open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dijas Kenešev

**Dijas Erikulj Kenešev**, () rođen 31. marta 1985. u Urdžaru, Kazaška Sovjetska Socijalistička Republika, SSSR (danas Kazahstan) je nekadašnji kazaški biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Dijas Kenešev je nastupio dva puta na olimpijskim igrama, i to na: ZOI 2010. i ZOI 2014. Najbolji su mu rezultati dva 72-a mjesta na ZOI 2010: u utrci na 20 km, kada je s 8:04.5&nbsp;min i četiri promašaja bio sporiji od norveškog biatlonca Emila Heglea Svendsena; te u utrci na 10 km, kada je s 3:56.8&nbsp;min i jednim promašajem bio sporiji od francuskog biatlonca Vincenta Jaya. U štafetnim takmičenjima najbolji mu je plasman bio na ZOI 2010, kada je s Janom Savickijem, Aleksandrom Červjakovim i Aleksandrom Trifonovim, osvojio predzadnje 18-o mjesto iza norveške štafete u sastavu: Halvard Hanevold, Tarjei Bø, Emil Hegle Svendsen i Ole Einar Bjørndalen.

### Svjetska prvenstva 
Kenešev je nastupio na četiri Svjetska prvenstva od SP 2008. do SP 2013, ali nije osvojio ni jednu medalju. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama mu je 33-o mjesto na SP 2009. u utrci na 20&nbsp;km, kada je s tri promašaja i zaostatkom od 3:20.9&nbsp;min bio sporiji od pobjednika norveškog biatlonca Olea Einara Bjørndalena, koji je završio utrku s tri promašaja. U štafetnim utrkama najbolji mu je plasman bilo 19-o mjesto na SP 2013. u štafetnoj utrci, koje je osvojio s Janom Savickijem, Aleksandrom Červjakovim i Sergejom Naumikom.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Keneševa u Svjetskom kupu bio je u sezoni 2008/09. Na prvom nastupu u Östersundu 3. decembra 2008. osvojio je 70-e mjesto u utrci na 20&nbsp;km s dvs promašaja i zaostatkom od 7:31.4&nbsp;min u odnosu na pobjednika Michaela Greisa. Najbolji rezultat u pojedinačnim utrkama mu je 59-o mjesto u sezoni 2009/10. u njemačkom Oberhofu 9. januara 2010. u utrci na 10&nbsp;km, kada je s tri promašaja bio 3:03.1&nbsp;min sporiji od pobjednika ruskog biatlonca Jevgenija Ustjugova. U ekipnim utrkama u sezoni 2010/11. ostvario je najbolji rezultat u štafetnoj utrci 23. januara 2011. u Antholzu s Aleksandrom Červjakovim, Janom Savickijem i Nikolajem Brajčenkom osvojivši 14-o mjesto.

### Azijske igre 
## Prestanak karijere 
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukao se 2016. godine.

## Privatni život 
## Nagrade 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Kazahstanski biatlonci
Kategorija:Rođeni 1985.
Kategorija:Biografije, Urdžar
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2010.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Kategorija:Kazahstanski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Azijskim igrama 2011.
Narode, narode / Ratar

**Narode, narode / Ratar** prva je singl ploča bosanskohercegovačkog i jugoslavenskog pjevača Seida Memića Vajte nakon njegovog odlaska iz progresivne rok grupe Teška industrija. Objavljena je 1977. u izdanju zagrebačke diskografske kuće Jugoton. Muziku i aranžmane za obje pjesme napisao je Nikola Borota- Radovan, koji je ujedno producent i pisac teksta za pjesmu na A-strani singl ploče "Narode, narode".  
Komponirana je u stilu rok-muzike u ritmu bosanskohercegovačke narodne muzike,  
Na B-strani je rok balada "Ratar" komponirana na tekst preuzet od srbijanskog pjesnika Đure Jakšića.

Seid Memić Vajta se i na prvoj solističkoj singl ploči posebno istakao svojim prepoznatljivim dubokim pjevačkim glasom, a njegovo pjevanje pratio je sastav Balkan Express. Muzički i tekstualno Vajta je nastavio u istom stilu kao i kad je pjevao s progresivnom rok grupom Teška industrija, prije njegovog velikog i uspješnog zaokreta ka pop-muzici i šlageru.

## Muzički primjeri 
* "Narode, narode"
* "Ratar"

## Reference 
Kategorija:Singlovi Seida Memića Vajte
Kategorija:Singlovi iz 1977.
Kategorija:Singlovi u izdanju Jugotona
Arktički rt

mini|250px|lijevo|Prazne bačve nafte na Arktičkom rtu
**Arktički rt** najsjevernija je tačka ruskog arhipelaga Sjeverna zemlja.

Udaljen 990,8 km od Sjevernog pola, često je polazna tačka ekspedicija kojima je cilj taj pol.

## Geografija 
Protežući se prema Arktičkom okeanu od lednika Molotov, koje je, pak, najsjevernije ostrvo u arhipelagu. Za vrijeme Staljinove vladavine bio je poznat kao Molotovljev rt.

Arktički rt nije najsjevernija tačka Rusije nego je to rt Fligeli na Rudolfovom ostrvu, koje je dio Zemlje Franje Josipa. Najsjevernija tačka azijskog kopna jest rt Čeljuskin.

Arktički rt označava i sjeveroistočnu granicu Karskog mora, koju čini istočni kraj linije između rta Kohlsaat u Zemlji Franje Josipa i ovog rta.

## Reference 
Kategorija:Rtovi u Rusiji
Kategorija:Krajnje tačke Rusije
Nogometne utakmice Crna Gora – Srbija

## Utakmice
|}

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Crna Gora–Srbija na EU-Football.info
* Crna Gora–Srbija na National-Football-Teams.com

Srbija
Crna Gora
Yoav Gallant

**Yoav Gallant** (rođen 8. novembra 1958.) je izraelski političar i bivši vojni oficir koji je služio kao ministar odbrane između 2022. i 2024. Gallant je bio oficir vojnog zapovjedništva južnog Izraela, Izraelske mornarice, Izraelskim odbrambenim snagama. U januaru 2015. ušao je u politiku, pridruživši se novoj stranci Kulanu. Nakon što je izabran u Kneset, imenovan je za ministra građevinarstva. Krajem 2018. pridružio se Likudu, nedugo nakon čega je postao ministar. Godine 2020. imenovan je za ministra prosvjete, a sljedeće godine postao je ministar odbrane. Dana 5. novembra 2024., premijer Benjamin Netanyahu je objavio da je otpustio Gallanta 7. novembra i tražio da ga zamijeni Israel Katz. 

Međunarodni krivični sud je 21. novembra 2024. izdao nalog za hapšenje Gallanta zajedno s Netanyahuom i vođom Hamasa Muhamedom Deifom zbog navodnih ratnih zločina i zločina protiv čovječnosti počinjenih tokom rata Izraela i Hamasa.

