open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Georges Pompidou

**Georges Jean Raymond Pompidou** (5. juli 1911 – 2. april 1974) bio je francuski političar i državnik, bivši premijer i predsjednik Francuske.

Od 1944. bio je bliski saradnik, a od 1948. lični savjetnik i šef kabineta generala Charles de Gaullea. Kao premijer, od 1962. do 1968. provodio je De Gaullovu vanjsku politiku, a s premijerskog položaja povukao se poslije studentskih nemira 1968. godine. Pobijedivši na listi degolista, Pompidou je u junu 1969. naslijedio De Gaullea kao predsjednika Francuske i na tom položaju ostao sve do smrti 1974. godine.

## Također pogledajte
*Centar "Georges Pompidou"

## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1911.
Kategorija:Umrli 1974.
Kategorija:Francuski političari
Kategorija:Francuski predsjednici
Kategorija:Andorski kneževi (laici)
Kategorija:Francuski premijeri
Kategorija:Biografije, Montboudif
Barry Sonnenfeld

**Barry Sonnenfeld** (New York, 1. april 1953) je američki filmski producent, režiser i snimatelj.

Radio je kao snimatelj na četrnaest filmova, te se nakon toga nastavio baviti filmom kao producent i režiser, a u nekoliko filmova koje je režirao  pojavljuje se i u cameo ulozi.

## Filmografija 
* 1991 - *Obitelj Addams*
* 1993 - *Obiteljske vrijednosti obitelji Addams*
* 1995 - *Uhvatite maloga*
* 1997 - *Ljudi u crnom*
* 1999 - *Divlji divlji zapad* 
* 2002 - *Ljudi u crnom 2*
* 2002 - *Totalna zbrka*

## Vanjski linkovi 
*

Kategorija:Američki režiseri
Kategorija:Američki filmski producenti
Kategorija:Biografije, New York
Kategorija:Rođeni 1953.
Kategorija:Živi ljudi
Teddy Sheringham

**Teddy Sheringham** engleski je nogometni trener i bivši profesionalni nogometaš. Odigrao je ukupno 755 ligaških utakmica i postigao 289 pogodaka. Od 1993. do 2002. bio je član reprezentacije Engleske.

## Karijera 
Prve nogometne korke je napravio u omladinskom timu Leytonstone & Ilford 1982. godine. Naredne godine prelazi u Millwall. U sezoni 1987/88. s Millwallom osvaja Football League Second Division. Na The Denu je bio do 1991. godine kada prelazi u Nottingham Forest. Nakon jedne sezone provedene u Nottinghamu potpisuje za Tottenham. Za Spurse je igrao pet godina. Na 166 ligaških utakmica postigao je 75 golova.

Dobrim nastupima u prethodnim sezonama privukao je pažnju Manchester Uniteda. 1. jula 1997. godine za 5.3 miliona eura potpisuje za ekipu sa Old Trafforda. Doveden je kao zamjena za Erica Cantonu. Debitovao je protiv Chelsea u okviru FA Charity Shielda. Sa Unitedom osvaja Premijer ligu u tri navrata, te po jedanput FA kup, FA Charity Shield, Ligu prvaka i Interkontinentalni kup. U sezoni 1992-93. je bio najbolji strijelac Premijer lige. Za United je odigrao 104 ligaške utakmice, te postigao 31 pogodak. 2001. godine se vraća u Tottenham, gdje se zadržao dvije godine. Potom je igrao za Portsmouth, West Ham United i Colchester United.

## Reprezentativna karijera 
Godine 1988. odigrao je jednu utakmicu za mladu reprezentaciju Engleske. Član seniorske reprezentacije postaje 1993, a debitovao je 29. maja 1993. Za reprezentaciju je odigrao 51 utakmicu i postigao 11 golova. Bio je član reprezentacije na dva svjetska prvenstva i jednom evropskom. Reprezentativnu karijeru okončao je 2002. godine.

### Nastupi za reprezentaciju
## Trenerska karijera 
21. maja 2015. postao je trener Stevenagea u League Two. Došao je kao zamjena za Grahama Westleyja. Na klupi se zadržao do 1. februara 2016, kada je dobio otkaz. 14. jula 2017. preuzeo je indijski ATK.

## Uspjesi
### Klubovi
;Djurgården
***Division 2 Norra**: 1985.

;Millwall
***Football League Second Division**: 1987/88.

;Nottingham Forest
***Full Members kup**: 1992.

;Manchester United
***Premijer liga**: 1998/99, 1999/2000, 2000/01.
***FA kup**: 1998-99
***FA Charity Shield**: 1997.
***UEFA Liga prvaka**: 1998/99.
***Interkontinentalni kup**: 1999.

### Individualni
*Igrač mjeseca (Premijer liga): oktobar 2000, august 2003.
*Najbolji strijelac (Premijer liga): 1992/93.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*
*
*
*Teddy Sheringham na rsssf.com
*

Kategorija:Rođeni 1966.
Kategorija:Engleski nogometaši
Kategorija:Biografije, London
Kategorija:Nogometaši Millwalla
Kategorija:Nogometaši Aldershota
Kategorija:Nogometaši Djurgårdensa
Kategorija:Nogometaši Nottingham Foresta
Kategorija:Nogometaši Tottenham Hotspura
Kategorija:Nogometaši Manchester Uniteda
Kategorija:Nogometaši Portsmoutha
Kategorija:Nogometaši West Ham Uniteda
Kategorija:Nogometaši Colchester Uniteda
Kategorija:Nogometaši Stevenagea
Kategorija:Igrači na Evropskom prvenstvu u nogometu 1996.
Kategorija:Igrači na Svjetskom prvenstvu u nogometu 1998.
Kategorija:Igrači na Svjetskom prvenstvu u nogometu 2002.
Kategorija:Živi ljudi
Filippo Brunelleschi

**Filipo Bruneleski** (Firenca, 1377 - Firenca, 15. april 1446) (Brunelesko, Filippo Brunellechi) italijanski arhitekta, skulptor i slikar.

Svoje školovanje započeo je Firenci kao zlatarski šegrt, majstorsku dozvolu dobija 1404. Kroz svoj život bio je aktivan kao kipar. Arhitekturom se počinje baviti 1404, prvo kao savjetnik u izgradnji crkve Santa Maria Novella. Kao arhitekt angažiran je tokom izgradnje kupole za crkvu Santa Maria del Fiore u Firenci. Jedan je od najznačajnijih renesansnih arhitekata, i smatra se začetnikom renesanse.

Njegovo najpoznatije i najznačajnije djelo je izgradnja kupole crkve Santa Maria del Fiore dovršene 1434, jedne od najvećih i najznačajnijih kupola ikada izgrađenih.

