Statistike karijere Novaka Đokovića

Ovo je prikaz najvažnijih statističkih podataka o **Novaku Đokoviću**, profesionalnom teniseru iz Srbije i trenutnom broju 1 na ATP-listi. (*Podaci vrijede zaključno sa 10. 7. 2022. i bit će povremeno ažurirani.*)

## Postignuća 
mini|190px|lijevo|Đoković drži svoj prvi trofej s Australian Opena tokom slavlja u Beogradu 2008.
Đoković je dosad osvojio 88 turnira, uključujući 21 Grand Slam turnir (+ 11 finala), pet Masters Cupova i 38 Masters 1000 turnira (od čega šest u sezoni 2015, što je rekord), uz 17 izgubljenih finala.

Do svog prvog četvrtfinala na Grand Slam turniru došao je na Roland Garrosu 2006. Tada je predao meč braniocu titule Nadalu pri zaostatku 0–2 u setovima. Godinu kasnije na istom turniru otišao je korak dalje i plasirao se u svoje prvo Grand Slam polufinale, u kojem je opet izgubio od Nadala u tri seta (5–7, 4–6, 2–6). Na US Openu iste godine došao je i do svog prvog Grand Slam finala, ali je izgubio od Federera u tri tijesna seta (6–7, 6–7, 4–6). Ipak, na Australian Openu 2008. osvojio je svoj prvi Grand Slam turnir, pobijedivši u finalu Jo-Wilfrieda Tsongu 4–6, 6–4, 6–3, 7–6. Tu je postao i najmlađi teniser u Open Eri koji je došao do polufinala ili finala na sva četiri Grand Slam turnira.

Svoj prvi Masters Cup osvojio je 2008, pobijedivši u finalu Davidenka. Nakon ulaska u četvrtfinale Australian Opena 2010. došao je do drugog mjesta na ATP-listi, što mu je tada bio plasman karijere. U februaru te godine prvi je put u karijeri odbranio titulu na nekom turniru (bilo je to u Dubaiju), a na US Openu je igrao svoje treće Grand Slam finale, u kojem je izgubio od Nadala 4–6, 7–5, 4–6, 2–6.

U januaru 2011. pobijedio je svjetskog broja 2, Federera, u polufinalu Australian Opena i tako ušao u svoje drugo finale na tom turniru. Time je postao tek drugi igrač koji je porazio Federera na dva uzastopna Grand Slam turnira (prvi je Nadal). On je i jedini koji je više od jednog puta porazio Federera u polufinalu nekog Grand Slam turnira. U finalu je bez većih problema pobijedio Murrayja (6–4, 6–2, 6–3), došavši tako do svog drugog Grand Slam turnira i prekinuvši Murrayev niz od tri pobjede u međusobnim susretima. Nakon toga je treću godinu uzastopno osvojio turnir u Dubaiju, pobijedivši u finalu Federera 6–3, 6–3. U Indian Wellsu prvi je put pobijedio Nadala u nekom finalu (4–6, 6–3, 6–2), osvojivši tako svoj prvi Masters nakon 2009. Dvije sedmice kasnije opet je pobijedio Nadala u finalu Miamija (4–6, 6–3, 7–6). Tom pobjedom postao je tek sedmi igrač u historiji koji je u istoj godini osvojio i Miami i Indian Wells. Prvi je to uspio Jim Courier 1991, a posljednji (prije Đokovića) Federer 2005. i 2006.

Đoković je u sezonu turnira na zemljanoj podlozi ušao neporažen od početka godine – prije njega su to uspjeli samo Pete Sampras i Andre Agassi. U finalu Madrida i Rima opet je pobijedio Nadala, produživši tako svoj niz pobjeda od početka godine na 37. Taj broj na kraju se popeo na 43, a niz je prekinuo Federer u polufinalu Roland Garrosa (6–7, 3–6, 6–3, 6–7). Mnogi taj meč smatraju antologijskim i vjerovatno najboljim Federerovim mečom na zemlji u karijeri. Taj poraz spriječio je Đokovića da skine Nadala s broja 1 na ATP-listi.

Na Wimbledonu 2011. Đoković je u polufinalu porazio Tsongu 7–6, 6–2, 6–7, 6–3, vrativši izgubljeni servis u prvom setu i plasiravši se tako u svoje prvo vimbldonsko finale, što je bilo dovoljno da postane novi broj 1 na ATP-listi, bez obzira na ishod finala protiv Nadala. U tom finalu peti put zaredom bio je bolji od Španca (6–4, 6–1, 1–6, 6–3) i osvojio svoj prvi Wimbledon te treći Grand Slam turnir.

Nakon toga je igrao finale na još dva Mastersa: u Montréalu je pobijedio Mardyja Fisha (6–2, 3–6, 6–4), a u Cincinnatiju je predao meč Murrayju zbog povrede ramena, ali i umora, pri rezultatu 4–6, 0–3, što mu je bio tek drugi poraz u sezoni. Međutim, oporavio se na vrijeme za US Open, na kojem je došao do svog četvrtog Grand Slam turnira i trećeg u sezoni, postavši tako tek šesti teniser u Open Eri kome je to pošlo za rukom. U finalu je još jednom pobijedio Nadala 6–2, 6–4, 6–73, 6–1, revanširavši mu se tako za poraz u lanjskom finalu.