## Biografija 
Rođen je 8. novembra 1958. u Jaffi u porodici poljskih jevrejskih imigranata. Njegova majka, Fruma, preživjela je Holokaust koja je kao dijete bila na SS Exodusu. Zajedno sa ostalim izbjeglicama iz Exodusa, Britanci su je deportovali u Hamburg, a u Izrael je stigla 1948. Po zanimanju je bila medicinska sestra. Njegov otac, Michael, borio se protiv nacista kao partizan u šumama Ukrajine i Bjelorusije, a također je emigrirao u Izrael 1948. Služio je u brigadi Givati ​​u arapsko-izraelskom ratu 1948, uključujući jedinicu Samsonove lisice, i smatran je jedan od najboljih snajperista u Izraelskim odbrambenim snagama|-u. Učestvovao je u operaciji Yoav, tokom koje je bio prvi vojnik koji je ušao u tvrđavu Suvajdan u Iraku.  Sinu je dao ime po nazivu operacije. ono je poništeno zbog navoda o izgradnji neovlaštenog prilaza njegovoj kući i sadnji maslinika na javnom zemljištu van granica njegovog posjeda.

## Reference
Kategorija:Rođeni 1958.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Tel Aviv
Kategorija:Izraelski političari
Kategorija:Optuženi za ratne zločine
Nogometna reprezentacija Mandžukua

**Nogometna reprezentacija Mandžukua** () bila je međunarodna nogometna reprezentacija iz Mandžukua i istočne Unutrašnje Mongolije koju su okupirali Japanci, koju su osnovali bivši zvaničnici dinastije Qing uz pomoć Japanskog Carstva 1932. Zbog politike nepriznavanja Sjedinjenih Američkih Država i drugih zemalja prema Mandžukuou, timu nije bilo dozvoljeno da se pridruži FIFA-i, te stoga nije imao pravo da učestvuje na Svjetskom prvenstvu. Mandžurija je odigrala tri međunarodne utakmice sve protiv Japana tokom kasnih 1930-ih, izgubivši svaku od njih, primivši 16 golova bez datog gola.

Prve dvije utakmice održane su u septembru 1939. u sklopu "**Prvenstvenih igara prijateljstva sa Japanom, Mandžukuom i Kinom**" (Nichi-Man-Ka Kokan Kyogikai), japanskog nasljednika Dalekoistočnog prvenstva koje je ukinuto izbijanjem Drugog kinesko-japanskog rata. Treći meč održan je na Istočnoazijskim igrama (Toa Taikai), koje su održane kako bi se proslavila 2600. godišnjica Japanskog Carstva, ali i kako bi se proslavio početak Velike istočnoazijske sfere zajedničkog prosperiteta.

## Spisak utakmica 
: *Svi rezultati listaju golove Mandžukua prve.*

## Također pogledajte 
* Mandžukuo
* Nogomenti savez Mandžukua
* Nogometna reprezentacija Kine
* Nogometna reprezentacija Kineskog Taipeija

## Reference 
*
Kategorija:1932. u Kini
Kategorija:Nogomet u Mandžukuu
Mandžukuo
Mandžukuo
Nogometna reprezentacija Malajske Federacije

**Nogometna reprezentacija Malajske Federacije** predstavljala je Malajsku Federaciju tokom njenog postojanja od 1948. do 1963. Današnja nogometna reprezentacija Malezije, aktivna od Merdeka turnira 1963, smatra se njenim direktnim nasljednikom.

## Takmičarski rekord 
### FIFA Svjetsko prvenstvo 
### Olimpijske igre 
### AFC azijski kup 
### Azijske igre 
### SEA igre 
## Rekordi 
:

## Selektori 
## Nagrade i postignuća 
[desno|mini| Pobjednik druge sezone [Merdeka turnir|Merdeka kupa 1958, nogometni tim Malezijske Federacije, pet godina prije spajanja u Maleziju. Na slici je i Tunku Abdul Rahman (u sredini), prvi premijer Malaje i u to vrijeme predsjednik Nogometnog saveza Malezijske Federacije i Azijske nogometne konfederacije.]]

### Kontinentalni 
* **Azijske igre**
** Datoteka:Med_3.png Bronzana medalja (1): 1962.

### Regionalni 
* **SEA igre**
** Datoteka:Med_1.png **Zlatna medalja** (1): 1961.
** Datoteka:Med_3.png Bronzana medalja (1): 1959.

### Prijateljske 
* **Pestabola Merdeka**
** Datoteka:Simple_cup_icon.svg **Osvajači** (3): 1958, 1959, 1960.*****
** Datoteka:Med_2.png Drugoplasirani (1): 1961.
* **Kup nezavisnosti Južnog Vijetnama**
** Datoteka:Med_2.png Drugoplasirani (1): 1961.

: ***** *nagrada podijeljena*

## Također pogledajte 
* Malajska Federacija
* Nogometni savez Malajske Federacije
* Nogometna reprezentacija Malezije

## Reference 
Malajska Federacija
*
Malajska Federacija
Jan Savicki

**Jan Anatoljevič Savicki**, () rođen 29. aprila 1987. u Rideru, Kazaška Sovjetska Socijalistička Republika, SSSR (danas Kazahstan) je nekadašnji kazaški biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Jan Savicki je nastupio dva puta na olimpijskim igrama, i to na: ZOI 2010. i ZOI 2014. Najbolji mu je rezultat 20-o mjesto na ZOI 2014 u utrci na 20 km, kada je s 2:28.3&nbsp;min i jednim promašajem bio sporiji od francuskog biatlonca Martina Fourcada. U štafetnim takmičenjima najbolji mu je plasman bio na ZOI 2010, kada je s Dijasom Keneševim, Aleksandrom Červjakovim i Aleksandrom Trifonovim, osvojio predzadnje 18-o mjesto iza norveške štafete u sastavu: Halvard Hanevold, Tarjei Bø, Emil Hegle Svendsen i Ole Einar Bjørndalen.

### Svjetska prvenstva 
Savicki je nastupio na devet Svjetskih prvenstava od SP 2007. do SP 2017, ali nije osvojio ni jednu medalju. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama su mu dva jedanaesta mjesta: na SP 2013. u utrci na 20&nbsp;km, kada je s jednim promašajem i zaostatkom od 1:53.8&nbsp;min bio sporiji od pobjednika francuskog biatlonca Martina Fourcada; te na SP 2016. u utrci na 20&nbsp;km, kada je s jednim promašajem i zaostatkom od 2:32.0&nbsp;min bio sporiji od pobjednika francuskog biatlonca Martina Fourcada. U štafetnim utrkama najbolji mu je plasman bilo 14-o mjesto na SP 2017. u štafetnoj utrci, koje je osvojio s Maksimom Braunom, Antonom Pantovim i Vasilijem Podkoritovim; te jedanaesto mjesto na istom prvenstvu u mješovitoj štafeti s  Olgom Poltoranjinom, Anom Kistanovom i Maksimom Braunom

### Svjetski kup 
Prvi nastup Savickija u Svjetskom kupu bio je u sezoni 2008/09. Na prvom nastupu u Hochfilzenu 14. decembra 2008. nastupio je u štafeti s Aleksandrom Červjakovim, Dijasom Keneševim i  
Sergejom Naumikom osvojivši 18-o mjesto. Najbolji rezultat u pojedinačnim utrkama mu je 16-o mjesto u sezoni 2012/13. u italijanskom Antholzu 18. januara 2013. u utrci na 10&nbsp;km, kada je bez promašaja bio 1:02.7&nbsp;min sporiji od pobjednika ruskog biatlonca Antona Šipuljina. U ekipnim utrkama u sezoni 2016/17. ostvario je najbolji rezultat u pojedinačnoj štafetnoj utrci 12. marta 2017. u Kontiolahtiju s  Galinom Višnjevskom osvojivši peto mjesto.