## Djela 
* *Crkva San Spirito* (Sveti Duh), Firenca (1434-1482)
* *Dječija bolnica Ospedale Degli Innocenti* (bolnica nevinih), Firenca (1424-1445)
* *Kapela Pazzi*, Firenca (1429-1461)
* *Crkva Santa Maria degli Angeli* (sveta Marija od anđela), Firenca (1434-1437)
* *Crkva San Lorenzo*, Firenca (1421-1440)

## Galerija 

Datoteka:View of the Duomo's dome, Florence.jpg|*Kupola Santa Maria del Fiore* Firenca
Datoteka:Pazzi Chapel Santa Croce Apr 2008 P.JPG|*Kapela Pazzi*, Firenca
Datoteka:Santo Spirito, inside 1.JPG|Glavni brod *Crkva San Spirito*, Firenca

Brunelleschi, Filippo
Brunelleschi, Filippo
Brunelleschi, Filippo
Brunelleschi, Filippo
Brunelleschi, Filippo
Kategorija:Biografije, Firenca
Omiš

280px|mini|Omiš, rimokatolička crkva "Sv. Mihovil"
**Omiš** je grad u Hrvatskoj, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.

## Geografski položaj
Smješten je na ušću rijeke Cetine u Jadransko more. Omiš je poznat po dugogodišnjem Festivalu dalmatinskih klapa.

## Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Omiš.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, grad Omiš je imao 14.139 stanovnika, od čega u samom Omišu 5.985.

### Grad Omiš 
**Napomena**: *Nastao iz stare općine Omiš. U 1991. sadrži dio podataka za općinu Dugi Rat.*

### Omiš (naseljeno mjesto) 
**Napomena**: *U 1991. povećano pripajanjem naselja **Ravnice** koje je prestalo postojati. Za to bivše naselje sadrži podatke od 1857. do 1981. U 1991. također povećano za dio područja naselja Duće (općina Dugi Rat). U 1857., 1869., 1921. i 1931. sadrži podatke za naselja Borak i Stanići.*

### Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Omiš je imalo 6.079 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

## Galerija 

File:Omis IMG 8241.jpg|detalj iz starog grada
File:Omis, sv. Petr2.jpg|rimokatolička crkva "Sv. Petar"
File:Omis1.jpg|panorama Omiša
File:Omis-klape.jpg|Omiš, klape
File:Usti Cetiny do more, Omis.jpg|ušće Cetine u more

## Također pogledajte
* Spisak gradova u Hrvatskoj

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Gradovi u Hrvatskoj
Kategorija:Gradovi u Splitsko-dalmatinskoj županiji
*
Alec Guinness

**Sir Alec Guinness** (2. april 1914 – 5. august 2000) bio je engleski glumac. Karijeru je započeo u pozorištu a kasnije se pojavio u nekoliko komedija, uključujući * Ubice dame * i * Nježno srce * u kojima je igrao osam različitih likova. On je također poznat po svojih ukupno šest nastupa u filmovima Davida Leana: kao Herbert Pocket u * Velikim očekivanjima * (1946), Fagin u * Oliveru Twistu * (1948), pukovnik Nicholson u *Mostu na rijeci Kwai* (1957), za koju je osvojio Oscara za najboljeg glumca, Princ Faisal u *Lawrenceu od Arabije* (1962), Jevgraf u * Doktoru Živagu * (1965), i profesor Godbole u * Putu u Indiju* (1984). On je također poznat po svom portretu lika Obi-Wan Kenobi u originalnoj trilogiji Georgea Lucasa Ratovi zvijezda, za koju je dobio nominaciju za Oscara za najboljeg sporednog glumca.

Guinness je bio jedan od tri glavna britanska glumca, zajedno sa Laurenceom Olivierom i Johnom Gielgudom, koji je napravio uspješnu tranziciju od šekspirijanskog pozorišta u svojoj domovini do holivudskih hitova odmah nakon Drugog svjetskog rata. Pored Oscara, on je također osvojio nagrade BAFTA, Zlatni globus za najboljeg glumca - drama i nagradu Tony. Godine 1959., proglašen je vitezom od Elizabete II za zasluge u filmskoj umjetnosti. 1960. godine je dobio zvijezdu na Holivudskoj stazi slavnih, a primio je Oscara za životno djelo 1980. godine, i nagradu BAFTA za životno djelo 1989. godine.

## Također pogledajte
*Film

## Reference
## vVanjski linkoviv
* 

Kategorija:Rođeni 1914.
Kategorija:Umrli 2000.
Kategorija:Biografije, London
Kategorija:Engleski glumci
Kategorija:Britanski glumci
Sinj

280px|mini|Sinj, sjedište Cetinske krajine
**Sinj** je grad u Hrvatskoj, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.

## Geografski položaj
Smješten je u sjevernom dijelu Dalmatinske Zagore. Grad leži na sjeverozapadnom rubu Sinjskog polja, u dolini rijeke Cetine. Glavno je naselje Cetinske krajine, poznato po viteškoj igri "Sinjska alka".

## Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Sinj.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, grad Sinj je imao 23.452 stanovnika, od čega u samom Sinju 10.771.

### Grad Sinj 
**Napomena**: *Nastao iz stare općine Sinj. U 1869. dio podataka sadržan je u općini Hrvace.*

### Sinj (naseljeno mjesto) 
**Napomena**: *U 1981. povećano za naselje **Podvaroš** koje je prestalo postojati i za koji sadrži podatke od 1857. do 1971. U 1991. povećano za dio područja naselja Brnaze i Glavice, gdje je i sadržan dio podataka od 1857. do 1981. U 1869, 1921. i 1931. dio podataka sadržan u naselju Brnaze.*

### Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Sinj je imalo 11.378 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

## Galerija 

File:Sinj - Museum Cetinska Krajina Region.JPG|muzej Cetinske krajine
File:D1 Sinj.JPG|detalj iz Sinja
File:Alka topview.jpg|*Sinjska alka*, simbol grada Sinja
File:Alka - Horseman 6.jpg|učesnik *Sinjske alke*

## Također pogledajte
* Spisak gradova u Hrvatskoj

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Gradovi u Hrvatskoj
Kategorija:Gradovi u Splitsko-dalmatinskoj županiji
*
Zagora

**Zagora**, historijsko-geografska mikroregija u sjeverozapadnoj Dalmaciji, na jugu Hrvatske, na granici sa Bosnom i Hercegovinom. Smještena je između primorsko-mediteranskih planina Kozjak, Vilaja i Mosor, a otuda joj potječe i ime "iza gore" - "Zagora". Prostire se u zaleđu zadarskog, šibenskog i splitskog primorja do rijeke Čikole. Siromašno je područje golog krasa sa uvalama i manjim, ne posebno plodnim kraškim poljima. Veći značaj imaju rudna bogatstva, hidroenergija i stočarstvo, a u novije vrijeme i ekološki i etno turizam. Sela su mala i depopulacijskog karaktera, baš kao i mjesta Knin, Sinj, Drniš i Benkovac. U ratu u Hrvatskoj 1991. i 1992. poprište žestokih sukoba između hrvatskih snaga i pobunjenih Srba, konačno oslobođena u operaciji "Oluja" 1995.

## Također pogledajte 
* Geografija Hrvatske

Kategorija:Geografija Hrvatske
Čikola

**Čikola** je rijeka u južnoj Hrvatskoj, koja izvire kod sela Čavoglave u Zagori i ulijeva se u Krku nizvodno od Miljevaca, a poviše Skradinskog buka.

