open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arheološki leksikon Bosne i Hercegovine

**Arheološki leksikon Bosne i Hercegovine** (**AL BiH**) predstavlja sumu enciklopedijskog znanja o arheološkim lokalitetima na području Bosne i Hercegovine. AL BiH je sedmotomno izdanje Zemaljskog muzeja Bosne i Hercegovine izašlo u Sarajevu 1988.  Leksikon je organiziran u tri toma. Ona su posvećena arheološkim lokalitetima sa područja Bosne i Hercegovine, od najstarijih vremena pa sve do kraja srednjeg vijeka. Zajedno sa općim dijelom i popisom lokaliteta, Leksikon sadrži i tematske karte svih 25 regija.

Bosna i Hercegovina podijeljena je u 25 regija. Podjela je zasnovana na općinama koje su postojale u okviru SRBiH:

* Regija 1:    Velika Kladuša, Cazin, Bihać, Bosanska Krupa 
* Regija 2:    Bosanski Novi, Bosanska Dubica, Prijedor 
* Regija 3:    Bosanska Gradiška, Srbac, Laktaši, Prnjavor  
* Regija 4:   Bosanski Brod, Derventa, Prijedor 
* Regija 5:   Odžak, Bosanski Šamac, Orašje, Modriča, Gradačac 
* Regija 6:   Brčko, Bijeljina, Lopare, Ugljevik, Zvornik 
* Regija 7:   Gračanica, Srebrenik, Lukavac, Tuzla, Banovići, Živinice, Kalesija 
* Regija 8:   Teslić, Tešanj, Maglaj, Žepče, Zavidovići  
* Regija 9:   Banja Luka, Čelinac, Skender - Vakuf, Kotor - Varoš 
* Regija 10:   Sanski Most, Ključ, Mrkonjić - Grad  
* Regija 11:   Bosanski Petrovac, Titov Drvar, Bosansko Grahovo  
* Regija 12:   Šipovo, Jajce, Donji Vakuf, Kupres, Bugojno, Gornji Vakuf 
* Regija 13:   Travnik, Zenica, Pucarevo, Vitez, Busovača 
* Regija 14:   Kakanj, Vareš, Visoko, Breza, Fojnica, Kiseljak, Kreševo  
* Regija 15:   Ilijaš, Vogošća, Sarajevo - Centar, Sarajevo - Stari grad, Sarajevo - Novi grad, Novo Sarajevo, Ilidža, Pale, Trnovo 
* Regija 16:   Olovo, Kladanj, Šekovići, Vlasenica, Han Pijesak, Bratunac, Srebrenica 
* Regija 17:   Rogatica, Rudo, Sokolac, Višegrad 
* Regija 18:   Čajniče, Foča, Goražde, Kalinovik 
* Regija 19:   Nevesinje, Gacko 
* Regija 20:   Bileća, Ljubinje, Stolac, Trebinje  
* Regija 21:   Prozor, Jablanica, Konjic 
* Regija 22:   Glamoč, Livno  
* Regija 23:   Duvno, Posušje 
* Regija 24:   Lištica, Mostar, Čitluk 
* Regija 25:    Grude, Ljubuški, Čapljina, Neum.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://docs.google.com www.discovering-archaeologists.eu/national_reports/Discovering%2520The%2520Archaeologists%2520Of%2520Europe%2520Bosnia%2520%2526%2520Herzegovina.pdf 
* https://www.scribd.com/doc/132786670/Arheoloski-leksikon-BIH-tom1

Kategorija:Historiografija Bosne i Hercegovine
Kategorija:Historiografija srednjovjekovne Bosne
Kategorija:Arheologija u Bosni i Hercegovini
Amadjuak (jezero)

mini|desno|300px|Lokacija jezera Amadjuak 
**Amadjuak** () je jezero na Baffinovom ostrvu u Nunavutu, Kanada. Jezero ima površinu od 3.115&nbsp;km2 (treće po veličini u Nunavutu) i nalazi se na visini od 113 metara u regiji tundre Great Plain of the Koukdjuak. Dugačko je 80 i široko 45 kilometara. Nad jezerom se uzdižu trideset metara visoke vapnenačke litice, inače rijetke u arktičkom prostoru.

Uz jezero prolazi i migracijska staza karibua sa Baffinova ostrva, važna u prehrani ovih životinja.

## Vanjski linkovi 
* Amadjuak Lake, Northwest Territories, Canada 
* Amadjuak Lake 

## Reference 
Kategorija:Jezera u Kanadi
Klesari stećaka

**Klesari stećaka** su majstori koji su izrađivali stećke. Nazivani su i kovačima i pisarima stećaka. Klesanje stećaka zahtijevalo je poznavanje oblika, formi, ukrasa, simbola i pisma te njihove kompozicije na tvrdom materijalu, pa se može reći da se radi o umjetnicima srednjeg vijeka. O 33 imenia tih vještih majstora i umjetnika zna se iz očuvanih natpisa sa 40 stećaka.
Među njima se ističe kovač Grubač, koji je u XV vijeku djelovao na području Stoca i nekropoli Boljuni 

Detaljnija proučavanja pokazuju postojanje čitavih radionica sa tačno razrađenim poslovima, uz pojedine nekropole čitavih kamenoloma na kojim su vršene obrade i prijevoz, a po natpisima na kojim se kaže da pojedini pisari prave zapis i predstavljaju umjetnike koji su bili poznati u svom vremenu na širim prostorima. Najpoznatijima pripada i Semorad, takođe na području Stoca i savremenik Grubača.

