Cockayneov sindrom

**Cockayneov sindrom** (**CS**), također zvani **Neill-Dingwallov sindrom**, rijetki je i fatalni autosomni recesivni neurodegenerativni poremećaj karakteriziran nedostatkom rasta, poremećenim razvojem nervnog sistema, abnormalnom osjetljivošću na sunčevu svjetlost (fotoosjetljivost), poremećajima oka i preranim starenjem. Neuspeh u napredovanju i nervi poremećaji su kriteriji za dijagnozu, dok su fotosenzitivnost, gubitak sluha, abnormalnosti oka i karijesi druge, vrlo česte oznake. Za razliku od drugih defekata popravka DNK, pacijenti sa CS nisu predisponirani za rak ili infekcije. Cockayneov sindrom je rijetka, ali destruktivna bolest koja obično rezultira smrću u prvoj ili drugoj deceniji života. Mutacija specifičnih gena u Cockayneovom sindromu je poznata, ali široko rasprostranjene efekte i njihov odnos s popravkom DNK tek treba dobro razjasniti. Neill-Dingwallin sindrom je dobio ime po Mary M. Dingwall i Catherine A. Neill. Centralni i periferni nervni sistem progresivno degeneriraju do smrti u prvoj ili drugoj deceniji života, kao posljedice ozbiljne nervne degradacije. Korteksna atrofija je manje teška kod CS tipa I.
* CS Tip II prisutan je od rođenja (kongenitalno) i mnogo je teži od CS tipa 1. Obično pacijenti s ovim ranim oblikom poremećaja pokazuju teže oštećenje mozga, uključujući smanjenu mijelinizaciju bijele tvari i rasprostranjenije kalcifikacije, uključujući korteks i bazne ganglije.

## Uzroci
Ako se  u organizmu javi hiperoksija ili višak kisika, ćelijski metabolizam proizvodi nekoliko visoko reaktivnih oblika kisika zvanih slobodni radikali. Ovo može uzrokovati oksidativno oštećenje ćelijskih komponenti uključujući DNK. U normalnim ćelijama tijelo popravlja oštećene dijelove. U slučaju ove bolesti, zbog suptilnih nedostataka u transkripciji, dječji genetički mehanizam za sintezu proteina  ne radi normalnim kapacitetom. Odnosno,  vjerovalo se da sinteza proteina kod ove djece ne radi normalnim kapacitetom. Vremenom, prema ovoj teoriji, rezultira neuspjehom u razvoju i smrću. Svakog minuta, tijelo pumpa 10 do 20 litara kisika kroz krv, prenoseći ga do milijardi ćelija u našim tijelima. U svom normalnom molekulskom obliku, kisik je bezopasan. Međutim, ćelijski metabolizam koji uključuje kisik može stvoriti nekoliko visoko reaktivnih slobodnih radikala. Ovi slobodni radikali mogu uzrokovati oksidativno oštećenje ćelijskih komponenti uključujući DNK. U prosječnoj ljudskoj ćeliji, javlja se nekoliko hiljada lezija u DNK svaki dan. Mnoge od njih su posljedica oksidativnog oštećenja. Svaka lezija – oštećeni dio DNK – mora biti izrezana i DNK popravljena, kako bi se očuvala njena normalna funkcija. Nepopravljena DNK može izgubiti sposobnost kodiranja proteina. Mutacije također mogu nastati. Ove mutacije mogu aktivirati onkogene ili utišati supresore tumora. Prema istraživanjima, oksidativna oštećenja aktivnih gena se ne popravljaju prvenstveno, a u najtežim slučajevima popravka je usporena kroz cijeli genom. Rezultirajuća akumulacija oksidativnog oštećenja može narušiti normalne funkcije DNK i čak dovesti do pokretanja programa ćelijske smrti (apoptoze). Kod djece s ovom bolešću ne popravljaju se aktivni geni na oksidativnim oštećenjimaa. Normalno, popravak oksidativnog oštećenja je brži u aktivnim genima (koji čine manje od 5% genoma) nego u neaktivnim dijelovima DNK. Rezultirajuća akumulacija oksidativnog oštećenja može narušiti normalne funkcije DNK i čak može rezultirati pokretanjem programa ćelijske smrti (apoptoza).

## Genetika
 obrazac nasljeđivanja,|230x230px|alt=|frameless]]
Cockayneov sindrom klasificiran je genetički  na sljedeći način:

* Mutacije gena ERCC8 (također poznatog kao CSA) ili gena ERCC6 (poznatog i kao CSB) uzrok su Cockayneovog sindroma. Optimalna prehrana također može pomoći. Preporučuje se genetičko savjetovanje za roditelje, jer postoji 25% šanse da se ovaj poremećaj prenese na bilo koju buduću djecu, a moguće je i prenatalno testiranje.

## Prognoza
Prognoza za one sa Cockayneovim sindromom je loša, jer se smrt obično javlja u dobi od 12 godina.

Prognoza za Cockayneov sindrom varira ovisno o tipu bolesti. Postoje tri tipa Cockayneovog sindroma prema težini i početku simptoma. Međutim, razlike između tipova nisu uvijek jasne, a neki vjeruju da znakovi i simptomi odražavaju spektar umjesto različitih tipova:
Cockayneov sindrom tip A (CSA) obilježen je normalnim razvojem sve dok dijete ne napuni jesdnu ili dvije godine, kada se rast usporava i primjećuju se zastoji u razvoju. Simptomi se ne pojavljuju prije jedne godine. Očekivano trajanje života za tip A je otprilike 10 do 20 godina. Ovi simptomi se javljaju kod djece CS tipa 1.

Cockayneov sindrom tip B (CSB), također poznat kao "cerebro-okulo-facio-skeletni (COFS) sindrom" (ili Pena-Shokeirov sindrom tip B), je najteži podtip. Simptomi su prisutni pri rođenju, a normalan razvoj mozga prestaje nakon rođenja. Prosječan životni vijek djece sa tipom B je do sedam godina. Ovi simptomi se javljaju kod djece CS tipa 2.
Cockayneov sindrom tip C (CSC) pojavljuje se kasnije u djetinjstvu sa blažim simptomima od ostalih tipova i sporijim napredovanjem poremećaja. Osobe s ovim tipom Cockayneovog sindroma žive u odrasloj dobi, s prosječnim životnim vijekom od 40 do 50 godina. Ovi simptomi se vide kod CS tipa 3.

## Epidemiologija
Cockayneov sindrom je rijedak u svijetu. Nije prijavljena rasna sklonost za Cockayneov sindrom. Za ovaj sindrom nije opisana  seksualna podložnost; omjer muškaraca i žena je jednak. Cockayneov sindrom I (CS-A) manifestira se u djetinjstvu. Cockayneov sindrom II (CS-B) pri rođenju ili u prije hodanja i ima lošiju prognozu.

## Reference
## Vanjski linkovi 
* Ovaj članak uključuje dio teksta iz javnog domena sa The U.S. Nacionalne medicinske biblioteke

Kategorija:Geni na hromosomu 5
Kategorija:Autosomno recesivni poremećaji
Kategorija:Rijetke bolesti
Kategorija:Bolesti nervnog sistema
Kategorija:Genodermatoze
Kategorija:Replikacija DNK i poremećaji nedostatka popravka
Kategorija:Progeroidni sindromi