Protječe kroz Petrovo polje i grad Drniš na zapadnom kraju polja. U gornjem toku, u mekšim dolinskim slojevima, Čikola se erozijom proširila. Od Drniša do ušća usjekla se u krečnjačku zaravan i izgradila kanjon. Pri ušću, na dužini od 3&nbsp;km, veoma je proširena (500 m širine), kao i Krka, zbog izdizanja bigrene pregrade na Skradinskom buku, što je dovelo do ujezeravanja vode uzvodno.

## Također pogledajte 
* Krka
* Nacionalni park Krka

Kategorija:Rijeke u Hrvatskoj
Genealogija

mini|desno|200px|Porodično stablo  Ludwig Herzog von Württemberg-a
**Genealogija** (grč. *genea* - rod, pleme, koljeno + *lógos* - riječ, govor) je nauka o postanku i odnosima pokoljenja ljudi, životinja i biljaka. Također je poznat i kao porodična historija. U svrhu prikupljanja podataka istraživači se koriste usmenim intervjuima, historijskim dokumentima, genetskim analizama, i drugim vrstama podataka.
Traganje za porodičnom historijom može biti motivisano na razne načine: željom da se spozna mjesto nečije porodice u većoj historijskoj slici, ili, na primjer, osjećajem odgovornosti očuvanja sjećanja na prošlost, za nove generacije, kao i osjećaj samozadovoljstva u tačnim pripovijedanjima.
Volonterski napori igraju značajnu ulogu u genealogiji.
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://www.bcgcertification.org/

Kategorija:Genealogija
Bartolomé Esteban Murillo

**Bartolomé Esteban Murillo** (Sevilla, 1. januar 1618. - Sevilla, 3. april 1682), bio je španski barokni slikar.
U zlatnom vijeku španskog slikarstva svrstan je među narodne slikare, naspram dvorskog majstora Diega Velázqueza. Razvijao je svoje slikarske vještine sa primjesama kasnog naturalizma i prema formulama tipičnim za puni barok sa osjetljivošću koja ponekad najavljuje rokoko u nekim od njegovih najneobičnijih i imitiranih ikonografskih kreacija, poput "Bezgriješnog začeća" ili "Dobrog pastira" u dječijoj figuri. Bio je središnja ličnost seviljske slikarske škole, sa velikim brojem učenika i sljedbenika, koji su njegov utjecaj prenijeli i u 18. vijek. Najpoznatiji je i najcjenjeniji španski slikar izvan Španije tokom 17. vijeka. Njemački historičar umjetnosti i slikar Joachim von Sandrart u svojoj knjizi pod nazivom *Academia picturae eruditae* iz 1683. godine uvrstio je kratku biografiju o Bartoloméu Estebanu Murillou sa autoportretom slikara koji je ugravirao Richard Collin iz Luxembourga. Uslovljen klijentelom koja je kupovala njegove slike, glavninu njegovog slikarskog opusa čine religijska djela namijenjena za seviljske crkve i samostane. Stvorio je Madone prema modelu crnokose španske žene. Međutim, za razliku od drugih velikih španskih majstora svog vremena, također je neprestano i nezavisno njegovao svoj prepoznatljiv slikarski stil tokom cijele svoje karijere. Radeći slike za crkve u Sevilli, primjenjivao je kompozicijska i koloristička iskustva italijanskih i flamanskih slikara.

## Reference 
Kategorija:Španski slikari
Kategorija:Biografije, Sevilla
Kategorija:Rođeni 1618.
Kategorija:Umrli 1682.
Robert Schumann

**Robert Alexander Schumann** (8. juni 1810 – 29. juli 1856) bio je njemački kompozitor koji je napisao preko 600 muzičkih djela.

## Djetinjstvo i obrazovanje 
Rođen kao jedno od šestoro djece izdavača knjiga Augusta Schumanna i njegove supruge Johanna Christiane. Već u sedmoj godini imao je klavirsku nastavu. Poslije osnovne škole, završio je srednju školu u proljeće 1828. godine, sa drugim najvišim stepenom "*omnino dignus*". Njegova majka Christiane (rođena Schnabel, 1767-1836) i biznismen Rudel su nakon smrti njegovog oca, Schumanna upisali na studije prava i morali su otjerati njegove pomisli i čežnje za muzičkom karijerom. Šuman se složio sa njihovim željama, iako je njegov stvarni životni plan vjerovatno počeo da se pojavljuje ispod fasade sanjive neodlučnosti. Na univerzitetu u Leipzigu upoznaje pedagoga Friedricha Wiecka koji ga usavršava na klaviru. Nakon ozljede jednog prsta gubi mogućnost da radi kao pijanista.

## Muzički rad 
Nakon što nije mogao više da svira počinje da piše muzičke kritike. Od 1834. godine izdaje vlastiti muzički časopis "Neue Zeitschrift für Musik". Bavi se i komponovanjem, kompozicije "Papillons" (1829-1832) ili "Simfonijske etide" (njem. *Symphonische Etuden*) su bile isključivo pisane za klavir.
1840. godine ženi Claru (Klara) Wieck kćerku svog mentora Friedricha. Od 1841. godine stvara nova djela za orkestre kao  "Proljećna simfonija" (1841, njem. *Frühlingssinfonie*) ili "Rajnska simfonija" (1850, njem. *Rheinische Sinfonie*).
Jedan je od glavnih predstavnika muzičkog romantizma. Po svom umjetničkom stajalištu, naravi i umjetničkim stremljenjima je izraziti romantičar. Središnja su mu djela klavirske kompozicije i solo pjesme, a majstor je produhovljene romantičke pjesme ugođaja, čiji je prototip "Mjesečina" iz 1843. godine. Kao oslonac su mu služili radovi Ludwiga van Beethovena (Ludvig van Betoven) i Franza Schuberta (Franc Šubert). Felix Mendelssohn ga angažira za nastavnika klavira i kompozicije na novoosnovanom konzervatoriju u Leipzigu. Od 1850. godine do 1853. Schumann djeluje kao gradski muzički direktor u Düsseldorfu. Od velikih ličnosti, posebno je utjecao na Brahmsa.  Često je bio izložen napadima javnosti koja se nije slagala s njegovim radom kao direktor. Od 1854. godine pada u depresiju, što ga dovodi na ivicu samoubistva. Zadnje godine života provodi u sanatorijumu u gradu Bonn-Endenich.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Schummannova biografija 

Kategorija:Rođeni 1810.
Kategorija:Umrli 1856.
Kategorija:Biografije, Zwickau
Kategorija:Njemački kompozitori
Kategorija:Kompozitori iz perioda romantizma
Felix Mendelssohn

**Felix Mendelssohn-Bartholdy** (Hamburg, 3. februar 1809. - Leipzig, 4. novembar 1847.), njemački kompozitor
Inače unuk jevrejskog filozofa i sin bogatog bankara koji je prešao na hrišćanstvo, a došao je iz sretne i povlaštene porodice. Porodična kuća u Berlinu bila je živahni intelektualni centar, a Felixovo obrazovanje je obuhvatalo klasike, nauku, jezike, pravo i nekoliko drugih predmeta pored muzike.