## Literatura 
* Šefik Bešlagić: SREDNJOVJEKOVNI NADGROBNI SPOMENICI — STEĆCI
* glasnik srpskog arheološkog društva, Beograd, 2001
* Hrvatska enciklopedija leksikografski zavod Miroslav Krleža

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Stećci naši inosušni na stranici makdizdar.ba, 22. juli 2009.

Kategorija:Stećci
Bilino polje

:::*Za članak o istoimenom stadionu u Zenici, pogledajte Stadion Bilino polje.*

**Bilino Polje** je područje koje pripada današnjoj Zenici (mjesto današnjeg stadiona Bilino Polje).

## Bilinpoljska izjava 
To je moguće mjesto na kojem je nastala Bilinopoljska izjava. Lokalitet održavanja zbora Bosanaca i predstavnika Katoličke crkve 1203, pored Bilinog Polja u Zenici.

### Bolino Poili 
Latinski izvornik bilježi da se 8. aprila 1203. tik do rijeke Bosne, zbio događaj u mjestu koje se zove *Bolino Poili*. Na izvorniku nije zabilježeno polje nego poili odnosno poilo. Po tome, zbor se desio *“kraj rijeke i da se taj samostan nalazi pokraj grada Bosne”*. Mjesto zvano Bosna se spominje u više srednjovjekovnih izvora. Sintagma apud Bosnam iz izvornika se odnosi na grad Bosnu, koji se nalazio uz rijeku Bosnu, postoji 17 srednjovjekovnih vrela u kojima se grad Bosna spominje.  Jedan od najboljih poznavatelja topografije srednjovjekovne Bosne i Huma Pavao Anđelić Bosnu je definirao naseljem tipa teritorijalne općine. Sličnog je mišljenja bio i Vego, prema kojem je naselje Bosna obuhvaćalo današnje Visoko, Moštre, Biskupiće i Mile.

Kao što je poznato, bosanski ban kao i crkveni prvaci u to su vrijeme bili na području Visokog. U to vrijeme na zeničkom području nije bilo značajnog naselja. Normalno je da se ovako važna i svečana zborovanja održavaju u sjedištima vladara i crkvenih institucija, a to je u ovom slučaju Visočko polje: u Moštrima su poznate hiže starješina bosanske crkve, kao i vladarski dvor, a u blizini je i selo Biskupići. Ime Bosna, pod kojim se razumijeva uža okolina današnjeg Visokog, i kasnije se javlja kao mjesto javnih zborovanja i mjesto izdavanja svečanih isprava.
## Također pogledajte 
* Bilinopoljska izjava
* Kulin Ban
* Crkva bosanska

## Literatura 
* 
* 
* 
## Reference 
*

## Vanjski linkovi 
Kategorija:Vladarski i vlasteoski dvorovi u srednjovjekovnoj Bosni
Kategorija:Vjerski odnosi u srednjovjekovnoj Bosni
Kategorija:Zenica
Proučavanje stećaka

**Proučavanje stećaka** ima svoju dugu historiju.

Prvobitno sagledavanje stećaka pripada putopiscima. Oni su pratili očuvanu narodnu tradiciju na terenu koja je bila dosta skromna u pojašnjavanju mjesta i uloge stećaka u historijskom razvoju BiH. Naučno proučavanje stećaka počinje krajem 19. vijeka, najviše u okviru struke vezane za Glasnik Zemaljskog muzeja BiH i Zemaljski muzej Bosne i Hercegovine u Sarajevu. Značajni rezultati postignuti su u 20. vijeku. Pored Zemaljskog muzeja na tom planu su se istakli stručnjaci u Zavodu za zaštitu spomenika kulture i prirodnih rijetkosti.

Polovinom 20. vijeka započelo se s poslom kompletnijeg sagledavanja identifikacije lokaliteta i nekropola sa stećcima. Pored popisivanja započelo se i sa detaljnijom obradom pojedinih nekropola. Obrađeni su Radimlja, Olovo, Ludmer, Kupres, Blidinje, Kalinovik, Stećci centralne Bosne, Grborezi, Ljubinje i drugi širi lokaliteti i nekropole. Pored popisivanja, registracije i zavođenja u blago kulturne baštine BiH, vršena je i konzervacija i zaštita oštećenih stećaka. Čitav posao je rezultirao obimnim katalogom koji je sačinio Šefik Bešlagić 1971. To je ogromno blago koje je predstavljano i u svijetu putem međunarodnih izložbi. Uprkos detaljnom popisivanju i poslije je dolazilo do pronalaska novih stećaka koji ranije nisu bili evidentirani.

Proučavanje stećaka obuhvata više segmenata definiranih istraživačkih pravaca koji su još uvijek otvoreni. Pored rasprostranjenosti, brojnosti, oblika, ukrasa, predstava, simbolike i proučavanja pokojnika, najveću vrijednost predstavljaju očuvani Natpisi na stećcima, kao izvori prvog reda za proučavanje historije srednjovjekovne Bosne. Pojedinačnim segmentima proučavanja stećaka prilazili su brojni stručnjaci starije generacije među kojima se ističe Ćiro Truhelka. Noviju generaciju predstavljaju Marko Vego, Alojz Benac, Šefik Bešlagić i Nada Miletić.