### Azijske igre 
## Prestanak karijere 
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukao se 2016. godine.

## Privatni život 
## Nagrade 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Kazahstanski biatlonci
Kategorija:Rođeni 1987.
Kategorija:Biografije, Rider (Kazahstan)
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2010.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Kategorija:Kazahstanski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Azijskim igrama 2011.
Kategorija:Biatlonci na Azijskim igrama 2017.
Nogometna reprezentacija Koreje U-20

**Nogometna reprezentacija Koreje U-20**, poznata i kao **Ujedinjena nogometna reprezentacija Koreje**, bila je nacionalna reprezentacija Koreje do 20 godina, kao kombinovani reprezentativni tim koji predstavlja Južnu Koreju i Sjevernu Koreju . Njihovo jedino učešće na turnirima koje je odobrila FIFA bilo je na Svjetskom prvenstvu za mlade 1991.

## Historija 
Međukorejske sportske konferencije održavale su se na preporuku Međunarodnog olimpijskog komiteta od 1963, ali su konferencije uvijek propadale sve do 1980-ih, jer se obje strane nisu slagale. U februaru 1991, međutim, odlučili su da naprave korejske ujedinjene timove u stonom tenisu i nogometu.

Iste godine, i Jug i Sjever su se kvalifikovali za FIFA Svjetsko prvenstvo za mlade kao pobjednici i drugoplasirani AFC omladinskog prvenstva 1990, pa su hitno napravili savezničku nogometnu reprezentaciju do 20 godina za svjetsko prvenstvo uSjeverna Korejaos zabrinutosti oko komunikacije i timskog rada. Deset južnokorejskih i osam sjevernokorejskih igrača činili su jedinstveni tim, a njihov selektor bio je sjevernokorejac An Se-uk. Zastava ujedinjenja Koreje, koja se sastoji od plave slike Korejskog poluostrva na bijeloj pozadini, bila je simbol koji je koristio tim koji se takmičio pod imenom "Koreja".

Koreja je započela svoje Svjetsko prvenstvo za mlade igrajući protiv favorita Argentine. Jedini pogodak na utakmici bio je pogodak sjevernokorejskog nogometaša Cho In-chola sa oko 27 metara u 88. minuti, čime je Koreja osigurala jedinu pobjedu u grupnoj fazi. Korejski tim izgubio bi utakmicu grupne faze protiv Irske, da nije sjevernokorejski nogometaš Choi Chol izjednačio u 89. minuti. Uspjeli su da se plasiraju u nokaut fazu, iako su posljednju utakmicu grupne faze protiv domaćina i eventualnog prvaka Portugala izgubili jednim golom. Ipak, najgori poraz su doživjeli u četvrtfinalnoj utakmici protiv Brazila.

## Rezultati 
## Stručni štab 
## Igrači 
## Također pogledajte 
* Nogometna reprezentacija Sjeverne Koreje
* Nogometna reprezentacija Južne Koreje
* Sportski timovi ujedinjene Koreje
* Nogometna reprezentacija Sjeverne Koreje U-20
* Nogometna reprezentacija Južne Koreje U-20
* Nogometno rivalstvo Sjeverne i Južne Koreje

## Reference 
Kategorija:Sportski timovi ujedinjene Koreje
Kategorija:Odnosi Sjeverna Koreja–Južna Koreja
Kategorija:1991. u nogometu
Kategorija:1991. u Južnoj Koreji
Kategorija:1991. u Sjevernoj Koreji
Koreja U-20
Muhamed Deif

**Muhamed Diab Ibrahim el-Masri** (, 1965-2024), poznatiji kao **Muhamed Deif**, bio je palestinski zapovjednik Brigade El-Kasam, militantnog krila islamističke organizacije Hamas.

## Biografija 
### Rani život 
Rođen je oko 1965. u izbjegličkom kampu Kan Junis u Pojasu Gaze, u porodici koja je izbjegla ili je protjerana tokom palestinskog rata 1948. Navodno je privremeno napustio školu kako bi izdržavao svoju porodicu sa niskim primanjima, a kasnije je diplomirao hemiju na Islamskom univerzitetu u Gazi 1988, gdje je osnovao pozorišnu grupu.

### Hamas 
Pridružio se Hamasu 1987, nekoliko sedmica nakon što je uspostavljen tokom Prve intifade protiv izraelske okupacije, a kasnije je postao poznat kao Muhamed Deif, što na arapskom znači 'gost', vjerovatno u vezi sa nomadskim načinom života koji je usvojio kako bi izbjegao napad. Tokom 1990-ih i ranih 2000-ih planirao je nekoliko samoubilačkih bombaških napada, uključujući bombaške napade na ulicu Jaffa 1996. Postao je čelnik brigada El-Kasam 2002. i razvio sposobnosti grupe, transformišući je iz grupe amaterskih ćelija u organizirane vojne jedinice. On je osmislio strategiju grupe da kombinuje raketne napade na Izrael sa ratovanjem u tunelima i bio je centralna figura u planiranju napada na Izrael koji je predvodio Hamas 2023. koji je pokrenuo rat Izrael-Hamas.

Deif je od 1995. na spisku Izraelske vojske najtraženijih zbog ubijanja izraelskih vojnika i civila. Palestinske vlasti su ga pritvorile na zahtjev Izraela 2000. prije nego što je pobjegao nekoliko mjeseci kasnije. Bio je meta višestrukih izraelskih pokušaja atentata od 2001, preživio je najmanje sedam pokušaja ubistva. Njegova supruga, maloljetni sin i trogodišnja kćerka ubijeni su u izraelskom zračnom napadu 2014. Sjedinjene Države i Evropska unija dodale su Deifa na svoje terorističke liste 2015. i 2023. U maju 2024, tužilac Međunarodnog krivičnog suda podnio je naloga za hapšenje Deifa i nekoliko drugih lidera Hamasa i Izraela zbog njihovog ratnog ponašanja.

Izrael tvrdi da je Deif ubijen u zračnom napadu na El-Mavasi 13. jula 2024, što je Hamas negirao. Početkom novembra 2024. objavljeno je da je Hamas privatno priznao njegovu smrt, ali je Hamas objavio izjavu u kojoj osporava izvještaj novina.

Hamas je prvobitno negirao Deifovu smrt, ali je na kraju potvrdio njegovu smrt 30. januara 2025.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1965.
Kategorija:Umrli 2024.
Kategorija:Biografije, Pojas Gaze
Kategorija:Zapovjednici Hamasa
Kategorija:Optuženi za ratne zločine
Muhamed Sinvar

**Muhamed Ibrahim Hasan Sinvar** (.) bio je palestinski političar koji od oktobra 2024. do 13. maja 2025. služio kao vođa Hamasa u Pojasu Gaze, nakon svog brata Jahje Sinvara predsjedavajućeg političkog ogranka Hamasa i prethodnog vođe Hamasa u Pojasu Gaze, koji je ubijen u ratu Izraela i Hamasa. On je također bio vođa brigade El-Kasam, vojnog krila Hamasa.