S devet godina debitirao je kao pijanist, a sa 17 napisao svoje majstorsko djelo uvertiru ***"San ljetne noći".*** Kao kompozitor postao je slavan u Engleskoj, gdje je više puta gostovao dirigirajući vlastita djela i koncertirajući na orguljama. Od 1835. glavni je dirigent koncerta "Gewendhaus" u Leipzigu. Tu osniva 1843. konzervatorij, a Leipzig podiže u red glavnih evropskih muzičkih središta. Komponovao je pet simfonija, razne koncerte, scensku muziku, oratorije, kantate i solo pjesme.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* *Mendelssohn* na *bbc.co.uk*

Kategorija:Rođeni 1809.
Kategorija:Umrli 1847.
Kategorija:Biografije, Hamburg
Kategorija:Njemački kompozitori
Kategorija:Njemački operski kompozitori
Kategorija:Kompozitori iz perioda romantizma
Nikolaj Vasiljevič Gogolj

**Nikolaj Vasiljevič Gogolj** (Veliki Soročinci, 1. april 1809 - Moskva, 4. mart 1852) bio je ruski dramatičar ukrajinskog porijekla. Hronološki, bio je prvi među velikim ruskim realistima, a pisao je pripovijetke, romane i komedije. 
U svojim djelima je pokazivao duboko razumijevanje i poštovanje za ljude, mentalitet, historiju i kulturu Ukrajine i Rusije. 
Na njegovo opredjeljenje za književnost jako su utjecala prijateljstva sa Vasilijem Žukovskim, a naročito Puškinom koji mu je dao ideje za nekoliko djela. Gogolj je imao veliki uticaj na kasnije ruske realiste.

## Biografija 
Nikolaj Vasiljevič Gogolj je rođen 1809. u današnjoj Ukrajini. Svoje prvo djelo objavljuje po dolasku u Sankt Peterburg, poemu koja je doživjela porazne kritike, te Gogolj spaljuje sve primjerke knjige. Prvu zbirku novela "Večer na majuru kod Dikanjke" objavljuje 1832. te upoznaje Puškina, koji je uvelike utjecao na njegovu karijeru. 1835. objavljena je zbirka "Mirogord", nakon čega započinje ciklus tzv. *peterburških pripovjesti*, u koji su uključene i slavne novele poput "Nosa" i "Kabanice". Roman "Mrtve duše", Gogoljevo najpoznatije djelo, napisano je u svojevrsnom političkom izbjeglištvu u Rimu, gdje se pisac sklonio nakon premijere svoje komedije "Revizor".
Gogolj je umro u Moskvi 1852. godine.

## Djela 
* Mrtve duše
* Revizor
* Taras Buljba
* Večer na majuru kod Dikanjke
* Kabanica
* Nos

## Vanjski linkovi 
* Informacija o njegovom grobu
* Nikolaj Vasiljevič Gogolj, na biografija.org

Gogolj, Nikolaj Vasiljevič
Gogolj, Nikolaj Vasiljevič
Gogolj, Nikolaj Vasiljevič
Leon Battista Alberti

**Leon Battista Alberti** (Genova, 18. februar 1404. - Rim, 25. april 1472.), italijanski humanist, pjesnik, slikar, kipar, arhitekt, pravnik i matematičar.

Prije Leonarda utemeljio je ideal svestrana čovjeka - *uomo universale* - polimata. Zadužio je književnost na narodnom jeziku raspravama što označuju preporod italijanske proze. U Riminiju je izradio nacrte za crkvu S. Francesco, u Firenci za palaču Rucella i pročelje Sta Maria Novella, a u Mantovi crkvu S. Andrea. Uveo je kod tih građevina značajnu novost, a to je račlanjivanje fasada harmoničnim nizom pilastara. Raspravama "O slikarstvu" i "O graditeljstvu", te o kiparstvu i pespektivi utjecao je na razvitak renesansne umjetnosti. Pisao je na latinskom i italijanskom jeziku.

Ostala djela:
* "Sastavi koji se čitaju uz večeru"
* "O spokoju duše"
* "O upravljanju kućom".

## Reference 
Alberti, Leon Battista
Alberti, Leon Battista
Alberti, Leon Battista
Alberti, Leon Battista
Alberti, Leon Battista
Kategorija:Italijanski filozofi
Kategorija:Italijanski pjesnici
Alberti, Leon Battista
Kategorija:Biografije, Genova
Gregory Peck

**Gregory Peck bio je** američki filmski glumac. Puno ime mu je bilo **Eldred Gregory Peck**.

Prvo je bio vozač kamiona. Kada se upisao na Berkeley, učinio je svoje prve glumačke korake. Odlučuje se odseliti u New York i zapostiti na svjetskom sajmu, a 1939. potpisao je dvogodišnji ugovor s pozorišnom grupom *Neighbourhood Playhouse* s kojom je odradio brodvejsku produkciju *The Morning Star*. Tu ga je primijetio filmski agent i njegova je karijera nastavila svoj uspon.

Jedan je od najuspješnijih američkih filmskih glumaca koji je svojom glumačkom snagom, uvjerenjima i inteligencijom predstavljao moralnu vertikalu velikog platna. Zbog svega toga bio je pravi holivudski glumac koji je sam mogao birati filmove u kojima će se pojaviti.

Za ulogu u filmu *Ubiti pticu rugalicu* dobio je 1962. godine *Oscara* za najbolju glavnu mušku ulogu.

### Filmovi (izbor) 
* *Proljeće života* (1946) 
* *Džentlmenski sporazum* (1947) 
* *Polijetanje usred dana* (1949)

## Reference 
## Također pogledajte 
* Spisak glumaca

## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Rođeni 1916.
Kategorija:Umrli 2003.
Kategorija:Biografije, La Jolla
Kategorija:Američki glumci
Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Engleske
Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Irske
Kategorija:Zlatni globus za najboljeg glumca – drama
Kategorija:Dobitnici Nagrade "Henrietta"
Ingemar Stenmark

**Jan Ingemar Stenmark** jedan je od najpoznatijih i najuspješnijih alpskih skijaša u historiji. Proglašen je i najboljim švedskim sportistom svih vremena.

Mnogi ga smatraju i najboljim alpskim skijašem svih vremena. U Svjetskom kupu ostvario je 86 pobjeda i samo ih Amerikanka Mikaela Shiffrin ima više. Ta brojka još je fascinantnija jer se takmičio u vrijeme kad su u programu bile samo tri discipline (slalom, veleslalom i spust, od kojih je spust vozio vrlo rijetko), te nije bilo  superveleslaloma. Osim toga, i broj utrka u sezoni bio je znatno manji, što jasno pokazuje njegovu superiornost.

Osim sjajnih sportskih dosega, bio je posebno cijenjen zbog mirnog karaktera i nekonfliktnog, džentlmentskog držanja, naizgled u suprotnosti s očitim pobjedničkim mentalitetom. U skijanju je ostavio dubok trag i utjecaj na generacije alpskih skijaša i trenera, jer je njegovo demonstriranje tzv. prestupne skijaške tehnike dovedeno gotovo do savršenstva.

## Uspjesi 
U generalnom poretku Svjetskog kupa pobijedio je tri puta, i to zaredom (1976–1978). Uspio je pobijediti u svim slalomima u jednoj sezoni u dva navrata: 1977/78 (sedam od sedam) te 1978-79 (deset od deset). U sezoni 1979/80. pobijedio je u deset od 11 veleslaloma.

