CMD1K

**Faktor dilatirane kardiomiopatije** jest protein koji je kod ljudi kodiran genom  **CMD1K** sa hromosoma 6 , sekvenca 6q12–q16, sa genomskim koordinatama (GRCh38): 6:62,700.000–105,000.000 bp (prema ).

## Mapiranje
Sylvius et al. (2001) izvijestili su o rezultatima analize povezanosti francuske porodice u kojoj je devet osoba u tri uzastopne generacije ispoljilo čisti oblik proširene kardiomiopatije. Identificirali su novi lokus, CMD1K, na 6q12–q16 koristeći pretragu u cijelom genomu nakon isključivanja svih drugih lokusa bolesti i gena za proširenu kardiomiopatiju. Maksimalni parni lod rezultat bio je 3,52 pri frakciji rekombinacije 0,0 za markere D6S1644 i D6S1694. CMD1K genski lokus se nije preklapao sa dva druga lokusa bolesti mapirana na 6q, CMD1J (605362) na 6q23-q24 i MFM1 (ranije CMD1F; 601419) na 6q23. Koristeći SSCP i analizu povezanosti, Sylvius et al. (2001) isključili su tri gena kandidata locirana u blizini CMD1K lokusa: fosfolaban (PLN; 172405), jabučni enzim-1 (ME1; 154250) i laminin alfa-4 (LAMA4; 600133).

## Opis
Dilatacijsku kardiomiopatiju (CMD) karakterizira vazodilatacija srca i smanjena sistolna funkcija. CMD je najčešći oblik kardiomiopatija i čini više od polovine svih transplantacija srca urađenih kod pacijenata između jedne i 10 godina. Nasljedni obrazac prisutan je u 20 do 30% slučajeva. Većina porodičnih rodoslova CMD pokazuje autosomno dominantni obrazac nasljeđivanja, koji se obično pojavljuje u drugoj ili trećoj deceniji života (sažetak Levitas et al., 2010).

## Genetička heterogenost dilatacijske kardiomiopatije
Utvrđeno je da mutacije u mnogim drugim genima uzrokuju različite oblike autosomno dominantne dilatacijske kardiomiopatije. To uključuje CMD1C  sa ili bez nekompaktacije lijeve komore, uzrokovane mutacijom gena LDB3 na mnogim sekvencama:

Oko 25–35% oboljelih osoba ima porodične oblike bolesti, s većinom mutacija koje utiču na gene koji kodiraju citoskeletne proteine, dok neki utiču na drugi proteini uključeni u kontrakciju. Bolest je genetički heterogena, ali najčešći oblik njenog prenošenja je autosomno dominantni obrazac nasljeđivanja.
Autosomno recesivno] (kao što je pronađeno, naprimjer, u Alströmovom sindromu), X-vezano nasljeđivanje (kao u Duchenneova mišićna distrofija) i mitohondrijsko nasljeđivanje bolesti je također pronađeno. Heki srosnici imali su nesimptomske pretkliničke multiple promjene.
Ostali proteini citoskeleta uključeni u DCM uključuju α-srčani aktin, dezmin i jedarne lamine A i C. Mitohondrijske delecije hrolmosoma i mutacije vjerovatno uzrokuju DCM promjenom generacija ATP miokarda.

Kayvanpour et al. obavili su  2016. metaanalizu s najvećim dostupnim skupom podataka o asocijacijama genotip-fenotip u DCM-u i mutacijama u laminu (LMNA), fosfolambanu (PLN), RNK-vezujućem proteinskom motivu 20 (RBM20), srčanom miozinu koji vezuje protein C (MYBPC3), miozinskom teškom lancui  7 (MYH7), srčanmm troponin T 2 (TNNT2) i srčanom troponinu I (TNNI3). Također su pregledali nedavne studije koje su istraživale povezanost genotip-fenotip kod pacijenata sa DCM s mutacijama titina (TTN). Nosioci mutacije LMNA i PLN pokazali su visoku prevalenciju transplantacije srca i komorske aritmije. Pokazalo se da se aritmije i iznenadna srčana smrt (SCD) javljaju čak i prije manifestacije DCM-a i simptoma srčane insuficijencije kod nositelja LMNA mutacije.

## Preklasificirani simboli CMD 
Simbol CMD1F se ranije koristio za poremećaj za koji je kasnije utvrđeno da je isti kao miopatija povezana s dezminom (601419).
Simbol CMD1N (vidi (607487) je ranije korišten za oblik dilatacijski kardiomiopatije za koju se navodi da je uzrokovana mutacijom gena TCAP (604488.0003); ova varijanta je naknadno reklasifikovana kao varijanta nepoznatog značaja.

Simbol CMD1T se ranije koristio za oblik dilatacijske kardiomiopatije za koju se navodi da je uzrokovana mutacijom TMPO gena (188380.0001); ova varijanta je naknadno reklasifikovana kao varijanta nepoznatog značaja.

