Pjesme daleke zemlje

**Pjesme daleke zemlje** jest naučnofantastični roman britanskog pisca Arthura C. Clarkea iz 1986, zasnovan na njegovoj istoimenoj kratkoj priči iz 1958. Od svih njegovih romana, Clarke je izjavio da mu je ovaj najdraži. Prije objavljivanja romana, napisao je i kratki nacrt istog naslova, objavljen u časopisu Omni i antologiran u zbirci Stražar 1983.

Radnja je smještena u 39. vijek i prikazuje putovanje svemirskog broda Magellan dok nosi veliku grupu kolonista u suspendiranoj animaciji na udaljenu planetu nakon što Zemljino Sunce postane supernova. Na putu je potrebno zaustaviti se radi popravke na planeti Thalassa, koja je kolonizovana 700 godina ranije, ali su tamošnji kolonisti izgubili kontakt sa Zemljom u posljednjih nekoliko stoljeća. Priča se bavi kulturnim i emocionalnim uticajem propasti daleke Zemlje na obje grupe kolonista i načinom na koji ljudi iz dva različita svijeta i društva međusobno komuniciraju.

Roman istražuje apokaliptične, ateističke i utopijske ideje, kao i efekte dugotrajnih međuzvjezdanih putovanja, visoke tehnologije i vanzemaljskog života. Dodatne teme uključuju ljudski opstanak, adaptaciju i izazove početka ispočetka u vanzemaljskom svijetu.

## Sažetak radnje 
]]

Radnja romana smještena je u rane 3800-te i gotovo u potpunosti se odvija na dalekoj okeanskoj planeti Thalassa. Thalassa ima relativno malu ljudsku populaciju, sada u desetinama hiljada, koja se tamo šalje putem embrionalne sjemenke. Ovo je bila jedna od mnogih takvih misija kolonizacije poslanih sa Zemlje u pokušaju da se nastavi ljudska rasa u vijekovima prije nego što je Zemlja uništena.

Priča počinje predstavljanjem Thalassana – morskog biologa Branta, njegove partnerice Mirisse i njenog brata Kumara. Oni su tipični primjeri talasanske kulture; tih, stabilan i oslobođen religije i natprirodnog uticaja. Njihovo mirno postojanje je promijenjeno dolaskom Magellana, međuzvjezdanog svemirskog broda sa Zemlje koji sadrži gotovo milion kolonista koji su stavljeni u krionsku suspenziju na 550-godišnje putovanje do planete Sagan 2, koju namjeravaju kolonizirati.

U nizu opisnih odlomaka objašnjavaju se događaji koji su doveli do utrke za spas ljudske vrste. Naučnici 1960-ih otkrivaju da su emisije neutrina sa Sunca – rezultat nuklearnih reakcija koje pokreću zvijezdu – daleko smanjene od očekivanih nivoa. Na tajnoj sjednici Međunarodne astronomske unije potvrđeno je da će Sunce postati nova oko 3600. godine naše ere.

Tokom stoljeća, čovječanstvo je razvijalo napredne tehnologije za slanje brodova sa zametcima koji sadrže ljudske i druge embrije sisara (a kasnije i jednostavno pohranjene sekvence DNK), zajedno s robotima roditeljima, na planete koje se smatraju nastanjivim. Jedan takav brod je poslan u daleki okeanski svijet Thalassa i tamo uspješno uspostavlja malu ljudsku koloniju 3109. godine. Slanje živih ljudi, čak i onih stavljenih u kriogenu hibernaciju, smatralo se neizvodljivim u to vrijeme zbog ogromne količine goriva koju bi svemirska letjelica na raketni pogon dovoljno velika da nosi hiljade ljudi morala da koristi - prvo da ubrza do brzina potrebnih za prelazak na tako velike udaljenosti u prihvatljivom vremenu, a zatim da uspori kada se približi odredištu. Međutim, ovo ograničenje je na kraju prevaziđeno razvojem kvantnog pogona manje od stotinu godina prije nego što će Sunce postati nova. Ovaj naučni proboj pruža efikasniji način za napajanje svemirskih brodova i omogućava izgradnju flote međuzvjezdanih vozila s posadom, uključujući i zvjezdani brod Magellan. Magellan bježi sa Zemlje tri godine prije nego što Sunce eksplodira, što je događaj kojem svjedoči Magellanova posada.

U godinama koje su uslijedile, kolonija na Thalasi gubi kontakt sa Zemljom zbog uništenja njenih komunikacijskih sposobnosti vulkanskom erupcijom 400 godina nakon njenog osnivanja. Ogromna radio antena se nikada nije popravila zbog ukorijenjene sklonosti među Thalsssanima da odugovlače. Thalassans stoga nisu svjesni kasnijeg razvoja događaja na Zemlji, uključujući međuzvjezdana putovanja s posadom. Zemlja pretpostavlja da je kolonija ili uništena, ili vraćena u barbarstvo, zbog gubitka kontakta.