## Literatura 
* Branka Purgarić-Kužić, Dosadašnja istraživanja o stećcima, Radovi Zavoda za hrvatsku povijest 28, Zagreb 1995, 242-253.
* Narcisa Semić, Pregled historiografije o stećcima (Akteri, teme, mitologemi, rasprave, naučna dostignuća), Bosna franciscana 40, Sarajevo 2014.
* Dubravko Lovrenović, Kroatizacija bosanskog srednjovjekovlja u svjetlu interkonfesionalnosti stećaka (O jednom modelu promjene historijskog pamćenja), Godišnjak CBI 42, Sarajevo 2013, 103-130. http://broj1.anubih.ba/godisnjak/god42/40.24.pdf

## Vanjski linkovi 
* https://docs.google.com; www.fmksa.com/download/zzs/1953/11-1953.pdf

Kategorija:Historiografija srednjovjekovne Bosne
Kategorija:Stećci
Fobos (mitologija)

**Fob** ili **Fobos**, **Phobos** (grč. **Φόϐος**, *Phóbos* = strah) personifikacija je straha i užasa, a zajedno sa svojim bratom Dimom (Deimos) vjerna pratnja svome ocu, bogu Aresu.
**Fobos** (Obojica su Aresovi i Afroditini sinovi.

Asaph Hall, koji je otkrio dva Marsova asteroida, nazvao ih je prema Aresovim sinovima - Deimos (Dim) i Fobos (Fob).

## Također pogledajte 
* Afrodita
* Ares
* Hera
* Zeus
* Fobos (satelit)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Fob u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

## Literatura 
* Aeschylus, translated in two volumes. 1. *Seven Against Thebes* by Herbert Weir Smyth, Ph. D. Cambridge, MA. Harvard University Press. 1926. Online version at the Perseus Digital Library. Greek text available from the same website.
* Gantz, Timothy, *Early Greek Myth: A Guide to Literary and Artistic Sources*, Johns Hopkins University Press, 1996, Two volumes:  (Vol. 1),  (Vol. 2).
* Hesiod, *Shield of Heracles* from *The Homeric Hymns and Homerica* with an English Translation by Hugh G. Evelyn-White, Cambridge, MA.,Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1914. Online version at the Perseus Digital Library. Greek text available from the same website.
* Hesiod, *Theogony* from *The Homeric Hymns and Homerica* with an English Translation by Hugh G. Evelyn-White, Cambridge, MA.,Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1914. Online version at the Perseus Digital Library. Greek text available from the same website.
* Nonnus of Panopolis, *Dionysiaca* translated by William Henry Denham Rouse (1863-1950), from the Loeb Classical Library, Cambridge, MA, Harvard University Press, 1940.  Online version at the Topos Text Project.
* Nonnus of Panopolis, *Dionysiaca. 3 Vols.* W.H.D. Rouse. Cambridge, MA., Harvard University Press; London, William Heinemann, Ltd. 1940-1942. Greek text available at the Perseus Digital Library.
* Pausanias, *Description of Greece* with an English Translation by W.H.S. Jones, Litt.D., and H.A. Ormerod, M.A., in 4 Volumes. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1918. . Online version at the Perseus Digital Library
* Pausanias, *Graeciae Descriptio.* *3 vols*. Leipzig, Teubner. 1903.  Greek text available at the Perseus Digital Library.

Kategorija:Grčka mitologija
Giganti

[desno|220px|mini|Gigantomahija: [Dioniz napada Giganta, atička vaza, 5. vijek p. n. e. Iako su Giganti divovi, na vazama se predstavljaju jednakima bogovima po veličini.]]

**Giganti** (grč. *Γίγαντος*, *Gigantos*) su divovi iz grčke mitologije, sinovi Geje, Majke Zemlje i Urana, boga neba. Najpoznatiji Giganti su bili: Alkionej (*Ἀλκυονεύς*), Atos (*Ἄθως*), Enkelad (*Ἐγκέλαδος*), Ehion (*Ἐχίων*), Klitije (*Κλυτίος*) i Palant (*Πάλλας*), a bilo ih je još mnogo.
## Gigantomahija 
**Gigantomahija** (*γῐγαντομᾰχία*) - primordijalni Giganti, mitološka bića velike snage, željeli su svrgnuti bogove, pa su poveli poznati "Rat Giganata" ili Gigantomahiju.

Nagovorila ih majka Geja jer nije mogla oprostiti unuku Zeusu svrgavanje Krona. Željeli su "osvetiti Titane" i doći navrh Olimpa slažući planine Tesalije, Peliona i Osu jednu navrh druge. Olimpski su bogovi pozvali Herakla jer im je proročanstvo reklo da će ih on pobijediti. Atena je otišla po Herakla koji im je pomogao. Geja je, čuvši to, nastojala sinovima pronaći biljku koja bi ih štitila od ljudskoga oružja, ali je nije uspjela pronaći jer je Zeus zabranio Eji (Zori), Heliju - bogu Sunca i božici Mjeseca Seleni da svijet obasjaju svojim svjetlom, a sam je počupao i uništio svaku takvu biljku.

Heraklo je prvo ranio najjačeg Giganta Alkioneja otrovnom strijelom, a smrtni mu je udarac zadao bacivši ga preko granice Palene, jer Heraklo je znao da je u rodnoj zemlji taj Gigant besmrtan. Potom je na Klitija bacio planinu užarenog željeza; ti su uspjesi motivirali ostale bogove. Atena je na Enkelada bacila otok Siciliju, a Posejdon je velikim komadom zemlje koji je otkinuo od otoka Koza sravnio u more Polibota (koji se također spominje uz prvih šest giganta) te je tako nastao otok Nizir. Ostale je Gigante Zeus oborio munjama, a potom ih je Heraklo pobio dok su bili ošamućeni. Giganti su, kao i Titani, izgubili bitku, jer bogovi su već bili na vlasti kad je rat pokrenut.

Prema jednoj verziji, zatočeni su u Nigdjesvijetu ili podzemlju, a prema drugoj bogovi su ih pokopali ispod Zemlje gdje njihova komešanja uzrokuju erupcije vulkana i termalne aktivnosti. Čest su motiv na oslikanim vazama iz petog vijeka.

Jedan od Giganata je **Olimp**, po kojem je nazvana planina.