## Klinička obilježja
Dilatacijska kardiomiopatija, poremećaj karakteriziran dilatacijom srca i smanjenom sistolnom funkcijom, predstavlja ishod heterogene grupe nasljednih i stečenih poremećaja. Olson i Keating (1996) primijetili su da uzroci uključuju miokarditis, koronarne arterijske bolesti, sistemske bolesti i miokardne toksine; idiopatska proširena kardiomiopatija kod koje su ovi uzroci isključeni predstavlja otprilike polovinu svih slučajeva. Idiopatska (nepoznatog porijekla proširena kardiomiopatija javlja se sa prevalencijom od oko 36,5 na 100.000 ljudi; ona predstavlja više od 10.000 smrtnih slučajeva u SAD-a godišnje i primarna je indikacija za transplantaciju srca. Među slučajevima idiopatske dilatacijske kardiomiopatije, porodična pojava čini 20 do 25%, s izuzetkom rijetkih slučajeva koji su posljedica mutacija u distrofinskom genu. Porodičnu dilatirajuću kardiomiopatiju karakterizira autosomno dominantni obrazac nasljeđivanja s penetracijom vezanom za starost. Pojavljuje se razvojem komorske dilatacije i sistolne disfunkcije obično u drugoj ili trećoj deceniji života.

Whitfield (1961) opisao je porodicu u kojoj je 10 članova patilo ili umrlo od kardiomiopatije, a šest je bilo vjerovatno pogođeno. Iako su oboljeli i muškarci i žene, prijenos se naizgled dogodio samo preko žena. Schrader et al. (1961) opisali su dvije sestre sa porodičnom idiopatskom kardiomegalijom. Gotovo sigurno majka, koja je umrla u 34. godini, i vjerovatno jedan brat, koji je umro u 16. godini, imali su isto stanje. U porodici koju su prijavili Battersby i Glenner (1961), oboljele osobe bile su ograničene na jednu užu porodicu, a u miokardu opisani su depoziti nemetahromatskog, otpornog na dijastazu, PAS-pozitivnog polisaharida (prema O'Connell et al.)

Nesumnjivo postoji heterogenost u grupi kardiomiopatija. Boyd et al. (1965) su predložili da mogu postojati tri oblika:
*(1) oblik sa dominantnom fibrozom, 
*(2) oblik sa dominantnom hipertrofijom (vidi nasljedna komorska hipertrofija 192600) i *(3) oblik sa naslagama opisanim gore. Vidi amiloidoza III (176300.0007) za drugu porodičnu kardiomiopatiju. Kariv et al. (1966) posmatrali su šest oboljelih osoba u tri generacije. Kod dvije od ovih osoba, Adams-Stokesovi napadi zahtijevali su vještački pejsmejker. Zahvaćeni muškarci pokazali su značajno povećanje nivoa serumskih  enzima iz mišića. Heterogenost je sugerirana nalazom normalnih nivoa enzima u serumu kod oboljelih članova druge porodice. Rywlin et al. (1969) podržava stav da su opstruktivni i neopstruktivni oblici porodične kardiopatije različite ekspresije  jednog entiteta. Klasifikacija na "hipertrofne" i "kongestivne" kliničke tipove kod Goodwina (1970) implicira isto. Sommer et al. (1972) zauzeli su suprotan stav, tj. da postoji posebna neopstruktivna porodična kardiomiopatija. Opisali su amišku porodicu sa pogođenim osobama u tri generacije. Ozbiljnost je uveliko varirala. Najteže pogođeni imali su brzi smrtonosni tok, dok su ostali uglavnom manifestirali defekte provodljivosti, kompatibilne s dugim preživljavanjem. Machida et al. (1971) opisali su japansku porodicu sa oboljelim osobama u dvije, a možda i tri generacije sa prenosom sa muškarca na muškarca. Emanuel et al. (1971) sugerirali su da mogu postojati i dominantni i recesivni oblici.
 
Mogućnost autosomno recesivnog oblika kongestivne kardiomiopatije istaknuli su Yamaguchi et al. (1977), koji su  otkrili zapanjujuće visoku stopu roditeljskog krvnog srodstva (oko 64%) i omjer segregacije od 0,196 u skladu s autosomno recesivnim nasljeđivanjem.

## Vanjski linkovi 
*The U.S. National Library of Medicine''
* 
* American Heart Association's Heart Attack web site — Information and resources for preventing, recognizing, and treating a heart attack.
* TIMI Score for UA/NSTEMI  and STEMI 
* HEART Score for Major Cardiac Events 
* 

Kategorija:Kardiologija
Kategorija:Geni na hromosomu 6
Kategorija:Geni na hromosomu 1
Kategorija:Geni na hromosomu 2
Kategorija:Geni na hromosomu 3
Kategorija:Geni na hromosomu 4
Kategorija:Geni na hromosomu 7
Kategorija:Geni na hromosomu 8
Kategorija:Geni na hromosomu 9
Kategorija:Geni na hromosomu 10
Kategorija:Geni na hromosomu 15
Kategorija:Geni na hromosomu 18
Kategorija:Geni na hromosomu 19
Kategorija:Citoskeletni defekti