Skoro 250 godina nakon kraja Zemlje, Magellan stiže na Talasu, približavajući se sredini svog 550-godišnjeg putovanja do Sagana 2. Prvenstveno, cilj je da se napuni mamutski ledeni štit broda koji je spriječio mikrometeore da ga oštete tokom njegovog međuzvjezdanog putovanje. Thalassa je očigledan izbor za ovu operaciju, jer je 95% površine planete prekriveno vodom. Međutim, ubrzo postaje očigledno da je tamošnja ljudska kolonija još uvijek prisutna i cvjeta. Na brodu Magellan, nekoliko članova posade je brod probudio kako bi krenuli u misiju, dok je većina od 900.000 usnulih putnika ostala u hibernaciji. Među posadom su Loren Lorenson, mladi inžinjer, i Moses Kaldor, eminentni i mudar savjetnik.

Dolazak posjetilaca sa Zemlje je monumentalan događaj za opuštene Talasance, koji nikada nisu očekivali da će videti ili čuti bilo koje drugo ljudsko biće. Za posadu Magellana dobrodošlo je iznenađenje upoznati urođenike i kušati užitke prelijepe i gostoljubive planete. Priča o ljubavi i tragediji počinje da se razvija dok se Loren i Mirissa brzo zaljubljuju, situacija koja pokazuje različit nivo društvenih običaja između dvije kulture. Thalassans se čini slobodnim od monogamije i seksualne posesivnosti, situacije koju usamljena i problematična posada brzo sazna.

Zbog ovog i drugih aspekata načina života Thalassansa i trajanja boravka na planeti radi popravke ledenog štita broda, mali kontingent Magellanove posade brzo postaje razočaran prvobitnim ciljem svoje misije u Saganu 2, što dovodi do prijetnje pobunom.

Nežniji i roditeljski odnos također se razvija između Mirise i Mojsija, čovjeka koji je duboko pogođen uništenjem Zemlje i gubitkom svoje žene. Mojsije uskoro pruža Mirissi uvid u kulturu i načine na kojima je Zemlja izgubljena od Talasana, uključujući koncepte rata i religije, koncepte koji su strani Mirissi i njenom narodu.

Tokom boravka, a zbog izgradnje masivnog postrojenja za zamrzavanje ogromnih ledenih blokova za štit, Teranci i Thalassanci postaju svjesni postojanja potencijalno inteligentnih morskih stvorenja koja žive u dubinama okeana Talasana. "Škorpi" su slični morskim škorpionima na Zemlji, samo mnogo veći. Ubrzo postaje evidentno da su škorpije odgovorne za krađu metala i žice iz nekoliko Thalassanskih podvodnih projekata, uključujući alat za hvatanje ribe koji je razvio Brant. Inteligenciju ovih stvorenja većina dovodi u pitanje, ali Mojsije vjeruje da ona mogu imati potencijal da se razviju u buduću inteligentnu vrstu.

Događa se nekoliko nepredviđenih događaja koji razbijaju san o idiličnom životu na Thalasi, a također podsjećaju Magellanovu posadu da uskoro moraju nastaviti svoju glavnu misiju i prepustiti Thalassance vlastitoj sudbini.

Priča se završava tragedijom i nadom, dok se veza između Mirisse i Loren završava; otkrivena prolazna priroda i krajnja uzaludnost njihove ljubavi. Mirissa odlučuje da sa Loren sačnu dijete, ali promjena u rasporedu misije uzrokovana prijetnjom pobune od strane posade znači da nikada neće vidjeti svog sina. Brant prihvata dijete kao svoje.

Nezadovoljni elementi Magellanove posade su ostavljeni da žive na Thalassi kako su tražili, što je razvoj koji sam po sebi sada može zauvijek promijeniti Thalassansku kulturu. U međuvremenu, ostatak posade nastavlja sa posljednjom dionicom svog putovanja. Tri stotine godina kasnije, kada Magelan konačno stiže u Sagan 2, Loren gleda brojne poruke i video zapise poslane sa Thalasse dok je bio u hibernaciji. On svjedoči životima Mirisse i njegovog djeteta, koji su odavno umrli.

## Naučni aspekti 
Roman istražuje jedan mogući ishod problema sunčevog neutrina, koji je bio neriješen kada je Clarke napisao djelo, ali je od tada objašnjen. Činilo se da nedostaje neutrina koji dolaze do Zemlje sa Sunca, jer su naučnici tražili samo jedno određeno stanje čestice neutrina.

U dijelu knjige 'Zahvalnice', Clarke objašnjava zašto je odabrao energiju vakuuma za pogon svemirskih letjelica – za koju se spekuliše kao naučno održivu, ali vrlo futurističku tehnologiju.

Roman također sadrži svemirski lift, koncept koji je Clarke koristio u prethodnim radovima (najistaknutiji u svom romanu *Rajski vodoskoci* iz 1979).

