne sinkt, ist für manche schon büroschluß* (SDR/BR 1972, režija: Otto Düben)
* *Wien West* (NDR/WDR 1972, režija: Otto Düben)
* *Untergang eines Tauchers* (SDR 1973, Režija: Otto Düben)
* *Die Bienenkönige* (SDR/Rias Berlin 1976, režija: Hartmut Kirste)
* *Jelka. Familienserie in acht Folgen* (SWF 1977, režija: Peter Michel Ladiges)
* *Porträt einer verfilmten Landschaft* (SDR 1977, režija: Hartmut Kirste)
* *Die Ausgesperrten* (SDR/BR/Radio Bremen 1979, režija:: Hartmut Kirste)
* *Die Jubilarin* (BR 1978, režija: Alexander Malachovsky)
* *Was geschah, nachdem Nora ihren Mann verlassen hatte oder Stützen der Gesellschaft* (SDR/HR/Radio Bremen 1979, režija: Otto Düben)
* *Frauenliebe – Männerleben* (SWF/HR 1982, režija: Hans Gerd Krogmann)
* *Erziehung eines Vampirs* (SDR/NDR/BR 1986, režija: Otto Düben)
* *Die Klavierspielerin* (SWF 1988, obrada i režija: Patricia Jünger)
* *Burgteatta* (BR/ORF 1991, obrada i režija: Hans Gerd Krogmann)

* *Präsident Abendwind* (BR 1992, režija: Hans Gerd Krogmann)
* *Wolken.Heim* (HR/BR/SFB 1992, režija: Peer Raben)
* *Stecken, Stab und Stangl* (ORF/BR/NDR 1996, obrada i režija: Hans Gerd Krogmann)
* *Todesraten* (mit Olga Neuwirth, BR 1997, režija: Olga Neuwirth)
* *er nicht als er* (BR 1998, režija: Ulrich Gerhardt)
* *Jackie* (BR 2003, režija: Karl Bruckmaier), (Hörspielpreis der Kriegsblinden)
* *Moosbrugger will nichts von sich wissen* (BR 2004, režija: Karl Bruckmaier)
* *Bambiland* (BR 2006, režija: Karl Bruckmaier)
* *Ulrike Maria Stuart* (BR 2007, režija: Leonhard Koppelmann)

### Libreta 
* *Bählamms Fest*, pozorišni muzički komad iz 1998. u suradnji Olgom Neuwirth, po motivima pozorišnog komada ''Baa Lamb's Holiday*, engleske autorice Leonore Carrington   
* *Lost Highway*, pozorišni muzički komad iz 2003. Muzika: Olga Neuwirth.
* Zajedno sa Irenom Dische: *Der tausendjährige Posten oder Der Germanist*. Obrada libreta *Der vierjährige Posten*, Theodora Körnera, sa muzikom Franza Schuberta. Praizvedba am 10. marta 2012. teatru Theater & Orchester Heidelberg u Heidelbergu.

### Ostalo 
* *Moment! Aufnahme! 5.10.99.* In: Elisabeth Schweeger und Eberhard Witt (Hgg.): *Ach Deutschland!* Belville, München 2000, . S. 71–77.
* *Elfriede Jelinek. Schreiben. Fremd bleiben.* DU. Zeitschrift für Kultur. Nr. 700. DU Verlags AG, Oktober 1999, .

### Filmovi
* *Die Ausgesperrten,* sa Paulusom Mankerom. Režija: Franz Novotny (1982)
* *Učiteljica klavira* (njem:*Die Klavierspielerin*) sa Isabelle Huppert. Režija: Michael Haneke (2001);
* *Elfriede & Elfriede*, film Hanne Laure Klar o Elfriedi Jelinek i Elfriede Gerstl.

### Prevedena djela
Hronološki su navedena djela Elfriede Jelinek, objavljena ili prevedena na bosanski, srpski i hrvatski jezik.

#### Drame
**Mala trilogija smrti*  - predstava Beogradskog dramskog pozorišta u režiji Nebojše Bradića, izvedena na festivalu *Joakiminterfest* 2006.

## Nagrade 
* **1969** - nagrada na poetskom konkursu austrijskih studenata;
* **1969** - nagrada 20. austrijske sedmice kulture mladih u Innsbrucku za poeziju i prozu *Aus einem Illustriertenroman,* neobjavljenog rukopisa *wir sind lockvögel baby!*;
* **1972/1973** - austrijska državna stipendija za književnost; 
* **1978** - Nagrada "Roswitha" grada Bad Gandersheima;
* **1979** - finansijska podrška Ministarstva unutrašnjih poslova Austrije za ekspoze o scenariju *Die Ausgesperrten*;
* **1983** - počasna nagrada za književnost Ministarstva obrazovanja i umjetnosti Austrije; 
* **1986** - Nagrada "Heinrich Böll" grada Kölna;
* **1987** - Književna nagrada Štajerske; 
* **1989** - Književna nagrada grada Beča;
* **1994** - Nagrada "Walter Hasenclever" grada Aachena;
* **1994** - Nagrada "Peter Weiss" grada Bochuma;
* **1996** - Književna nagrada grada Bremena za roman *Die Kinder der Toten*;
* **1998** - Nagrada "Georg Büchner";
* **2000** - Nagrada "Manuskripte" pokrajine Štajerske;
* **2002** - Pozorišna nagrada Berlina zadužbine *Stiftung Preußische Seehandlung*;

* **2002** - Dramska nagrada Mülheima za dramu *Macht Nichts*;
* **2002** - "Heinrich Heine" (Düsseldorf);
* **2003** - Nagrada "Else Lasker Schüler" *Pfalzteatera* iz Kaiserslauterna za cjelokupno dramsko djelo;
* **2004** - Nagrada "Lessing" za kritiku;
* **2004** - Dramska nagrada Mülheima za dramu *Das Werk*; 
* **2004** - Švedska Nagrada "Stig Dagerman";
* **2004** - Hörspielpreis der Kriegsblinden
* **2004** - Češka književna nagrada "Franz Kafka";
* **2004** - Nobelova nagrada za književnost;
* **2006** - Njemačko-francuska nagrada "André Gide" za prevođenje; 
* **2007** - *Dramatikerin des Jahres,* po izboru nezavisnog žirija kritičara s njemačkog govornog područja u časopisu *Theater heute*
* **2009** - Dramska nagrada Mülheima za dramu *Rechnitz (Der Würgeengel)*; 
* **2009** - *Dramatikerin der Jahres*, po izboru 41 nezavisnog kritičara u časopisu *Theater heute*
* **2011** - Dramska nagrada Mülheima za dramu *Winterreise*;
* **2011** - *Drama godine na njemačkom jeziku* za *Winterreise*, po izboru nezavisnog žirija kritičara s njemačkog govornog područja u časopisu *Theater heute*

## Također pogledajte 
* Spisak žena dobitnica Nobelovih nagrada

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službeni sajt 
* Službeni sajt Istraživačkog centra "Elfriede Jelinek" 
* Intervju s E. Jelinek, *Nacional'', 26. 6. 2006 
* Govor E. Jelinek povodom dodjele Nobelove nagrade  

Kategorija:Rođeni 1946.
Kategorija:Biografije, Mürzzuschlag
Kategorija:Austrijski pisci
Kategorija:Austrijski dramaturzi
Kategorija:Austrijski prevodioci
Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za književnost
Kategorija:Članovi KPÖ
Kategorija:Živi ljudi