Proveo je nekoliko godina u izraelskim zatvorima 1990-ih i postao vođa Hamasove brigade Kan Junis 2005. Izrael je bezuspješno pokušao izvršiti nekoliko atentata na njega. Izrael je nekoliko puta pokušao da ga ubije, a atentat je uspio u maju 2025.

## Rani život 
Rođen je u izbjegličkom kampu Kan Junis 1975. Sinvarovi nana i djed pobjegli su iz El-Majdal Askalana (Aškelon) tokom arapsko-izraelskog rata 1948. Pridružio se vojnom pokretu Hamasa 1991.

Bio je predmet šest pokušaja atentata od strane Izraela u prošlosti, a posljednji je bio u maju 2021. Hamas je objavio da je umro 2014. tokom rata između Izraela i Gaze, ali se kasnije pokazalo da je to netačna informacija. Sinvar se vjerovatno skrivao u tunelima ispod pojasa Gaze.

Izraelski obavještajci vjeruju da je jedan od organizatora napada na Izrael 7. oktobra 2023. predvođenog Hamasom. Izrael ga je učinio jednim od najtraženijih ljudi u svojoj vojnoj operaciji u Gazi, dajući nagradu od 300.000 dolara za informacije o
tome gdje se nalazi. On je navodno bio blizak saradnik svog brata, Jahja Sinvara, tokom rata.

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1975.
Kategorija:Umrli 2025.
Kategorija:Biografije, Pojas Gaze
Kategorija:Zapovjednici Hamasa
Da šutiš

**"Da šutiš"** pjesma je bosanskohercegovačkog pjevača Edina Dervišhalidovića, poznatijeg po estradnom imenu Dino Merlin. Šesta je po redu pjesma s njegovog studijskog albuma "Ispočetka", kojeg su 2008. na CD-u, kaseti i LP ploči objavili izdavačke kuće: Muzička produkcija javnog servisa Bosne i Hercegovine, Croatia Records, Magaza i City Records.

Tekst je napisao Edin Dervišhalidović, koji je ujedno bio i kompozitor ove balade. Snimljen je i video spot u kojem je Dervišhalidović otpjevao ovu pjesmu u duetu sa Eldinom Huseinbegovićem. Zasnovana je na bliskoistočnoj muzici, a njen uvod otpjevao je Huseinbegović na arapskom jeziku.

"Da šutiš" je ostvarila dobar uspjeh kod publike, a zajedno s ostalim pjesmama s novog albuma otpjevana je na promotivnom koncertu Dine Merlina 19. jula iste godine na stadionu Koševo (pogledati muzički primjer). 

## Muzički primjer 
* "Da šutiš"

## Reference 
Kategorija:Pjesme Dine Merlina
Kategorija:Singlovi iz 2008.
Kategorija:Albumi u izdanju Croatia Recordsa
Jahja Sinvar

Jahja Ibrahim Hasan Sinvar (; 29. oktobra 1962-16. oktobar 2024.) bio je palestinski političar koji je bio predsjedavajući Hamasovog političkog biroa od augusta 2024, i vođa Hamasa u pojasu Gaze od februara 2017. do smrti u oktobru 2024, naslijedivši Ismaila Hanijeha u obje uloge.

Rođen je u izbjegličkom kampu Kan Junis u Gazi koju su okupirali Egipćani 1962. u porodici koja je protjerana ili pobjegla iz Majdal Askalana (Aškelon) tokom arapsko-izraelskog rata 1948. Završio je studije na Islamskom univerzitetu u Gazi, gdje je diplomirao arapske studije. Godine 1989. Sinvar je u Izraelu osuđen na četiri doživotne kazne zatvora zbog orkestriranja otmice i ubistva dva izraelska vojnika i četvorice Palestinaca za koje je smatrao da su kolaboracionisti. Proveo je 22 godine u zatvoru do puštanja na slobodu među 1.026 drugih u razmjeni zarobljenika 2011. za izraelskog vojnika Gilada Šalita. Sinvar je bio jedan od suosnivača sigurnosnog aparata Hamasa.

Godine 2017, izabran je za vođu Hamasa u Gazi i tvrdio je da će sljedeće godine nastaviti 'mirni, narodni otpor', podržavajući proteste na granici u Gazi 2018-2019, iako se također navodi da je bio posvećen uništenju Izraela i kaže se da je vojnu konfrontaciju vidio kao jedini put ka "oslobađanju Palestine", rekavši da će se ovo postići "silom, a ne pregovorima". Također je razvio jake veze sa Iranom. Nakon što je ponovo izabran za vođu Hamasa 2021,  te iste godine preživio je pokušaj atentata od strane Izraela. On se naširoko smatra glavnim umom iza napada Hamasa na Izrael 7. oktobra 2023. nakon kojeg je uslijedio rat Izrael-Hamas koji se prelio na druge dijelove Bliskog istoka.

Hamas i Brigada Izuddin el-Kasam proglašene su terorističkim organizacijama od strane Sjedinjenih Država, Evropske unije i drugih zemalja, a u septembru 2015, Sjedinjene Države su ga posebno proglasili teroristom. Sinar je ubijen 16. oktobra 2024. tokom vatrenog obračuna sa izraelskom vojskom.

## Reference 
### Izvori 
#### Knjige 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### Članci iz časopisa 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### Ostalo 
* 
* 
* 
* 
* 

Kategorija:Rođeni 1962.
Kategorija:Umrli 2024.
Kategorija:Biografije, Pojas Gaze
Kategorija:Zapovjednici Hamasa
Fatah

**Fatah** (, formalno Palestinski nacionalni oslobodilački pokret (), je palestinska nacionalistička i socijaldemokratska politička stranka. To je najveća frakcija konfederirane višestranačke Palestinske oslobodilačke organizacije (PLO) i druga po veličini stranka u Palestinskom zakonodavnom vijeću (PLC). Mahmoud Abbas, predsjednik palestinskih vlasti, je predsjedavajući Fataha.

Fatah je historijski bio uključen u oružanu borbu protiv države Izrael (kao i Jordana tokom sukoba u Crnom septembru 1970-1971) i održavao je niz militantnih grupa, koje su izvodile napade na vojne ciljeve, kao i na izraelske civile, posebno uključujući masakr na Masakr na obalnom putu 1978, iako se grupa povukla iz oružanog sukoba protiv Izraela u vrijeme Sporazuma iz Osla, kada priznala je Izrael, što mu je dalo ograničenu kontrolu nad okupiranim palestinskim teritorijama. Tokom Druge intifade (2000-2005), Fatah je intenzivirao oružani sukob protiv Izraela, preuzimajući odgovornost za brojne samoubilačke napade. Fatah je bio blisko identificiran sa rukovodstvom njegovog osnivača i predsjedavajućeg, Yassera Arafata, sve do njegove smrti 2004, kada ga je Faruk Kaddoumi ustavno naslijedio na mjestu predsjedavajućeg Fataha i ostao na toj poziciji do 2009, kada je Abas izabran za predsjedavajućeg. Od Arafatove smrti, frakcionizam unutar ideološki raznolikog pokreta postao je očigledniji.

Na izborima 2006. za Palestinskom zakonodavnom vijeću, stranka je izgubila većinu od Hamasa. Hamasova zakonodavna pobjeda dovela je do sukoba između Fataha i Hamasa, pri čemu je Fatah zadržao kontrolu nad Palestinskom nacionalnom upravom na Zapadnoj obali preko svog predsjednika. Fatah je također aktivan u kontroli palestinskih izbjegličkih kampova.