Na Australian Openu 2012. odbranio je titulu, pobijedivši Nadala u finalu sedmi put uzastopno (5–7, 6–4, 6–2, 6–75, 7–5), što mu je bio peti Grand Slam turnir u karijeri. Meč je trajao pet sati i 53 minute, što je najduže finale nekog Grand Slam turnira u Open Eri i najduži meč u historiji Australian Opena. U junu je ušao u svoje prvo finale na Roland Garrosu i četvrto uzastopno finale na Grand Slam turniru, ali je izgubio u četiri seta od Nadala. Ovim rezultatom ušao je u grupu onih koji su bili finalisti na svim Grand Slam turnirima. U oktobru je u polufinalu Mastersa u Šangaju pobijedio Tomáša Berdycha i tako ušao u jedino finale Mastersâ koje mu nedostajalo u karijeri. U tom finalu, u kojem je igrao protiv Murrayja, dvostrukog osvajača turnira i branioca titule, vratio se nakon što je prvi set izgubio, a u *tie-breaku* drugog spasio čak pet meč-lopti, te je na kraju podigao pobjednički pehar. Zaključio je sezonu 2012. osvojivši svoj drugi *Masters Cup* pobjedom nad Federerom u dva seta, završivši tako godinu na broju 1 drugi put uzastopno.

Na početku 2013. još je jednom odbranio titulu na Australian Openu, postavši tako jedini igrač u Open Eri s tri uzastopne titule na ovom turniru. U finalu je po drugi put pobijedio Murrayja 6–72, 7–63, 6–3, 6–2. U aprilu iste godine prekinuo je Nadalov niz od 46 uzastopnih pobjeda na Monte Carlo Mastersu pobijedivši ga u finalu u dva seta i spriječivši ga da deveti put uzastopno osvoji taj turnir. Tom pobjedom došao je do titule na sva tri Mastersa na zemljanoj podlozi te na osam od devet Mastersa ukupno.

U junu 2014. plasirao se u svoje drugo finale na Roland Garrosu, ali je izgubio od Nadala u četiri seta iako je osvojio prvi. Ipak, narednog mjeseca na Wimbledonu je došao do svoje sedme titule na Grand Slam turnirima, a druge na Wimbledonu, porazivši Federera u antologijskom finalu (3–2) te je, kao i prije tri godine na istom turniru, ponovo došao na broj 1 ATP-liste.

Početkom 2015. osvojio je petu titulu na Australian Openu, postavši tako jedini igrač u Open Eri s pet titula na ovom turniru. U finalu je treći put pobijedio Murrayja 3–1. Međutim, na Roland Garrosu opet je zaustavljen u finalu. Nakon dva poraza od Nadala ovog puta bolji je bio Stanislas Wawrinka. Ipak, uspio je odbraniti titulu na Wimbledonu, ponovo pobijedivši Federera u finalu. Njih dvojica igrala su i u finalu US Opena 2015, a do pobjede je opet došao Đoković i osvojio svoju desetu titulu na Grand Slam turnirima. Tako je ponovio uspjeh iz 2011, kad je također osvojio tri Grand Slam turnira u jednoj sezoni. Sezonu je završio u velikom stilu osvojivši i Masters Cup četvrti put uzastopno (po čemu je jedini u historiji), peti ukupno i treći put porazivši Federera u finalu.

Krajem januara 2016. osvojio je i šestu titulu na Australian Openu, porazivši četvrti put Murrayja u finalu. Sa šest titula na tom turniru izjednačio se s Royem Emersonom. (S njima se 2018. izjednačio Federer.) Na Roland Garrosu 2016. ponovo je došao do finala, u kojem mu je protivnik bio Murray. Ovog puta uspio je pobijediti (3–1) i doći do jedine Grand Slam titule koja mu je nedostajala.

Prvi dio sezone 2018. propustio je zbog povrede i operacije lakta, ali se vratio na najbolji mogući način osvojivši Wimbledon i US Open, savladavši u finalima Kevina Andersona, odnosno Del Potra. Prije US Opena slavio je i na Cincinnati Mastersu (nakon četiri poraza u finalima na tom turniru) i tako postao jedini igrač u historiji koji je osvojio svih devet Masters 1000 turnira. Na Masters Cupu stigao je do finala, ali ga je tu nadigrao Aleksandar Zverev.

Sezonu 2019. počeo je idealno osvojivši sedmu titulu na Australian Openu, odvojivši se od Emersona i Federera na vrhu vječne liste na tom turniru.

## Finala 
### Grand Slam turniri: 32 (21–11) 
### Masters Cup 
#### 7 (5–2) 
*  Federer predao bez borbe zbog bolova u leđima.