Enkelad se pojavljuje kao poseban div u mitologiji, jer je pokopan pod Etnom. I za njegovu braću Tifona i Briareja se tvrdilo da su pokopani pod Etnom, te se mislilo da dim potječe od daha Giganta. Ponekad se Titij smatra Gigantom, jer je div rođen iz Zemlje, a također je, kao i ostali Giganti pokopan u podzemlju. Kad su Giganti pobijeđeni, Geja je rodila Tifona i natjerala ga da napadne bogove, ali je i on pobijeđen, te Apolodor spominje da ga je Zeus pokopao pod Etnom.
## Vanjski linkovi 
* Giganti u klasičnoj literaturi i umjetnosti 
* Hekagiganti u klasičnoj literaturi i umjetnosti  

Kategorija:Grčka mitologija
Irida (mitologija)

[mini|[Luca Giordano: Irida, freska, 1684 - 1686.]]

**Irida** ili **Iris** (grč. **Ιρις**, *Iris*) božica je duge i glasnica bogova u grčkoj mitologiji. Prema Hesiodu, ona je kći Okeanide Elektre i Taumanta; Zefirova žena s kojim je imala sina Pota.

## Mitologija 
Irida je bila osobni Herin glasnik. Bila je povezivana i s Hermesom, glasnikom bogova, a ona, poput njega, nosi ili krilati štap ili kaducej. Iris je kao glasnica bogova dugom šarala s visina prenoseći poruku na zemlju. Tamo gdje bi duga dotakla tlo, kao i munja slavenskog boga gromovnika Peruna, izrastala je perunika, možda svaki put druge boje. Po njoj je ona dobila i drugi naziv - Iris.

Na Zeusovu zapovijed nosi vrč vode s rijeke Stiks koja uspavljuje sve one koji lažno svjedoče. Prikazivana je kako opskrbljuje oblake vodom, u obličju duge ili kao mlada djeva s krilima, a često i s glasničkim štapom.

Iridini Epiteti:
* *Chrysopteron* (zlatokrila)
* *Aellopos* (brzonoga poput oluje)
* *Thaumantias* ili *Thaumantos* (Taumantova kći, prekrasna)

## Zanimljivosti 
U Japanu Irida simbolizira pobjedu, a u doba Karla Velikog koristila se kao francuski kraljevski simbol. 

Po njoj je nazvan i istoimeni asteroid (7 Iris).

## Vanjski linkovi 
* Irida u klasičnoj literaturi i umjetnosti 
* Irida u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Grčka mitologija
Kastor i Polideuk

[mini|Dioskuri na novčićima [rim|rimskog cara Maksentija|220x220piksel]]
[mini|Polideuk, rimska skulptura iz [4. vijeka|173x173piksel]]

**Kastor** i **Polideuk** (grč. **Κάστωρ**, *Kástôr*; **Πολυδεύκης**, *Polydeúkês*) blizanci su, Ledini sinovi te Helenina i Klitemnestrina braća. Poznati su i kao **Dioskuri** (**Διόσκουροι**, *Dióskouroi*).

## Etimologija 
Kastorovo grčko ime Κάστωρ, Kástôr označava dabra, a Polideukovo Πολυδεύκης, Polydeúkês znači "vrlo drag". Njihovo zajedničko ime Dioskuri - Διόσκουροι, Dióskouroi  u prijevodu sa starogrčkog označava božije (Zeusove) sinove.

## Grčka mitologija 
### Rođenje 
Zovu se Dioskuri da bi se označilo da su Zeusovi sinovi. Ima više legenda o njihovu porijeklu, uključujući i porijeklo njihovih sestara, a najpoznatija je ona po kojoj se Zeus prerušio u labuda i zaveo Ledu, koja je zatim snijela dva jaja iz kojih su se izlegla njih dvojica. Druga verzija mita donosi da im je Ledin smrtni muž Tindar bio otac. Po nekim su pričama besmrtni kao bogovi, po drugima (*Ilijada*) smrtnici. Jedino što je stalno u svim verzijama jest da ako je jedan besmrtan, to je Polideuk. U Homerovoj *Ilijadi* Helena gleda sa zidina Troje i pita se zašto ne vidi braću među Ahejcima. Homer zatim govori da su obojica već mrtvi i pokopani u Lakedemonu, svojoj domovini, a to govori da su bili smrtni.

[mini|[Peter Paul Rubens: Silovanje Leukipovih kćeri|lijevo|195x195piksel]]

### Život 
Kad su Tezej i Pirit oteli njihovu sestru Helenu, Kastor i Polideuk spasili su je i oteli Tezejevu majku Etru da bi se osvetili. Također su se pridružili Jazonu i Argonautima na njihovom putovanju na kojem je Polideuk ubio kralja Amika u šakačkom meču. Naime, Polideuk je bio dobar šakač, a Kastor jahač.

Kad je kraljica Astidameja uvrijedila Peleja, blizanci su mu pomogli razrušivši njen grad Iolkos (grč. Ιωλκός) u Tesaliji.

Kastor i Polideuk oteli su i oženili Febu i Hileiru, Leukipove kćeri. Ida i Linkej, Leukipovi nećaci, ubili su potom Kastora. Polideuku je Zeus dao besmrtnost koju je on potom molio za svog brata Kastora. To ide u korist tvrdnje da je Polideuk bio Zeusov sin, a da je Kastor bio Tindarov. Naposljetku su braća uznesena na Olimp.

[mini|lijevo|Hram Dioskura na [rimskom *forumu*|194x194piksel]]

## Rimska mitologija 
Rimska mitologija odaje mnogo veće poštovanje Kastoru (*Castore*). Rimsko Polideukovo ime glasi Poluks (*Pollux*).