Uključujući Svjetski kup, svjetska prvenstva i takmičenja na Zimskim olimpijskim igrama, Stenmark je ostvario sljedeće podvige:

*1. mjesto: 92 puta;
*2. mjesto: 45 puta;
*3. mjesto: 28 puta;
*4. mjesto: 10 puta;
*5. mjesto: 13 puta;
*6. mjesto: 10 puta;
*7. mjesto:  8 puta;
*8. mjesto:  7 puta;
*9. mjesto:  5 puta;
*10. mjesto: 4 puta.

Zabranjen mu je nastup na Olimpijskim igrama 1984. u Sarajevu zbog optužbi za profesionalizam, tako da nije mogao braniti zlato osvojeno četiri godine ranije. U Calgaryju 1988. ponovo mu je dopušten nastup na OI, tada već na zalasku karijere.
  
### Zimske olimpijske igre 
*Innsbruck 1976, bronza (veleslalom)
*Lake Placid 1980, zlato (slalom i veleslalom)

### Svjetska prvenstva 
*1978, zlato (slalom i veleslalom)
*1982, zlato (slalom), srebro (veleslalom)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Profil na FIS-u
* Profil  na Sports Referenceu

Kategorija:Rođeni 1956.
Kategorija:Biografije, Joesjö
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Švedski alpski skijaši
Kategorija:Švedski olimpijci u alpskom skijanju
Kategorija:Alpski skijaši na Zimskim olimpijskim igrama 1976.
Kategorija:Alpski skijaši na Zimskim olimpijskim igrama 1980.
Kategorija:Alpski skijaši na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Osvajači zlatne medalje na Olimpijskim igrama (Švedska)
Kategorija:Osvajači bronzane medalje na Olimpijskim igrama (Švedska)
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 1976.
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 1980.
Johannes Brahms

**Johannes Brahms** (Hamburg, 7. maj 1833. - Beč, 3. april 1897.), njemački kompozitor i pijanista.
Rođen u Hamburgu u luteranskoj porodici, Brahms je proveo veliki dio svog profesionalnog života u Beču, Austrija. Tokom života njegova popularnost i utjecaj bili su značajni. On je ponekad uvrštavan zajedno sa Johannom Sebastianom Bachom i Ludwigom van Beethovenom, kao jedan iz "Tria B", komentirao je prvobitno u 19. vijeku dirigent Hans von Bülow.

Brahms je komponovao za klavir, kamerne ansamble, simfonijski orkestar, za glas i hor. Kao pijanista, premijerno je izveo mnoge svoje radove. Radio je sa nekim od vodećih izvođača svog vremena, uključujući i pijanisticu Claru Schumann i violinistu Josepha Joachima (koji su bili njegovi bliski prijatelji). Mnoga njegova muzička djela postala su vezivno tkivo modernog koncertnog repertoara. Brahms, koji je bio beskompromisni perfekcionista, uništio je neke od njegovih radova, a druge ostavio neobjavljene.

Brahms se često smatra muzičkim tradicionalistom i inovatorom. Njegova muzika je čvrsto ukorijenjena u strukturama i kompozicijskim tehnikama baroka i klasičnih majstora. Bio je majstor polifonije, složene umjetnosti koja zahtijeva veliku disciplinu po kojoj je Johan Sebastijan Bah bio poznat, kao i razvoja, kompozicijskog etosa pionira poput Josepha Haydna, Wolfganga Amadeusa Mozarta, Ludwiga van Beethovena, i drugih kompozitora. Brahms je težio "čistoći" ovih poštovanih "njemačkih" muzičkih struktura i razvijao ih je u romantičnom stilu, u procesu stvaranja hrabrog novog pristupa harmoniji i melodiji. Iako su mnogi savremenici smatrali njegovu muziku previše akademskom, njegov doprinos i vještina bili su predmet divljenja takvih kompozitora kao što su Arnold Schönberg i Edward Elgar. 
Marljiva, visoko izgrađena priroda radova Johannesa Brahmsa bila je polazište i nadahnuće za buduće generacije kompozitora. U okviru njegovih pedantnih muzičkih struktura ugrađena je visoko romantičarska priroda.

## Orkestralna djela 
* Koncert za klavir i orkestar br.1 u d-molu op.15 (1859.)
* Serenada br.1 u D-duru op.11 (1860.)
* Serenada br.2 u A-duru op.16 (1860.)
* Varijacije na Haydnovu temu u Es-duru op.56a (1874.)
* 21 mađarski ples (za klavir; br.1, br.3 i br.10 je Brahms orkestrirao 1874. i 1876.)
* I. simfonija u c-molu op.68 (1876.)
* II. simfonija u D-duru op.73 (1877.)
* Koncert za violinu i orkestar u D-duru op.77 (1879.)
* Akademska svečana uvertira u c-molu op.80 (1880.)
* Tragična uvertira u d-molu op.81 (1880.)
* Koncert za klavir i orkestar br.2 u B-duru op.83 (1882.)
* III. simfonija u F-duru op.90 (1884.)
* IV. simfonija u e-molu op.98 (1886.)
* Koncert za violončelo i orkestar u a-molu op.102 (1888.)

## Muzika Brahmsa 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://www.brahms-institut.de/web/index.html

Kategorija:Rođeni 1833.
Kategorija:Umrli 1897.
Kategorija:Biografije, Hamburg
Kategorija:Njemački kompozitori
Kategorija:Kompozitori iz perioda romantizma
Bertha von Suttner

**Bertha Sophia Felicita Freifrau von Suttner** (*Berta fon Zutner*; Prag, 9. juni 1843 - Beč, 21. juni 1914), austrijska književnica i pacifista.

Njezin otac, Franz Joseph grof Kinsky von Chinic i Tettau, penzionisani general, umro je prije nego se rodila. Bertha je rasla uz majku Sophiu Wilheminu von Kroner, po rođenju pučanku koju austrijsko plemstvo nije nikada prihvatilo.

Za njezino školovanje koje se sastojalo od učenja stranih jezika (engleskog, talijanskog, i francuskog), književnosti, glazbe i pjevanja, bile su zadužene guvernante.

S tri propale zaruke iza sebe i ovisnošću o majčinim finansijama svedenim na udovičku penziju, u 30-godišnjoj Berhi pojavila se silna želja za samostalnim životom, nezamislivim bez finansijske neovisnosti. Prekinuvši školovanje za opersku pjevačicu, krenula je u potragu za poslom. Zaposlila se kao kućna odgajateljica. u Donjoj Austriji.

U zimu 1887/88. otputovat će u Pariz. U domu pjesnika Daudeta, nakon što je susrela Nobela s kojim je svo vrijeme održavala pisanu korespodenciju, Bertha je prvi put došla u doticaj s mirovnim pokretom, doznavši za postojanje *International Peace and Arbitration Association, koju je 1886. u Londonu utemeljio Hodgson Pratt. Njezina filozofsko-znanstvena rasprava, prikladna isključivo za uski krug čitatelja, svjetlo dana ugledat će 1888. pod naslovom *Razdoblje mašina- Predavanje iz budućnosti o našem vremenu.* 

Svojim antiratnim romanom *Dolje oružje*, u čijem je naslovu na dojmljiv način bio  sažet  cilj pacifističkih nastojanja građanskog mirovnog pokreta, ali i životni cilj same autorice, Bertha je u javnosti prije svega željela rastrgati koprenu s užasa rata.