U svom uvodu u roman, Clarke navodi da je želio da se djelo bavi realističnim međuzvjezdanim putovanjem, bez upotrebe Warp pogona ili drugih fantastičnih tehnologija bržih od svjetlosti koje omogućavaju skoro trenutno međuzvjezdano putovanje u kojem se svjetlosne godine prolaze u danima, satima ili čak minutama (kao u serijama *Ratovi zvijezda* i *Zvjezdane staze*) za razliku od godina, decenija ili stoljeća. Iako Clarkeov "kvantni pogon" može zvučati kao da je takve prirode, on zapravo nije i ne prelazi brzinu svjetlosti, a međuzvjezdana putovanja opisana u knjizi traju vijekovima. Na primjer, Magellanu je potrebno 247 godina da putuje 50 svjetlosnih godina do Talase.

## Kontekst 
U priči je poznato 10 kolonija Zemlje, od kojih je većina izgubila kontakt sa Zemljom. Nekoliko planeta se pominje po imenu:

* Zemlja je svijet-majka za ljudsku rasu, uništena prije više od 200 godina prije početka priče zbog toga što Sunce postaje supernova. Magelan je bio posljednji kolonijalni brod koji je otišao prije nego što je sunce eksplodiralo. Riječ "Zemlja" je teško izgovoriti narodu Talase zbog njenog gubitka.
* Thalassa je svijet u kojem se odvija većina priče, udaljena 50 svjetlosnih godina od Zemlje. To je okeanski svijet sa tri vulkanska ostrva i sopstvenom vodenim staništem. Planet je koloniziran brodom sjemenom 3109. godine. Protagonisti žive na južnom od tri naseljena ostrva, a na osnovu ograničenih fizičkih opisa i njihovih imena, čini se da su mješovite etničke pripadnosti.
* Pasadena je planeta u orbiti oko Alpha Centauri A, nešto više od 4 svjetlosne godine od Zemlje. Iako je Zemlja izgubila kontakt sa tamošnjom kolonijom, možda još uvijek napreduje.
* Sagan Two je odredište zvjezdanog broda Magellan, koji se nalazi 75 svjetlosnih godina od Thalasse. Magelan konačno stiže do Sagana 2 4135. godine. To je netaknuta, ali ledena planeta nalik Marsu, veća od Zemlje, sa oko četrdeset posto okeana i srednjom temperaturom od -4 stepena Celzijusa. Atmosfera ima sadržaj kisika sedamdeset posto Zemljinog, a ime je dobila po naučnom komunikatoru Carlu Saganu.
* Sirius X je kolonija Zemlje koja se spominje u priči.

## Adaptacije 
Nije napravljena ekranizacija romana, iako je originalna kratka priča iz 1958. adaptirana kao radio-drama od BBC-a 1962, koju je režirao Charles Parr, a producirao John Gibson. Pišući u The Observeru, Paul Ferris je smatrao da je "bolja od prosječne svemirske fikcije" i da je sadržavala "drhtavo suprotstavljanje komplikovane tehnologije i jednostavnog straha."

## Međumedijski uticaji 
Multiinstrumentalista i kompozitor Mike Oldfield napisao je čitav album zasnovan na – i pod nazivom – *The Songs of Distant Earth*, koji je objavljen 1994. Album ima predgovor koji je napisao Clarke. Oldfield je uključio CD-ROM multimedijalni interaktivni softver za animaciju istraživanja na nekim lokacijama iz knjige, uključujući "Hibernakulum". Album je ponovo objavljen u paketu sa originalnom kratkom pričom, nacrtom filma i CD-ROM-om.

Završna pjesma i posljednje poglavlje Muv-Luv Unlimited-a su oboje nazvani po *The Songs of Distant Earth*, prateći temu svakog poglavlja koje je dobilo naziv po relevantnoj ili polu-relevantnoj naučno-fantastičnoj priči.

Završni dio naučnofantastičnog animea Space Fantasia 2001 Nights iz 1987. nazvan je "The Songs of Distant Earth".

## Prijem 
*Pjesme daleke zemlje* dobile su pozitivnu recenziju od Geralda Jonesa u New York Timesu. Jones je pohvalio njen obim i istraživanje filozofskih dilema: "Drama koja zanima gospodina Clarkea igra se na mnogo većem platnu. Tiče se mamaca i ograničenja znanja, sudbine čovječanstva i sudbine svemira."

Dave Langford je recenzirao *Pjesme daleke zemlje* magazin *White Dwarf* br. 81, i izjavio da "Hajde da se suočimo s tim, Clarkeovi likovi mogu upravljati samo s tri emocije: intelektualnom glađu, tugom za prošlom slavom (ovdje Zemlja koja je uništena supernovom) i strahopoštovanjem u lice beskonačnog nije prikladno za gorko-slatku ljubavnu vezu s ovim vakuumom u srži knjige, ostali dijelovi se ne spajaju, već samo leže."

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* "The Songs of Distant Earth" (kratka priča) na Internet Archive

Kategorija:Knjige Arthura C. Clarkea
Kategorija:Britanski naučnofantastični romani
Kategorija:Romani iz 1986.