Njihov dan slavio se 15. jula, a hram im je stajao na rimskom forumu.

## Sazviježđa 
Sazviježđe Blizanaca (*Gemini*) predstavlja njih dvojicu, pa se njegove dvije najsvjetlije zvijezde zovu Kastor i Poluks (α i β *Geminorum*). Drevni izvori vežu ih i uz jutarnju i večernju zvijezdu.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Dioskuri u klasičnoj literaturi i umjetnosti

Kategorija:Grčka mitologija
Nika

mini|Nika s krilima

**Nika** (grč. **Νίκη**) u grčkoj mitologiji božica je trijumfa i pobjede. Kći je Titana Palanta i personificirane božice Stiks. Njen pandan u rimskoj mitologiji je Viktorija.

## Karakteristike 
[mini|lijevo|Nikin [Efez|efeški reljef]]
Kao božica ratne pobjede, prikazivana je uz Zeusa, Atenu i Aresa, a kao božica pobjede u takmičenju, prikazana je kako ovjenčava pobjednika muzičkog ili atletskog takmičenja. Bila je na Zeusovoj strani u Titanomahiji, zajedno sa svojim ocem Palantom i djedom Okeanom, a također je podržavala Zeusa kad je svrgnuo svog oca Krona.

I ona je sama mogla vrlo brzo trčati i letjeti, zato je prikazivana sa krilima. Prikazivana je kao prekrasna djevojka, a glavu joj je često ukrašavao pobjednički vijenac ili palmino lišće. Spartanci su je prikazivali u lancima tako da ih ne bi nikad, kao personifikacija pobjede, napustila.

## Kult 
mini|Nika sa Samotrake
Nika je obično poštovana uz božicu Atenu sa kojom je povezivana nakon grčke pobjede nad Perzijancima u Maratonskoj bitki. Katkad je i sama Atena prikazivana sa Nikinim atributima. Prema Pauzaniju, kip božice Atene Nike koji prikazuje Niku bez krila (*Nika Apteros*) bio je takav da božica nikad ne napusti grad Atenu. Poznat je i kip božice koja popravlja sandalu (*Nika Slancio*).

## Nika sa Samotrake 
Ranom helenizmu pripada i figura Nike sa Samotrake koja se čuva u Louvreu. Iako joj nedostaju ruke i glava, figura je zadržala svoj očaravajući doživljaj. Otkrivena je 1863. godine, a autor nije poznat. Možda je bio učenik Praksitelove ili Lizipove škole, moguće da je to bio Eutihid. U samom kipu je ostvarena snaga izraza, ljepota oblika i čistoća ideje odražavajući vrhunac antičke umjetnosti i utjelovljenje estetike.

## Vanjski linkovi 
* Nika u klasičnoj literaturi i umjetnosti 
* Nika u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Grčka mitologija
Kategorija:Pobjeda
Kategorija:Božanstva rata
Eol

mini|230p|Eol

**Eol** (grč. **Αἴολος**, *Aiolos*) bog je i gospodar vjetrova.

## Mitologija 
### Tri Eola 
Eol je zajedničko ime za tri boga - živio je u pećini na ostrvu Lipari u Eolskom arhipelagu, u kojoj je držao vjetrove i iz koje je njima upravljao i zapovijedao.

Prema Diodoru, podjela je sljedeća:
***Prva je osoba** sin Helena i osnivača eolske rase; bio je sin Helena i nimfe Orseide. Opisan je kao vladar Eolije (kasnije Tesalije) i smatra se praocem Eoljana, a oženio je Enaretu, Demahovu kćer.
***Drugi je Eol** je bio sin Posejdona i Arne, kći prethodnog Eola.
***Treći je Eol** bio sin Hipota koji je spomenut i u Homerovoj *Odiseji* te Vergilijevoj *Eneidi*. Sva su tri Eola geneaološki povezana.

### Potomci 
Među Eolovim vjetrovima najznačajniji su bili osmero braće Anemoi:

* Boreas, siloviti sjeverni vjetar; 
* Notos, južni vjetar, topao i vlažan; 
* Euros, suhi istočni vjetar koji nosi lijepo vrijeme; 
* Zefiros, nježan i blag zapadni vjetar; 
* Kaikos, sjeveroistočni vjetar koji u rukama nosi masline; 
* Apeliotes, jugoistočni vjetar koji u rukama nosi zrelo voće; 
* Libos, jugozapadni vjetar zaogrnjen maglom; 
* Skiron, sjeverozapadni vjetar koji u ruci nosi urnu punu vode, uvijek spreman da je izlije na zemlju.

Sam Eol imao je šest sinova i šest kćeri koji su se međusobno poženili i rodili nove vjetrove.

### Odisej i Eol 
Kada je Odisej, na svom povratku iz Troje, pristao sa svojim brodovljem uz obalu Lipari, ugostio ga je Eol. Dirnut njegovom pričom o njegovom lutanju u potrazi za rodnom Itakom, odlučio mu je pomoći. Dao mu je mješinu u koju je zatvorio sve zle vjetrove nepovoljne za plovidbu, a Zefiru, blagom zapadnom vjetru, naredio da ga prati na putovanju. Dok je Odisej spavao a njegovo brodovlje plovilo prema istoku, neki su njegovi suborci, vjerujući da se u mješini nalazi blago koje im je on zatajio, otvorili mješinu iz koje su izašli svi pobješnjeli vjetrovi, uzrokovavši takvo nevrijeme koje je preživio samo Odisejev brod.