## Ideologija 
Fatah ima status člana Socijalističke internacionale i status posmatrača unutar Partije evropskih socijalista.

Izdanje Fatahovog podzemnog časopisa *Filastinuna Nida al-Hayat* iz novembra 1959. ukazivalo je na to da je pokret motivisan statusom palestinskih izbjeglica u arapskom svijetu:

Oružana borba – kakva se manifestovala u arapskom ustanku u Palestini 1936–1939. i vojnoj ulozi palestinskih boraca pod vođstvom Abd al-Qadira al-Husaynija u Arapsko–Izraelskom ratu 1948. bila je ključna za Fatahovu početnu ideologiju o tome kako osloboditi Palestinu.

## Bilješke 
## Reference 
## Dodatna literatura 
* 
*
*
*Haghshenas, Seyyed Ali, "Social and political structure of Lebanon and its influence on [the] appearance of [the] Amal Movement", Tehran, Iran, 2009.

## Vanjski linkovi 
*
*Bivši sajt (arhivirano)
*Fatahov ustav
* Novine Al-Krama (Fatahov ured za odnose s javnošću)
*Definicija Fataha 
*Intervju na Radio France Internationalu s članom Centralnog komiteta Fataha Abdallahom Al Frangijem 
*Kolekcija od preko 300 Fatahovih postera
*Napadi pripisani FATAH-u u bazi podataka o terorizmu START-a

Kategorija:Palestina
Kategorija:Političke organizacije
Nogometna reprezentacija Ruske Imperije

**Nogometna reprezentacija Ruske Imperije** bila je nogometna reprezentacija koja je predstavljala Rusku Imperiju od 1910. do 1914.

## Historija 
[mini|265x265piksel|Nogometna reprezentacija Ruske Imperije na [Olimpijske igre 1912.|Olimpijskim igrama 1912.]]
Ruska Imperija odigrala je svoju prvu nezvaničnu utakmicu u oktobru 1910. protiv reprezentacije Bohemije, pobjedom od 5-4. Sveruski nogometni savez osnovan je u januaru 1912. i iste godine je primljen u FIFA-u. Prva zvanična utakmica bila je u drugom kolu protiv reprezentacije Finske na Olimpijskim igrama 1912. u Stokholmu, pri čemu su se Finci takmičili odvojeno, iako su u to vrijeme bili dio Imerije. Utakmice sa reprezentacijom Njemačke i Francuske bili su planirani za proljeće 1915, ali su otkazane. Veliki broj igrača je ubijen u ratu, a drugi su pobjegli iz zemlje nakon Oktobarske revolucije 1917. i FIFA ju je prihvatila kao nasljednika nogometne reprezentacije Ruske Imperije, a 1992. postaje nogometna reprezentacija Rusije.

## Selektori 
*  Georges Duperron (1910–1913)
*  Robert Fulda (1914)

## Takmičarski rekord 
### Olimpijske igre 
## Utakmice 
Nogometna reprezentacija Ruske Imperije odigrala je ukupno 8 zvaničnih i 8 nezvaničnih utakmica između oktobra 1910. i jula 1914.

(1) Rezultat Ruske Imperije prikazan je prvi.

## Međusobni susreti 
*Utakmice do 12. jula 1914.*

## Statistika igrača 
Podaci igrača uključuju samo zvanične međunarodne utakmice.

### Najviše nastupa 
### Najviše golova 
## Reference 
*
Ruska Imperija
Poligamija u Kirgistanu

U Kirgistanu, **poligamija** je nezakonita, mada je pitanje oko iste već nekoliko decenija vruća politička tema. Kirgistan je tradicionalno muslimanska država, čije stanovništvo je moderativno kozervativno, te je bilo brojnih pokušaja da se uvedu zakoni o građanskim poligamnim brakovima, posljednji put 2007. godine.

Mada u praksi nelegalna, ista je široko tolerisana i donekle rasprostranjena, naročito u konzervativnijim sredinama, te protiv počinitelja iste se rijetko kada vodi pravni postupak.

## Reference 
## Vanjski linkovi
Prva intifada

**Prva intifada** (, 'Prvi ustanak'), također poznata kao **Prva palestinska intifada**, bila je neprekidna serija protesta građanske neposlušnosti i nereda koje su izveli Palestinci u palestinskim teritorijama pod okupacijom Izraela. Bila je motivirana kolektivnom palestinskom frustracijom zbog izraelske vojne okupacije Zapadne obale i Pojasa Gaze koja se približavala dvadesetogodišnjici, a započela je nakon arapsko-izraelskog rata 1967. Pobuna je trajala od decembra 1987. do Madridske konferencije 1991, iako neki datiraju njen završetak na 1993, kada je potpisan sporazum iz Osla. u izbjegličkom kampu Jabalia nakon što se izraelski vozač kamiona sudario sa parkiranim civilnim vozilima, ubivši četiri palestinska radnika, od kojih su trojica bila iz izbjegličkog kampa. Palestinci su optužili da je sudar bio namjeran odgovor na ubistvo jednog Izraelca u Gazi nekoliko dana ranije. Izrael je negirao da je nesreća, koja se dogodila u vrijeme pojačanih tenzija, bila namjerna ili koordinirana. Bilo je grafita, barikadiranja, i široko rasprostranjenog bacanja kamenja i molotovljevih koktela na izraelsku vojsku i njenu infrastrukturu unutar Zapadne obale i Pojasa Gaze. Ovo je u kontrastu s građanskim naporima uključujući generalne štrajkove, bojkote izraelskih institucija civilne uprave u Pojasu Gaze i na Zapadnoj obali, ekonomski bojkot koji se sastoji od odbijanja da se u izraelskim naseljima radi na izraelskim proizvodima, odbijanja plaćanja poreza i odbijanja vožnje palestinskim automobilima sa izraelskim licencama.

Izrael je kao odgovor rasporedio oko 80.000 vojnika. Izraelske protivmjere, koje su u početku uključivale često korištenje bojne municije u slučajevima nemira, Human Rights Watch je kritikovao kao nesrazmjerne, pored prekomjerne upotrebe smrtonosne sile od strane Izraela. U prvih 13 mjeseci ubijeno je 332 Palestinca i 12 Izraelaca. Slike vojnika koji tuku adolescente toljagama su potom dovele do prihvatanja ispaljivanja polusmrtonosnih plastičnih metaka.

Među Izraelcima, ubijeno je 100 civila i 60 izraelskih vojnika, često od strane militanata izvan kontrole Intifadinog Jedinstvenog nacionalnog vođstva ustanka, a više od 1.400 izraelskih civila i 1.700 vojnika je ranjeno. Nasilje unutar Palestine je također bila istaknuta karakteristika Intifade, sa široko rasprostranjenim pogubljenjima oko 822 Palestinca koja su ubijena kao navodni izraelski kolaboracionisti (1988–april 1994). U to vrijeme Izrael je navodno dobio informacije od oko 18.000 Palestinaca koji su bili kompromitovani, iako je manje od polovine imalo dokazan kontakt s izraelskim vlastima. Druga intifada koja je uslijedila održana je od septembra 2000. do 2005.