Nakon objavljivanja antiratnog romana *Dolje oružje*, sada već 46-godišnjakinja, Bertha se sasvim posvetila mirotvornom djelovanju u čijem su se središtu nalazila nastojanja oko razoružanja i ustrojavanja neovisnih međunarodnih sudova za arbitražu.

Kao izvor nove nade za svjetski mir Bertha je doživjela *Manifest mira* ruskog cara Nikole II iz 1894, u kojem je evropske nacije pozvao na razoružavanje i međunarodnu mirovnu konferenciju. Zahvaljujući Berthinom angažmanu, Manifest nije ostao mrtvo slovo na papiru. U Den Haagu je 1899. održana I međunarodna mirovna konferencija na kojoj nisu sudjelovali pacifisti nego po prvi puta reprezentanti 26 država-državnici, diplomate i generali. Bertha je bila jedina žena nazočna na ceremoniji otvorenja Konferencije.

Pisala je pod pseudonimom *B. Oulot''. Dobitnica je Nobelove nagrade za mir 1905. godine i time je postala prva žena dobitnica te nagrade.

* Claus Bernet: Bertha von Suttner, in: BBKL, 24, 2005, 1435-1471, online: http://www.bbkl.de/s/s4/suttner_s_f.shtml

## Također pogledajte 
* Spisak žena dobitnica Nobelovih nagrada

## Reference 
Kategorija:Austrijski pisci
Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za mir
Kategorija:Biografije, Prag
Kategorija:Rođeni 1843.
Kategorija:Umrli 1914.
Béla Kun

mini|*Béla Kun*

**Béla Kun** (*Kohn*) (Szilágycseh, 20. februar 1886. - Sovjetski Savez, 1938), mađarski revolucionar.

Jedan je od osnivača Komunističke partije Mađarske i Mađarske Sovjetske Republike 1919. Za vrijeme Prvog svjetskog rata bio je u ruskom zarobljeništvu, gdje u Tomsku postao član Ruske socijaldemokratske radničke partije te radi u redakciji lista *Sibirski radnik* na propagandi među ratnim zarobljenicima.

U proljeće 1918. organizira mađarsku grupu Ruske komunističke partije (boljševika) i uređuje novine *Međunarodni socijalist* i *Socijalna revolucija*. Kad je Mađarska proglašena sovjetskom republikom bio je rukovoditelj vlade, a poslije poraza mađarske sovjetske republike emigrira u Austriju, gdje je interniran. Nakon oslobođenja odlazi u Sovjetsku Rusiju i učestvuje u borbama protiv generala Vrangela i djeluje kao predsjednik Krimskog revolucionarnog komiteta. Godine 1928. uhapšen je u Austriji, ali je pušten poslije protesta sovjetske demokratske javnosti i vraćen u Sovjetski Savez.

Za vrijeme Staljinovih čistki je zatvoren, osuđen na osnovu lažnih dokumenata i likvidiran.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1886.
Kategorija:Umrli 1939.
Kategorija:Mađarski političari
Kategorija:Biografije, Hodod
Gilbert Keith Chesterton

**Gilbert Keith Chesterton** (Campden Hill, 29. maj 1874. - London, 14. juni 1936) je bio britanski profilični pisac sa početka 20. vijeka. Bio je i popularni i uticajni pisac inspirirajući mnoge historijske osobe svojim djelima. Njegova djela imala su religiozne motive i 1922. primljen je u Katoličku crkvu.

Chesterton je nazvan "princom paradoksa". Pričao je vizmičku prozu sa raznim formulacijama. Na primjer
>>*Lopovi poštuju posjede. Oni samo žele da taj posjed postane njihov da ga više mogu cijeniti*<<

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Works by G.&nbsp;K. Chesterton, at HathiTrust
* 
* What's Wrong: GKC in Periodicals Articles by G. K. Chesterton in periodicals, with critical annotations.
* .
* G. K. Chesterton: Quotidiana
* G.&nbsp;K. Chesterton research collection at The Marion E. Wade Center at Wheaton College
* G.&nbsp;K. Chesterton Archival Collection at the University of St. Michael's College at the University of Toronto
* 
* 
* 

Chesterton,Gilbert Keith
Chesterton,Gilbert Keith
Chesterton,Gilbert Keith
Kategorija:Biografije, Campden Hill
Paul von Heyse

**Paul Johann Ludwig von Heyse ** (Berlin, 15. mart 1830. - München, 2. april 1914.), njemački književnik

Poznat je po svojim novelama. Bio je član minhenskog pjesničkog kruga koji je osnovao kralj Maximilian II.

Godine 1910. dobitnik je Nobelove nagrade za književnost.

## Djela 
* "Nove novele" (1862.)
* "Protiv struje" (1907.)

Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za književnost
Kategorija:Njemački pisci
Kategorija:Biografije, Berlin
Kategorija:Rođeni 1830.
Kategorija:Umrli 1914.
Sándor Petőfi

**Sándor Petőfi** (Kiskőrös, 1. januar 1823. - kod Segesvára, 31. juli 1849.), mađarski pjesnik i političar.

Krštenim imenom Aleksandar Petrović, bio je oduševljeni pristalica revolucije i republikanac po uvjerenju. Godine 1848. došao je na čelo peštanske omladine i postao glavni ideolog mađarske revolucije. Uskoro Petőfi dolazi u sukob s plemićkom mađarskom vladom. Pjesme je počeo objavljivati još kao gimnazijalac, a vrlo brzo je postao najomiljeniji mađarski pjesnik. Pisao je također novele i romane.

Poginuo je u bitki kod Segesvára.

U Zagrebu je postavljen spomenik u čast Sándoru Petőfiju na poticaj Mađarskog Kulturnog društva "Ady Endre" a dar je grada Budimpešte Zagrebu. Na njemu su njegovi stihovi koji svjedoče o njegovim revolucionarnim uvjerenjima:
 
:"Slobode, ljubavi
:Njih meni fali,
:Za ljubav ću i život
:Dati
:Za slobodu i ljubav
:žrtvovati."

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://inhn.org/archives/nadasdi-collection/an-anthology-of-sandor-petofi-poems-translated-by-miklos-nadasdi

Kategorija:Mađarski političari
Kategorija:Mađarski pisci
Kategorija:Pjesnici romantizma
Kategorija:Biografije, Kiskőrös
Kategorija:Rođeni 1823.
Kategorija:Umrli 1849.
Lajos Kossuth

mini|desno|Lajos Kossuth
**Lajos Kossuth pl. de Udvard et Kossuth** (Monok, 19. septembar 1802. - Torino, 20. mart 1894.) bio je mađarski pravnik, novinar, političar i guverner-predsjednik Kraljevine Mađarske tokom revolucije 1848-49. Uz pomoć svog talenta u govorništvu tokom političkih rasprava i javnih govora, Kossuth je uspio da se iz siromašne gradske porodice probije do regenta-predsjednika Kraljevine Mađarske. Jedan od najuticajnijih savremenih američkih novinara Horace Greeley rekao je za Kossutha: "Među govornicima, patriotama, državnicima, izgnanicima, među živima ili mrtvima, nema mu ravnog." Kossuthovi moćni engleski i američki govori su toliko impresionirali i dirnuli najpoznatijeg savremenog američkog govornika Daniela Webstera, da je napisao knjigu o Kossuthovom životu. Za vrijeme njegovog života dobivao je dosta počasti, uključujući i priznanja u Velikoj Britaniji i SAD-u, kao borca za slobodu i predvodnika demokracije u Evropi. Kossuthova bronzana bista može se naći ispred zgrade Kongresa Sjedinjenih Američkih Država sa natpisom: "Otac mađarske demokracije, mađarski državnik, borac za slobodu, 1848-1849".