## Vanjski linkovi 
* Eol u klasičnoj literaturi 
* prvi Eol u grčkoj mitologiji 
* drugi Eol u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Grčka mitologija
Tanatos

[mini|Tanatos, iz [Artemida|Artemidina hrama u Efezu, 4. vijek p. n. e.]]

**Tanatos** (grč. **θάνατος**, *Thánatos*) bog je smrti, a ujedno i njena personifikacija; Niktin i Erebov sin, Hipnov brat. U psihoanalizi, *tanatos* je volja za smrću kao antonim *erosu* kao volji za životom.

## Karakteristike 
U ranom mitološkom prikazivanju, bio je moćno ilustriran oružan mačem, sa čupavom bradom i bijesnim licem. Njegov dolazak pratile su bol i tuga. Poslije je Tanatos prikazivan na ljepši način, kao prekrasan mlad čovjek, a brojni su ga rimski sarkofazi prikazivali kao krilata dječaka, slična Erosu. Tanatosa su onda prikazivali kao mladog čovjeka sa crnim krilima i ugašenom, ili napola ugašenom, bakljom. Često je bio u društvu sa svojim bratom, bogom sna Hipnom.

Imao je srce od željeza i crna, ledena krila, a često ga se prikazivali kako nosi leptira.

## Mitologija 
Tanatos kao bog smrti nije znao za sućut ili milosrđe. Kad bi osobi došao dan smrti (određen sudbinom) Tanatos bi doletio do nje, ugrabio joj dušu i predao je Hadu.

Samo su dva puta ljudi izigrali Tanatosa: Heraklo ga je svladao i preoteo mu dušu Admetove žene Alkestide, a Sizif ga je vezao i i zatvorio u željeznu bačvu ili u podrum. Zeus je naredio Aresu da ga oslobodi jer su ljudi prestali bogovima prinositi žrtve. Druga verzija mita govori da ga je gnjevni Ares sam oslobodio jer više nije mogao uživati u krvoproliću bitaka budući da niko nije umirao.

## Vanjski linkovi 
* Tanatos u klasičnoj literaturi i umjetnosti 
* Tanatos u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Grčka mitologija
Triton (mitologija)

mini|Triton, rimski mozaik

**Triton** (grč. **Τρίτων**, *Tritôn*) je grčki bog mora. Na slikama se predstavlja sa čovječjim tijelom i ribljim repom. Tritonovo ime potječe od grčke riječi za "more".

## Grčka mitologija 
mini|lijevo|150p|Triton, Fontana dei Fiumi, Rim

Triton je predstavljan kao čovjek sa ribljim repom. Sin je Posejdona i Amfitrite. Poput svog oca, nosi trozub. Ima školjku u koju je puše poput trube da bi uzburkao valove. Njen zvuk je užasan, poput rike divljih zvijeri. Hesiod u svojoj *Teogoniji* govori da Triton sa svojim roditeljima živi u zlatnoj palači u morskim dubinama, na dnu Egejskog mora.

## Rimska mitologija 
U rimskoj mitologiji također je poznat. Vergilije u svojoj *Eneidi* donosi da je Mizen, Enejin trubadur izazvao Tritona na takmičenje u sviranju trube. Triton ga je bacio u more zbog taštine. Rimski Triton je sin Neptuna i Salacije.

## Vanjski linkovi 
* Triton u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

Kategorija:Grčka mitologija
Kairos

**Kairos** (grč. **καιρός**, *Kairós*) bog je sretnog trenutka, najmlađi Zeusov sin.

## Karakteristike 
Prikazivalo ga se kao mladića na kugli s britvom ili mačem (simbol nepokolebljivosti) u ruci, a poslije kao mladića bujne kose s vagom u ruci. Kairos je motrio trenutak kad bi vaga bila u ravnoteži - povoljnom položaju i trenutku sreće.

U trogirskom reljefu iz 4. vijek p. n. e. prikazan je kao goli mladić s čuperkom za koji ga treba u pravi čas zgrabiti i tako uloviti sretnu priliku, inače će ona zauvijek pobjeći, jer Kairos je uvijek u žurbi. Reljef je vjerovatno napravljen po uzoru na Lizipov kip iz 3. vijek p. n. e., a čuva se u trogirskom samostanu sv. Nikole.

## Epigram 
Sačuvan je Pozidipov epigram iz 3. vijek p. n. e. koji opisuje Kairosa i Lizipov kip:

[mini|Reljef Kairosa od Lysipposa, kopija iz [Trogira]]

- Odakle stiže kipar?
- Sa Sikiona.
- Njegovo ime?
- Lizip.
- A ti, ko si?
- Kairos, ja prestižem sve.
- Zašto hodaš na prstima?
- Uvijek sam u žurbi.
- Krila na stopalima, čak?
- Od vjetra sam brži.
- Zašto tako stežeš britvu desnom rukom?
- Kako bi upozorio ljude da sam oštriji od oštrice britve.
- Zašto ti pramen kose pada niz lice?
- Nek' ga zgrabi svatko ko se nađe na mom putu
- A straga, zašto si ćelav?
- Ma koliko velika želja bila, onaj koga preletim uhvatit' me neće.
- Zbog čega te umjetnik stvorio?
- Da podsjećam ljude, stranče! S ovog trijema, ja sam opomena svima.

Kategorija:Grčka mitologija
James Madison

**James Madison Jr.** bio je američki političar i državnik, najpoznatiji po tome što je služio kao kao 4. predsjednik Sjedinjenih Američkih Država (1809–1817).

Također je poznat po tome što je sa Johnom Jayom i Alexanderom Hamiltonom napisao *Federalističke spise*, jedno od najslavnijih djela u historiji političke misli. Hamilton također uživa reputaciju *Oca američkog ustava*.