## Reference 
## Dodatna literatura 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* , out-of-print, now downloadable at civilresistance.info
* 
* 
* 
* 
* 

*
Kategorija:Sukobi u 1987.
Kategorija:1987. u Izraelu
Kategorija:1987. u Palestini
Kategorija:Vojna historija Izraela
Kategorija:Vojna historija Palestine
Kategorija:Odnosi Izrael–Palestina
Pacta sunt servanda

***Pacta sunt servanda***  ("sporazumi se moraju održati") je temeljni princip zakona koji smatra da su međunarodni ugovori/sporazumi ili ugovori obavezujući za strane koje su ga sklopile.  To je princip pretežno međunarodnog običajnog prava.  Prema Hansu Wehbergu, profesoru međunarodnog prava, *"mali broj pravila za uređenje društva ima tako dubok moralni i vjerski utjecaj"* kao što je ovo pravilo.

U svom najprostijem smislu, načelo se odnosi na privatne ugovore i propisuje da se odredbe, odnosno klauzule ugovora vode kao zakon između dvije ili više ugovornih strana, te prema tome implicira da zanemarivanje njihovih obaveza predstavlja kršenje ugovora. Prvi poznati izraz brokarda nalazi se u spisima kanoniste kardinala Hostiensisa iz 13. stoljeća nove ere, koji su potom objavljeni u 16. stoljeću.

## Moderna jurisprudencija 
U jurisdikcijama i građanskog i običajnog prava, princip je povezan sa opštim principom korektnog ponašanja u trgovini, uključujući pretpostavku dobre vjere (Bona fides). Iako većina jurisdikcija u svijetu ima neki oblik dobre vjere u svojim pravnim sistemima, postoji debata o tome kako se ona determiniše i mjeri.  Naprimjer, u Sjedinjenim Državama – jurisdikciji *common law* – podrazumijevana jeobaveza dobre vjere i poštenog poslovanja postoji u svim komercijalnim ugovorima. 

## Međunarodno pravo 
Pod međunarodnim pravom, *"svaki ugovor koji je na snazi je obavezujući za strane i moraju ga izvršavati u dobroj vjeri ."*  Ovo daje pravo državama potpisnicama Bečke konvencije o pravu međunarodnih ugovora (potpisana 23. maja 1969. , stupila na snagu 27. januara 1980.) da zahtijevaju da se obaveze uspostavljene ugovorima poštuju i da računaju na to da će se te obaveze i prava ispoštovati. Ova osnova dobre vjere za ugovore podrazumijeva da se jedna strana u ugovoru ne može pozivati na odredbe svog domaćeg zakona kao opravdanje za nemar prema svojim obaveza određenim u ugovoru o kojem je riječ.

Jedina ograničenja apliciranja principa *pacta sunt servanda* su imperatorne norme iz opšteg međunarodnog prava, koje se nazivaju " *jus cogens* ", ili *prinudno pravo*. Također, pravni princip *clausula rebus sic stantibus* u međunarodnom običajnom pravu  dopušta neizmirivanje obaveza prema ugovoru zbog neizbježne promjene okolnosti.

## Vidi takođe
* Kršenje ugovora
* Kršenje mira
* Schubert Jurisprudence
* Efikasno kršenje ugovora
* Fundamentalna povreda
* Hugo Grotius
* Spisak latinskih izreka
* Spisak zakonskih latinskih termina

## Izvori 
## Vanjski linkovi 
* Britannica Online Encyclopedia - Pacta sunt servanda
* Richard Hyland, *Pacta sunt servanda* : meditacija , *Virginia Journal of International Law* 34, br. 2 (1994): 405–433.
Kategorija:Međunarodno pravo
Kategorija:Građansko pravo
Industrijski snijeg

u (Hessen, Njemačka)]]

**Industrijski snijeg** pojavljuje se u blizini izvora toplote, vlage i atmosferskih čestica, obično noću, u kombinaciji niskih temperatura, stagnirajućih niskih stratusnih oblaka ili magle i temperaturne inverzije. Pada s male nadmorske visine kao fini šiljci leda, pošto nisu imali vremena da narastu do snježne pahulje uobičajenijeg oblika. Njemačkoj, Sjevernoj Italiji (gdje se naziva *neve chimica* – "hemijski snijeg"), Mađarskoj, u Kanadi (gdje se naziva rafinerijski ili biljni snijeg), Ujedinjenom Kraljevstvu i Teksasu.

## Također pogledajte 
* Snijeg

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 


Kategorija:Led
Kategorija:Oblici vode
Kategorija:Vremenske opasnosti
Druga intifada

**Druga intifada** (, 'Drugi ustanak'), također poznata kao **Intifada Al-Akse**, bila je velika pobuna Palestinaca protiv Izraela i njegove okupacije od 2000. Period pojačanog nasilja na palestinskim teritorijama i Izraelu nastavio se do Samit u Šarm El Šeiku 2005, kojim su okončana neprijateljstva.

Nagađa se da su generalni pokretači nemira bili usredotočeni na neuspjeh samita u Camp Davidu 2000., za koji se očekivalo da će se postići konačni dogovor o izraelsko-palestinskom mirovnom procesu u julu 2000. Porast nasilnih incidenata počeo je u septembru 2000, nakon što je izraelski političar Ariel Sharon napravio provokativnu posjetu Brdu hrama; sama posjeta je bila mirna, ali je, kako se i očekivalo, izazvala proteste i nerede koje je izraelska policija ugušila gumenim mecima, bojevom municijom i suzavcem.  U prvih nekoliko dana ustanka, Izraelske odbrambene snage su ispalie milion komada municije.

Tokom prvih nekoliko sedmica ustanka, omjer ubijenih Palestinaca i Izraelaca bio je oko 20 prema 1. Izraelske sigurnosne snage su vršili pucnjave, ciljana ubistva, tenkovske napade i zračne napade; Palestinci su učestvovali u pucnjavi, bacanju kamena i raketnim napadima. Otprilike 138 samoubilačkih bombaških napada koje su izvele palestinske militantne frakcije nakon marta 2001. postalo je jedno od istaknutih obilježja Intifade i uglavnom su ciljali izraelske civile. Uz ukupnu cifru žrtava za borce i civile, procjenjuje se da je nasilje rezultiralo smrću oko 3.000 Palestinaca i 1.000 Izraelaca, kao i 64 strana državljana.

Druga intifada je završena samitom u Šarm el Šeiku 2005, pošto su se palestinski predsednik Mahmoud Abbas i izraelski premijer Ariel Sharon složili da preduzmu definitivne korake za deeskalaciju neprijateljstava. Oni su također ponovo potvrdili svoju posvećenost "mapi puta za mir" koju je predložio Kvartet za Bliskom istoku 2003. Uz to, Sharon je pristao na oslobađanje 900 palestinskih zatvorenika i dalje izjavio da će se izraelske trupe povući iz dijelova Zapadne obale koju su ponovo okupirali boreći se protiv palestinskih militanata tokom ustanka.