### ATP Masters 1000 
#### 55 (38–17) 
* **Broj osvojenih različitih turnira:** 9/9

## Sva finala 
### Pojedinačno: 126 (88–38) 
|

|

|}

### Parovi: 3 (1–2) 
|

|

|}

## ATP čelendžeri i ITF Futures 
### Pojedinačna finala: 6 (6–0) 
## Ostala finala 
### Ekipna takmičenja 
### Egzibicijska finala: 6 (5–1) 
## Uspjeh po sezonama 
*Kako se ne bi dogodili zabuna i dvostruki unos podataka, ova tabela ažurira se samo po završetku turnira ili igračevog učešća na tom turniru. Kvalifikacijski mečevi i predaje bez borbe službeno se ne vode ni kao pobjede ni kao porazi. Ovo je tabela nakon Wimbledona 2022.*

1 Održavan kao Hamburg Masters do 2008. i Madrid Masters (zemlja) 2009–danas.
2 Održavan kao Madrid Masters (tvrda) do 2008. i Shanghai Masters 2009–danas.
3 Uključuje nastupe u glavnom žrijebu Grand Slam i ATP Tour turnira, na Olimpijskim igrama, a ne uključujući Davis Cup.
4 Uključuje mečeve na Grand Slam i ATP Tour turnirima, Olimpijskim igrama, u Davis Cupu i Laver Cupu.

## Olimpijske igre 
### Pojedinačno: 2 (1 bronza) 
## Davis Cup 
### Pobjede: 1 
### Nastupi: 55 (42–13) 
|

|}
* 

*  Čanturija je predao 1. meč zbog povrede lista.
*  Đoković je odustao od igranja meča zbog simptoma gripe od kojih je patio cijelu sedmicu. Nije bio raspoređen da igra, ali ga je nakon Tipsarevićevog povlačenja zbog stomačnih problema i povrede gležnja selektor Bogdan Obradović odabrao za meč.

## Mečevi na Olimpijskim igrama 
### Pojedinačno (13–6) 
### Parovi (1–3) 
### Mješoviti parovi (2–1) 
## Zarada od turnira 
 *Do 11. jula 2022.*

## Omjer s drugim teniserima 
### Top 10 
Đokovićev omjer pobjeda i poraza protiv tenisera koji su bili među top 10 na ATP-listi. Aktivni igrači napisani su **podebljano**.

### 11–20. 
*  Viktor Troicki 13–1
*  **Andreas Seppi** 12–0
*  Philipp Kohlschreiber 12–2
*  **Sam Querrey** 9–2
*  **Feliciano López** 9–1
*  Aleksandar Dolgopolov 6–0
*  **Albert Ramos Viñolas** 6–0
*  **Bernard Tomić** 6–0
*  **Kyle Edmund** 6–1
*  Paul-Henri Mathieu 6–1
*  Jarkko Nieminen 6–1
*  **Taylor Fritz** 5–0
*  Robby Ginepri 5–0
*  Florian Mayer 5–0
*  Igor Andrejev 4–0
*  **Borna Ćorić** 4–0
*  **Marcel Granollers** 4–0
*  **Nikoloz Basilašvili** 2–0
*  Juan Ignacio Chela 2–0
*  **Cristian Garín** 2–0
*  **Aslan Karacev** 2–1
*  **Benoît Paire** 2–1
*  **Marco Cecchinato** 1–1
*  **Chung Hyeon** 1–1
*  Xavier Malisse 1–1
*  Fabrice Santoro 1–1
*  **Pablo Cuevas** 1–0
*  Dominik Hrbatý 1–0
*  **Jerzy Janowicz** 1–0
*  Andrei Pavel 1–0
*  **Guido Pella** 1–0
*  Dmitrij Tursunov 1–0
*  **Ivo Karlović** 1–2
*  **Nick Kyrgios** 1–2

:

### Igrači s pozitivnim omjerom protiv Đokovića 
Zaključno sa: 10. 7. 2022.

*  Andy Roddick (4–5)
*  Fernando González (1–2)
*  **Ivo Karlović** (1–2)
*  **Nick Kyrgios** (1–2)
*  Antony Dupuis (0–1)
*  Dennis van Scheppingen (0–1)
*  Filippo Volandri (0–1)
*  **Carlos Alcaraz** (0–1)
*  **Taro Daniel** (0–1)
*  **Daniel Evans** (0–1)
*  Marat Safin (0–2)
*  **Jiří Veselý** (0–1)

## Veći nizovi pobjeda 
### 43 pobjede (2010–2011) 
Đokovićev niz od 43 uzastopne pobjede (2010–2011) treći je najveći niz u *Open Eri*. U njega je uključena 41 uzastopna pobjeda od početka 2011, što je drugi najveći niz od početka godine od 1980. nakon McEnroevog niza od 42 pobjede 1984.

## Napomene 
## Reference 
Kategorija:Statistike karijera tenisera
Kategorija:Novak Đoković