## Biografija
Madison, sin uglednog zemljoposjednika iz Virginije, učestvovao je u ratu za nezavisnost kao član Kontinentalnog kongresa od 1780. do 1783. godine. Postavši uvjeren kako je konfederalni sistem preslab za potrebe nove države, zagovarao je snaženje centralne vlasti u odnosu na države-članice. Bio je jedna od ključnih osoba na Ustavnoj konvenciji u Philadelphiji, na kojoj je 1787. godine donesen novi Ustav - koji je i danas na snazi. Nakon toga je učestvovao u izradi *Federalističkih spisa*, kako bi nagovorio javnost država da ratificiraju Ustav.

Rad na izgradnji Ustava Madison je nastavio i kao zastupnik u prvim sazivima američkog Kongresa. 1790. na njegovu inicijativu doneseni su amandmani koji utemeljuju ljudska i građanska prava u SAD-u, poznati kao *Deklaracija o pravima*.

Sredinom 1790-ih Madison je odbacio svoje federalističke stavove te se priključio novostvorenoj Demokratsko-republikanskoj stranci na čelu s Thomasom Jeffersonom, koja se bila zalagala za slabu centralnu vlast i prava država. Kada je Jefferson 1801. godine izabran za predsjednika, Madison je postao njegov državni sekretar.

Jefferson i Madison, kao poklonici revolucije, iz ideoloških su razloga podržavali Francusku u tadašnjem sukobu s Velikom Britanijom, te smatrali kako će, zahvaljujući britanskoj zauzetosti u Evropi, moći priključiti Kanadu američkoj federaciji.

Madison je 1808. izabran za predsjednika, a njegov mandat bio je obilježen sve većom eskalacijom napetosti prema Britancima, te pripremama američke javnosti za ono što je tada bilo poznato kao *Rat g. Madisona*. Osim u sjeveroistočnim državama, teško pogođenim ekonomskim embargom protiv Britanije, taj je rat stekao veliku popularnost, te je Madison glatko izabran za drugi mandat 1812.

Međutim, Madison je, slično kao i Jefferson, iz ideoloških razloga smatrao da SAD, kao demokratska država, ne smije imati snažnu stajaću vojsku ili ratnu mornaricu. To je skupo koštalo SAD kad je rat konačno izbio, te se ispostavilo da se mlada država ipak nije u stanju nositi sa britanskom vojnom i pomorskom moći. Amerikanci su u ratu doživjeli teške poraze, ali je pobjeda u bici kod New Orleansa - izvojevana 15 dana nakon sklapanja mirovnog sporazuma - Madisonu, njegovoj stranci i budućim američkim historičarima omogućila da taj fijasko predstave kao blistavu pobjedu.

Kraj mandata Madison je proveo nastojeći spriječiti Kongres da odobri izgradnju cesta, kanala i drugih objekata, te na taj način ustanovi federalnu vlast na račun država-članica.

## Reference
## Vanjski linkovi
*James Madison na *MetaLibriju*

Kategorija:Rođeni 1751.
Kategorija:Umrli 1836.
Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Engleske
Kategorija:Američki političari
Kategorija:Biografije, Port Conway (Virginia)
James Monroe

**James Monroe** (28. april 1758 – 4. juli 1831) bio je američki predsjednik i političar.

Jedan je od najdjelatnijih političara u historiji Sjedinjenih Država. Dva je puta bio predsjednik SAD-a, a njegovim nastojanjem su Sjedinjene Američke Države 1803. godine kupile Louisianu od Francuske. Godine 1823. proklamirao je čuvenu doktrinu *"Amerika Amerikancima!"*, koja je odražavala težnju mladih sjevernoameričkih industrijskih društvenih slojeva da gospodare tržištima i sirovinskim bazama na američkom kontinentu i da s njega potisnu utjecaj evropskih sila.

## Biografija
Monroe je odrastao u zemljoposjedničkoj porodici u Virginiji. Kao mlad učestvovao je u Američkom ratu za nezavisnost. Godine 1782. izabran je za člana virginijske skupštine, a od 1783. do 1786. je sjedio u Kontinentalnom kongresu. Žestoko se protivio ratifikaciji američkog Ustava, držeći da se suverenitet država-članica ne smije dovoditi u pitanje. Zbog toga se priključio Demokratsko-republikanskoj stranci Thomasa Jeffersona, te služio na nizu odgovornih položaja u Jeffersonovoj, a kasnije i Madisonovoj administraciji, među njima i kao državni sekretar.

Monroe je za predsjednika izabran 1816. godine. Njegovo predsjednikovanje je s vremenom postalo poznato pod nazivom "Era dobrih osjećaja", jer je kraj rata s Britanijom, kao i ekonomskih nedaća izazvanih oružanim sukobima u Evropi, koincidirao s gašenjem oštrih ideoloških sukoba između suprotstavljenih frakcija unutar mlade države. Federalistička stranka u njegovo doba se ugasila, a Demokratsko-republikanska stranka postala praktički jedinom ozbiljnom strankom u SAD.

Monroe je tome pridonio pokazavši veliki talent za zadovoljavanje različitih geografskih i ideoloških frakcija u SAD. Godine 1819. je prva veća nacionalna kriza povodom primitka robovlasničke države Missouri elegantno riješena kompromisom, na osnovu kojeg je iz sastava New Hampshirea izdvojena nova država Maine, te tako očuvana ravnoteža između robovlasničkih i slobodnih država.

Godine 1820. Monroe je izabran za predsjednika gotovo bez ikakve ozbiljne opozicije. Godine 1821. Španija je formalno predala suverenitet nad Floridom.