## Reference 
### Izvori 
#### Knjige 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### Članci iz časopisa 
* 

#### Članci 
* 
* 
* 
* 

*
Kategorija:Sukobi u 2000.
Kategorija:Sukobi u 2001.
Kategorija:Sukobi u 2002.
Kategorija:Sukobi u 2003.
Kategorija:Sukobi u 2004.
Kategorija:Sukobi u 2004.
Kategorija:2000. u Izraelu
Kategorija:2001. u Izraelu
Kategorija:2002. u Izraelu
Kategorija:2003. u Izraelu
Kategorija:2004. u Izraelu
Kategorija:2005. u Izraelu
Kategorija:2000. u Palestini
Kategorija:2001. u Palestini
Kategorija:2002. u Palestini
Kategorija:2003. u Palestini
Kategorija:2004. u Palestini
Kategorija:2005. u Palestini
Kategorija:Vojna historija Izraela
Kategorija:Vojna historija Palestine
Kategorija:Odnosi Izrael–Palestina
Enrico Ferri (kriminolog)

**Enrico Ferri** ( 25. februar 1856. – 12. april 1929.) je bio italijanski kriminolog, socijalista i učenik Cesarea Lombrosa, osnivača italijanske škole kriminologije. Dok je Lombroso istraživao navodne fiziološke faktore koji su motivisali kriminalce, Ferri se više fokusirao na istraživanje društvenih i ekonomskih aspekte. Bio je urednik socijalističkog dnevnika *Avanti!* a 1884. godine je objavio svoju knjigu *Kriminalistička sociologija*. Kasnije je njegov rad poslužio kao osnova za argentinski krivični zakon iz 1921. godine. Iako je u početku odbacivao italijanskog diktatora Benita Mussolinija, Ferri je kasnije postao jedan od Musolinijevih glavnih vanjskih pristalica, kao i veliki pristalica njegove Nacionalne fašističke partije.

## Biografija 
Ferri je rođen u Lombardiji, provinciji koja se tada nalazila u sastavu Austrijskog carstva 1856. godine. Radio je prvo kao predavač, a kasnije i kao profesor krivičnog prava, a  također je proveo neko vrijeme kao učenik Cesarea Lombrosa. Dok je Lombrosovo polje istraživanja bila antropološka kriminologija, Ferri se više fokusirao na društvene i ekonomske uticaje na stopu kriminala i samih kriminalaca.

Ferrijevo istraživanje je dovelo do toga da je postavio teorije koje pozivaju da metode prevencije kriminala budu glavni temelj provođenja zakona, suprotno kažnjavanju kriminalaca tek nakon što su krivična djela učinjena. Postao je osnivač *pozitivističke škole*, a istraživao je psihološki i socijalni pozitivizam za razliku od biološkog pozitivizma za koji se zalagao Lombroso. 

Ferri je tvrdio da osjećaji kao što su religija, ljubav, čast i lojalnost ne doprinosi tendencijama za kriminalno i devijantno ponašanje, budući da su ove ideje bile previše kompleksne da bi imale definitivan utjecaj na osnovni moralni osjećaj osobe, iz kojeg je Ferri vjerovao da u osnovi potiče ovaj tip ponašanja. Ferri je tvrdio da drugi osjećaji, poput mržnje, pohlepe i sujete, opet imaju veći utjecaj jer posjeduju veću kontrolu nad moralnim kompasom.

Ferri je rezimirao svoju teoriju definišući krivičnu psihologiju kao "defektan otpor kriminalnim tendencijama i iskušenjima, zbog nekontrolisane impulsivnosti koja karakteriše djecu i divljake". 

## Politička uvjerenja 
Ferri je često povlačio paralele između socijalizma i darvinizma, i osporavao određena djela Ernsta Haeckela, a koja su naglašavala kontradikcije između dvije škole. Ferri je umjesto toga tvrdio da je darvinizam dao socijalizmu njegove krucijalne naučne principe. 

Ferri je smatrao da su religija i nauka obrnuto proporcionalne; kako jedan raste u snazi, drugi opada. Također je primijetio to da kako je darvinizam zadao štetan udarac religiji i porijeklu svemira prema crkvi, tako se socijalizam uzdigao. Prema tome je Ferri zagovarao da je socijalizam nastavak darvinizmu i Darvinovoj teoriji evolucije.

## Izvori 
## Vanjski linkovi 
* Enrico Ferri Archive na marxists.org
*   
* Works by or about Enrico Ferri  
* Newspaper clippings about Enrico Ferri    
Kategorija:Umrli 1929.
Kategorija:Rođeni 1856.
Kategorija:Italijanski kriminolozi
Soueast

mini|SOUEAST V3
**South East (Fujian) Motor Co., Ltd.**, trgovanje kao **Soueast**, je kineski proizvođač automobila sa sjedištem u Fuzhou, Fujian, podružnica Chery. Bavi se proizvodnjom i prodajom osobnih vozila pod markom Soueast.

Prije je proizvodio putničke automobile marke Mitsubishi za prodaju u kontinentalnoj Kini, joint venture između China Motor Corporation (25%), Fujian Motor Industry Group (50%) i Mitsubishi Motors (25%) prije nego što ga je kupio Chery.

## Povijest
Soueast je osnovan u studenom 1995. kao zajednički pothvat između China Motor Corporation i Fujian Motor Industry Group.

U travnju 2008. Soueast je dobio ugovor za isporuku 5.700 Delica minibuseva iranskom Mehreghan Co. Iste godine, Jackie Chan je potpisan kao Mitsubishi brand ambasador za kontinentalna Kina.

Od početka 2011., Soueast je imao godišnji proizvodni kapacitet od oko 180.000 jedinica, ali je to trebalo porasti na 300.000 dovršetkom trenutne izgradnje, which may have been finished by early 2012.

Iako je konkurencija žestoka, niša ima prednosti u tržišnom segmentu, što joj je priskrbilo određeni stupanj pohvale među kupcima koji se fokusiraju na mogućnost kontrole. Jednom je premašio 100.000 jedinica.

U svibnju 2021. Mitsubishi je najavio povlačenje iz Southeast Motora, okončavši 26-godišnju suradnju. Tvrtku je kupio Chery 2024. i trenutno proizvodi Jetour vozila.

## References
Hamasova povelja iz 1988.

**Pakt islamskog pokreta otpora** (), koji se naziva **Hamasov pakt** ili **Hamasova povelja**, izdao je Hamas (Islamski pokret otpora) 18. augusta 1988. koji opisuje osnivački identitet organizacije, poziciju i ciljeve. Hamas je 2017. predstavio revidiranu povelju, a da nije eksplicitno opozvao Povelju iz 1988.

Prvobitna Povelja identificirala je Hamas kao Muslimansko bratstvo u Palestini i opisala njegove članove kao bogobojazne muslimane koji podižu zastavu džihada (oružane borbe) pred "licem tlačitelja". Povelja definira borbu protiv Jevreja i poziva na stvaranje islamske palestinske države u cijeloj bivšoj Mandatarnoj Palestini, kao i uništenje ili disoluciju Izraela. Povelja je kritikovana zbog upotrebe antisemitskog jezika, što su neki komentatori okarakterisali kao poticanje na genocid. Hamasova povelja iz 2017. uklonila je antisemitski jezik i razjasnila da je Hamasova borba protiv cionista, a ne Jevreja.