## Prava manjina 
Uprkos pozivanjima na isključivo mađarsko plemstvo u svojim govorima, Kossuth je igrao važnu ulogu u oblikovanju zakona o manjinskim pravima 1849. godine. To je bio prvi zakon u kojem su priznata prava manjina u Evropi. Taj zakon je dao manjinama slobodu da koriste svoje maternje jezike u lokalnoj upravi, na sudovima, u školama, i u svakodnevnom životu zajednice, pa čak i unutar nacionalnog ne-mađarskog vijeća. Međutim, on nije podržao bilo kakvu regionalnu upravu u Mađarskoj po principu nacionalnosti. Kossuth je prihvatio neke nacionalne zahtjeve Rumuna i Hrvata, ali on nije pokazao razumijevanje za zahtjeve Slovaka. On je čak odbacio pominjanje slovačkog naroda u Kraljevini Mađarskoj, iako je njegov stric György Kossuth podržao slovački nacionalni pokret.
 
## Reference 
Kategorija:Rođeni 1802.
Kategorija:Umrli 1894.
Kategorija:Biografije, Monok
Kategorija:Mađarski političari
Kategorija:Regenti
Lawrence Durrell

thumb|desno|200px|Lawrence Durrell
**Lawrence Durrell** (Darjiling, Indija, 27. februar 1912. - Sommière, Francuska, 7. novembar 1990.), bio je britanski književnik.

Rođen je u Indiji, školovan u Engleskoj. Pisac je širokog intresa, iskustva i kulture. Autor je drama, pjesama, putopisa, eseja i posebno romana, i to čuvene tetrologije *"Aleksandrijski kavartet"*, koji je višeslojna studija o ljubavi, istančanog i bogatog izraza, pisana u tehnici mijenjanja perspektive. Dobitnik je prestižne britanske nagrade Booker Prize za pripovijetku "*Constance or Solitary *" 1982. godine.

#### Djela 
* "Crna knjiga" 
* "Gradovi" 
* "Poljane i ljudi" 
* "Drvo dokolice" 
* "Sapho" 
* "Bijeli orlovi nad Srbijom" 
* "Aleksandrijski kvartet" (sastoji se od četiri romana: "Justine", "Balthasar", "Mauntoliv" i "Clea") 

Kategorija:Rođeni 1912.
Kategorija:Umrli 1990.
Kategorija:Britanski pisci
Theodor Fontane

mini|Theodor Fontane
**Theodor Fontane** (Neuropin, 30. decembar 1819. - Berlin, 20. septembar 1898.), njemački književnik i novinar

Porijeklom je iz obitelji francuskih emigranata hugenota. Radio je kao apotekar, a zatim novinar, ratni dopisnik i pozorišni kritičar. Bio je sekretar *Akademije umjetnosti u Berlinu*. Po uzoru na engleske i škotske balade piše sjetne lirske sastavke s motivima iz zavičaja i pruske historije. Tek kao 60-godišnjak počinje pisati romane i pokazuje se kao klasičan slikar berlinskog građanstva. Jedan je od najznačajnih njemačkih romantičara realizma. Njegovim remek-djelom smatra se *"Effi Briest"* (1894), jedan od najslavnijih njemačkih romana svih vremena, koji je između ostaloga utjecao na *"Obitelj Buddenbrook"* Thomasa Manna.

## Djela 
* "U nepovrat" 
* "Zabune, zablude" (Irrungen Wirrungen, 1888.) 
* "Moje djetinjstvo" 
* "Gospođa Jenny Treibel" (Frau Jenny Treibel, 1893.) 

Fontane, Theodore
Fontane, Theodore
Fontane, Theodore
Fontane, Theodore
Nevzet Nanić

**Nevzet Nanić** (8. maj 1968 - 30. juni 1992), bio je komandir voda za specijalna dejstva "Gazije" i brat komandanta Izeta Nanića.

Rođen je u Bužimu 8. maja 1968. godine. Osnovu školu završio je u Bužimu, a Srednju mašinsko tehničku u Bosanskoj Krupi. Nakon toga završava Pomorski Fakultet u Splitu smjer brodostrojarstvo. Bio je oženjen Mirzetom Elkasović i otac jednog djeteta (Emir).

## Ratni put 
Poginuo je 30. juna 1992. godine u zaustavljanju ofanzive Vojske Republike Srpske na brdu Osmača kod Bosanske Otoke. Poginuo je kao komandir voda za specijalna dejstva "Gazije". Godine 1994. posthumno mu je dodjeljeno odlikovanje *Zlatni ljiljan*.

## Reference 
Kategorija:Dobitnici vojnog odlikovanja *Zlatni ljiljan*
Kategorija:Rođeni 1968.
Kategorija:Umrli 1992.
Kategorija:Biografije, Bužim
Mihail Ljermontov

**Mihail Jurjevič Ljermontov** (rus. *Михаил Юрьевич Лермонтов*, Moskva, 2. oktobar 1814 – Pjatigorsk, 5. maja 1841), bio je ruski pjesnik.

Napustio je moskovski univerzitet i stupio u gardijsku vojnu akademiju u Petrogradu. Potresen Puškinovom smrću napisao je pjesmu "*Smrt pjesnika*", zbog koje je uhapšen i po carevoj naredbi premješten na Kavkaz. Pomilovan je, ali zbog dvoboja sa sinom francuskog poslanika ponovno je premješten na Kavkaz. Nije se uspio osloboditi vojne službe i posvetiti isključivo književnom radu. Došavši u sukob s kolegom iz vojne škole, oficirom Martinovom, ubijen je u dvoboju.

Kao romantik pjevao je o ljudima snažnih strasti, o proslavljenim junacimai ruskoj prošlosti. Osuđuje društvo kakvo poznaje, te slavi poštenje i snažne karaktere. U romanu "*Junak našega doba*" prikazuje zatvoren krug plemićkog društva, junaka čiji je "*portret sastavljen od poroka sveg našeg pokoljenja*".

## Vanjski linkovi 
Kategorija:Ruski pisci
Kategorija:Pjesnici romantizma
Kategorija:Biografije, Moskva
Kategorija:Rođeni 1814.
Kategorija:Umrli 1841.
Bertolt Brecht

**Bertolt Brecht** (*Eugen Berthold Friedrich Brecht*; Augsburg, 10. februar 1898 – Istočni Berlin, 14. august 1956) bio je njemački dramatičar, pjesnik i pripovjedač.