Otkako je odlučio da kandidira kandidate za funkcije na izborima, Hamas je umanjio ulogu svoje povelje. U direktnoj suprotnosti sa Poveljom, lider Hamasa Ismail Hanije je 2008. izjavio da će Hamas pristati da prihvati palestinsku državu duž granica iz 1967. i da ponudi dugoročno primirje s Izraelom. U 2010, vođa Hamasa Khaled Meshaal izjavio je da je Povelja "dio historije i više nije relevantna, ali se ne može mijenjati iz unutrašnjih razloga". Meshaal je također izjavio da Hamas prekida svoju povezanost s Muslimanskom braćom. Povelja iz 2017. prihvata palestinsku državu duž granica iz 1967, iako zadržava Hamasovo odbijanje da prizna Izrael. 

## Reference 
*
Kategorija:Povelje
Kategorija:1988. u Izraelu
Kategorija:1988. u Palestini
Kategorija:Odnosi Izrael–Palestina
Kategorija:Historija Hamasa
Uglješa Uzelac

**Uglješa Uzelac** (1938. – 6. septembra 1997.) bio je bosanskohercegovački političar i diplomata koji je bio 27. gradonačelnik Sarajeva od 1983. do 1985. Bio je i ambasador Bosne i Hercegovine u Sloveniji od 1992. do smrti 1997.

Bio je predsednik Košarkaškog saveza Jugoslavije od 1989. do 1991. Najpoznatiji je bio gradonačelnik tokom Zimskih olimpijskih igara u Sarajevu 1984.

## Biografija 
Uzelac je rođen 1938. u selu Ivanjska, Bosanska Krupa kod Banja Luke. Školovao se u Sarajevu, gdje je diplomirao na Ekonomskom fakultetu. Radio je u UPI banci Sarajevo, a bio je i njen direktor.

Bio je predsjednik Skupštine KK Bosna, predsjednik Košarkaškog saveza Jugoslavije i član Organizacionog odbora Zimskih olimpijskih igara u Sarajevu 1984.

Uzelac je umro 6. septembra 1997. dok je bio ambasador Bosne i Hercegovine u Sloveniji.

## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1938.
Kategorija:Umrli 1997.
Kategorija:Biografije, Bosanska Krupa
Kategorija:Gradonačelnici Sarajeva
Kategorija:Ambasadori Bosne i Hercegovine
Kategorija:Bosanskohercegovački političari
Kategorija:Jugoslavenski političari
Kategorija:Bosanskohercegovački komunisti
Kategorija:Jugoslavenski komunisti
Ljubo Kojo

**Ljubomir "Ljubo" Kojo** (3. august 1920. – 19. april 1993.) bio je bosanskohercegovački i jugoslavenski političar koji je bio 19. gradonačelnik Sarajeva od 1955. do 1962.

## Rani život 
Rođen je u srpskoj porodici 3. augusta 1920. u Sarajevu, Kraljevina Jugoslavija. Srednjoškolsko obrazovanje stekao je na Sarajevskoj trgovačkoj akademiji. Invazijom Sila Osovine na Jugoslaviju i formiranjem marionetske države NDH 1941, pridružio se partizanima. Nakon teškog ranjavanja u borbi, prebačen je u vojnu bolnicu u Bariju u Italiji gdje se oporavio uoči oslobođenja Sarajeva.

## Politička karijera 
Po povratku u grad imenovan je za upravitelja *Narodnih dobara*, ustanove koja je osnovana nakon rata za racioniranje hrane i osnovnih komunalija. Od 1955. do 1962. obnašao je dužnosti odbornika, potpredsjednika Gradskog odbora Sarajevo i gradonačelnika Sarajeva. Od 1962. do 1966. bio je ministar u Vladi SR Bosne i Hercegovine. Godine 1969. imenovan je predstavnikom Bosanske privredne komore u Moskvi, na toj funkciji je proveo dvije godine. Bio je jedan od osnivača FK Sarajevo i bio je 10. predsjednik Skupštine kluba od 1962. do 1963. Posljednje godine proveo je kao direktor centra Skenderija.

## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1920.
Kategorija:Umrli 1993.
Kategorija:Biografije, Breza
Kategorija:Gradonačelnici Sarajeva
Kategorija:Bosanskohercegovački političari
Kategorija:Jugoslavenski političari
Kategorija:Bosanskohercegovački komunisti
Kategorija:Jugoslavenski komunisti
Kategorija:Jugoslavenski partizani
Kategorija:Bivši studenti Univerziteta u Sarajevu
Anton Pantov

**Anton Dimitrijevič Pantov**, () rođen 25. marta 1991. u Pavlodaru, Kazaška Sovjetska Socijalistička Republika, SSSR (danas Kazahstan) je nekadašnji kazaški biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Anton Pantov je nastupio samo jednom na olimpijskim igrama, i to na ZOI 2014. Najbolji mu je rezultat 27-o mjesto na ZOI 2014 u utrci na 20 km, kada je s 3:19.8&nbsp;min i bez promašaja bio sporiji od francuskog biatlonca Martina Fourcada. U štafetnim takmičenjima najbolji mu je plasman bio na ZOI 2014, kada je s Jelenom Hrustaljovom, Darjom Usanovom i Janom Savickijem osvojio 13-o mjesto iza norveške štafete u sastavu: Tora Berger, Tiril Eckhoff, Ole Einar Bjørndalen i Emil Hegle Svendsen.

### Svjetska prvenstva 
Pantov je nastupio na četiri Svjetska prvenstva od SP 2012. do SP 2017, ali nije osvojio ni jednu medalju. 

### Svjetski kup 
Prvi nastup Pantova u Svjetskom kupu bio je u sezoni 2012/13. 

### Azijske igre 
## Prestanak karijere 
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukao se 2020. godine.

## Privatni život 
Njegov otac Dmitrij Pantov je takođe kazaški biatlonac.

## Nagrade 
## Napomene 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Zvanična banka podataka IBU-a

## Reference 
Kategorija:Kazahstanski biatlonci
Kategorija:Rođeni 1991.
Kategorija:Biografije, Pavlodar
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Kategorija:Kazahstanski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Biatlonci na Azijskim igrama 2017.
Vaso Radić

**Vasilije "Vaso" Radić** (14. oktobar 1923 – 18. decembar 2011) bio je bosanskohercegovački i jugoslavenski političar i bivši partizan koji je bio 21. gradonačelnik Sarajeva od 1963. do 1965. i jugoslovenski generalni konzul u Zapadnoj Njemačkoj od 1963. do 1965. do 1969. Nakon odlaska u penziju radio je kao autor i publicista.

Radić je bio nosilac Partizanske spomenice 1941. Još jednom je bio predsjednik Skupštine Sarajeva od 1972. do 1973. Umro je 18. decembra 2011. u dobi od 88 godina. Imao je 4 braće i sestara; Gojko, Manojlo, Kristina, Ljubica i Miroslav. Radić je sahranjen 21. decembra na groblju Bare u Sarajevu.

## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1923.
Kategorija:Umrli 2011.
Kategorija:Biografije, Breza
Kategorija:Gradonačelnici Sarajeva
Kategorija:Bosanskohercegovački političari
Kategorija:Jugoslavenski političari
Kategorija:Nosioci Partizanske spomenice 1941.
Kategorija:Jugoslavenski partizani
Kategorija:Jugoslavenski komunisti
Kategorija:Bosanskohercegovački komunisti
Kategorija:Političari iz Sarajeva
Kategorija:Bivši studenti Univerziteta u Beogradu