## Biografija 
Studirao je prirodne nauke i medicinu u Minhenu, ali se ubrzo posvetio pozorištu. Nakon dolaska nacista na vlast 1933., odlazi u inostranstvo. U emigraciji djeluje protiv nacizma i militarizma i to kao dramaturg, pisac i izdavač. 1948. godine vraća se u istočni Berlin i osniva *"Berlinski Ansambl"*. Protestirajući protiv nepravednosti savremene civilizacije, Brecht je počeo s totalnom, anarhističkom pobunom, da bi kasnije prihvatio marksistički nazor na svijet, kojim je snažno obojena njegova cjelokupna društvena satira.

Brechtova nemilosrdna i gorka poruga prema modernom društvu znala je ići do totalne redukcije čovjekove stvarnosti na četiri osnovne funkcije: jesti, bludničiti, mlatiti i pijančevati. Po smionosti svoga izraza, snazi eksperimenata i strastvenosti angažmana Bertolt Brecht je najistaknutiji njemački dramatičar 20. vijeka.

## Djela 
* "Bal"
* "Momak u stroju"
* "Život Galilejev"
* "Prosjački roman"
* "Majka Courage i njena djeca"
* "Kavkaski krug kredom"
* "Dobri čovjek iz Sečuana"

## Reference 
Kategorija:Njemački pisci
Kategorija:Rođeni 1898.
Kategorija:Umrli 1956.
Kategorija:Biografije, Augsburg
Zlatarovo zlato

***Zlatarovo zlato*** je prvi roman Augusta Šenoe (1839-1881) napisan 1871. To je ujedno i prvi hrvatski historijski roman koji govori o zagrebačkoj historiji u XVI. vijeka (nakon Gupčeve Seljačke bune). 
## Radnja 
Roman Zlatarovo zlato je podijeljen na 26 poglavlja. Baziran na historijskim činjenicama predstavlja sliku života u Hrvatskoj, prije svega u Zagrebu. U njemu je Šenoa dao čitavu galeriju ličnosti - plemiće, svećenstvo i građanstvo. Okosnicu romana čine vječiti sukobi plemstva, koje propada, i građanstva koje polahko prodire i preuzima ključne pozicije.
[mini|170px|Statua Dore Krupićeve u Kamenitim vratima u [Zagrebu]]
## Likovi 
* **Obitelj Krupić:**
** Petar Krupić
** Dora Krupićeva
* **Obitelj Gregorijanec:**
** Stjepko Gregorijanec
** Marta Gregorijančeva
** Pavao Gregorijanec
** Niko Gregorijanec
** Anka Gregorijančeva
** Jerko Gregorijanec
* **Ostali likovi:**
** Magda
** Grga Čokolin
** Antun Vramec
** Franjo Filipović
** Blaž Štakor
** Duro Garuc
** Đuro Drašković
** Gašpar Alapić
** Ivan Jakopović
** Klara Grubarova (kasnije Ungnadova)
** ban Ungnad
** Franjo Aranbas

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Literatura
Kategorija:August Šenoa
Antoine Lavoisier

**Antoine-Laurent de Lavoisier** bio je francuski plemić i hemičar.

Smatra se osnivačem moderne hemije. Proglasivši zakon o neuništivosti materije osnovom hemijskih zbivanja, uvodi egzaktne fizikalne metode mjerenja u hemijska istraživanja. Utvrdio je sastav zraka i prirodu kisika, te njegovu ulogu u sagorijevanju i disanju. Do sredstava za svoja istraživanja dolazio je zakupništvom ubiranja poreza, ali kad su zakupnici u Francuskoj revoluciji kolektivno osuđeni na smrt, i on 1794. dolazi pod giljotinu. Kad je čuo za njegovu smrt, Joseph Louis Lagrange lamentirao je: "Bio im je dovoljan trenutak da mu odrube glavu, a možda neće biti dovoljno 100 godina da se rodi slična."

U njegovu čast francuski astronom Lacaille dao je naziv jednom sazviježđu Hemijska peć.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Virtuelni muzej Lavoisiera 

Kategorija:Francuski hemičari
Kategorija:Francuski biolozi
Kategorija:Članovi Francuske akademije nauka
Kategorija:Članovi Kraljevskog društva
Kategorija:Otkrivači hemijskih elemenata
Kategorija:Biografije, Pariz
Kategorija:Rođeni 1743.
Kategorija:Umrli 1794.
Kategorija:Francuska revolucija
Kategorija:Francusko plemstvo
William Cliff

**William Cliff** (Gembloux, 27. decembar 1940.) je belgijski pjesnik

Živi u Bruxellesu, po pjesničkim potkrovljima, otkud se s vremena na vrijeme izvuče i nestane na neko vrijeme krstareći svijetom, najprije Evropom, potom stiže sve do Amerike i Azije. Ta putovanja, koja će dati materijal za *Ameriku*, *Na Orijentu*, dat će novi polet njegovom djelu. Sve do tada pjesme su bile samo evokacija i revokacija susreta na "homoseksualnim sastajalištima".

Stil Williama Cliffa eksplodira (deranžira nesumnjivo) u frankofonoj poeziji njegovog doba. Ponovo ga nalazimo kod Queneaua, dakle, ili u pjesmama Georgesa Perrosa, kod Jeana Geneta ili Charlesa Péguya. Među pjesnicima koji će slijediti, samo stihovi Michela Houellebecqa navode na razmišljanje. Iako je demarš bitno različit : ako Houellebecq piše u razočaranju poput "nedjeljnog pjesnika" da bi iskazao svoju potrebu o potvrđivanju svog mjesta u svijetu, Cliff staje u red uz velikane prošlosti Srednjeg vijeka (kao obrasce on citira Marguerite de Navarre, Charles d'Orléans, ali njegova je egzistencije prije ona u Françoisa Villona).

Dugo vremena privržen svojoj poeziji, često u tradicionalnoj formi, u posljednje vrijeme objavljuje i romane.

## Djela 
* Čovjek sam (*Homo sum*), Gallimard, in *Cahier de poésie 1*, 1973
* Zgazite ga (*Écrasez-le*), Gallimard, 1976
* Hodati po ugljenu (*Marcher au charbon*), Gallimard, 1978
* Amerika (*America*), Gallimard, 1983
* Na Orijentu (*En Orient*), Gallimard, 1986
* Konrad Detrez (*Conrad Detrez*), Le Dilettante, Paris, 1990
* Nacionalni blagdan (*Fête Nationale*), Gallimard, 1992
* Autobiografija (*Autobiographie*), La Différence, 1993
* Dnevnik Nedužnog (''Journal d'un Innocent*), Gallimard, 1996 (prevedeno od Tomislava Dretara  dijelom objavljeno u tjedniku Hrvatsko slovo i časopisu Most (Mostar))
* Belgijsko stanje (*L'État belge*), poèmes, La Table Ronde, 2001
* Sveta obitelj (*La Sainte Famille*), roman, La Table Ronde, 2001
* Zbogom domovino (*Adieu patries*), Le Rocher, coll. Anatolia, Monaco, 2001
* Putnik (*Le Passager*), (roman) Le Rocher, coll. Anatolia, Monaco, 2003
* Sprijeda unatrag u la Rochère (*Passavant la Rochère*), Virgile, 2004
* Dodž (*La Dodge''), roman, Le Rocher, coll. Anatolia, Monaco, 2004

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Cliff,William
Cliff,William