Najpoznatiji događaj koji se vezuje uz Monroev predsjednički mandat jest poruka koju je uputio Kongresu SAD-a 2. decembra 1823. i u kojoj je iznio teze danas poznate kao *Monroeova doktrina*. U njoj je, povodom ustanka južnoameričkih kolonija protiv Španije i najava da bi evropske sile mogle intervenirati u tom sukobu, utvrdio da se evropske sile nemaju pravo miješati u poslove na američkom kontinentu, dok se SAD, s druge strane, nemaju pravo miješati u sukobe u Evropi. Ta se izjava često smatra začetkom američkog izolacionizma, ali i imperijalizma u odnosu na Latinsku Ameriku.

Po Monroeu je godine 1822. na obali Zapadne Afrike nazvano naselje oslobođenih američkih robova, danas poznato kao Monrovia, glavni grad Liberije.

## Također pogledajte
*Spisak predsjednika Sjedinjenih Američkih Država
*Monrovia

## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1758.
Kategorija:Umrli 1831.

Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Škotske
Kategorija:Američki političari
Kategorija:Američki predsjednici
John Quincy Adams

**John Quincy Adams** bio je američki diplomat, političar i državnik. Najpoznatiji je kao šesti predsjednik Sjedinjenih Američkih Država.

Adams je bio i osmi državni sekretar SAD-a, a njegov otac John također je bio predsjednik SAD-a

## Biografija
Rođen je kao sin američkog političara i budućeg predsjednika Johna Adamsa, koga je kao dijete pratio po diplomatskim misijama u Evropi. Tamo je mladi John Quincy stekao obrazovanje i vrijedno iskustvo temeljem koga će i sam započeti diplomatsku karijeru.

Slično kao i njegov otac, Adams je bio članom Federalističke stranke, te je kao takav izabran u Senat 1803. godine. Međutim, s tom strankom se razišao te se priključio Demokratsko-republikanskoj stranci predsjednika Thomasa Jeffersona.

Adams je diplomatsku karijeru nastavio nakon isteka senatskog mandata, te učestvovao u pregovorima koji su doveli do sporazuma u Ghentu i završetka anglo-američkog rata 1814. godine. Kao državni sekretar i bliski saradnik predsjednika James Monroea, Adams se smatra jednim od ko-autora Monroeove doktrine.

Pred kraj Monroeovog predsjednikovanja se dotada neprikosnovena Demokratsko-republikanska stranka počela raspadati na nekoliko frakcija, pa se na izborima 1824. godine pojavilo četvorica kandidata. Nijedan od njih u elektorskom kolegiju nije osvojio potrebnu većinu, pa je o predsjedniku odlučio Kongres SAD-a. John Quincy Adams je, nakon odustanka Henryja Claya, uspio osigurati nužnu većinu i pobijediti glavnog protukandidata Andrewa Jacksona. Clay je poslije postao Adamsov državni sekretar, što je Jacksona nagnalo da Adamsa optuži za korupciju. Adams je ostao upamćen kao posljednji predsjednik izabran na taj način.

Adams se kao predsjednik počeo udaljavati od džefersonovskih principa o slaboj centralnoj vlasti, te počeo zalagati za veću ulogu federacije u svakodnevnom životu građana SAD. Zbog toga je postao jednim od vođa novostvorene Nacionalne republikanske stranke, ali njegova nastojanja da izgradi ceste, kanale i drugu infrastrukturu nisu zaživjeli.

Godine 1828. je Adamsa na izborima pobijedio Jackson kao kandidat nove Demokratske stranke.

Adams je nakon poraza prekinuo dotadašanju tradiciju bivših predsjednika koji su se nakon odlaska s funkcije bili prestajali baviti politikom. Kao predstavnik Nacionalne republikanske stranke je izabran u Zastupnički dom Kongresa i tamo ostao do svoje smrti.

Adams se pred kraj života počeo zalagati za ukidanje ropstva u SAD, a godine 1841. je pred Vrhovnim sudom branio pobunjene afričke robove s broda *Amistad*.

Adamsov sin Charles Francis Adams nastavio je porodičnu tradiciju te se i sam bavio politikom.

Adams je poznat kao prvi američki predsjednik čiji je lik zabilježen na fotografiji.

## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1767.
Kategorija:Umrli 1848.
Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Engleske
Kategorija:Američki političari
Kategorija:Biografije, Braintree (Massachusetts)
Kategorija:Vigovci (američka stranka)
Kategorija:Bivši studenti Univerziteta Harvard
Istok (čvor)

* Istok, strana svijeta
* Istok (Kosovo), grad i općina na Kosovu
* Istok (rijeka), rijeka u Bugarskoj
Strane svijeta

mini|300p|desno|Ruža kompasa

**Strane svijeta** su četiri glavna smjera u odnosu na lokaciju na zemljinoj površini. Odnose se na horizont i položaj zemljinih osa i određuju smjer geografsklih koordinata na
* *Meridijane*
* *Paralele*

U određenim kulturama (kao na primjer u budističkoj ili indijanskim kulturama) ta se koncepcija proširuje na šest strana svijeta: proširuje se dodatno na zenit (prema gore/prema nebu) i nadir (prema dolje/prema zemlji).

Upotrebljavaju se uglavnom za geografsku orijentaciju na Zemlji, ali se mogu izračunati na bilo kojem rotirajućem astronomskom tijelu.

## Podjela 
Strane svijeta se dijele na osnovne (glavne) i sporedne.

### Osnovne strane svijeta: 
* Sjever
* Istok
* Zapad
* Jug

### Sporedne strane svijeta: 
* Sjeveroistok
* Sjeverozapad
* Jugoistok
* Jugozapad

## Također pogledajte 
* GIS
* Geografska širina

*
Istok

mini|200p|desno|Strane svijeta - istok
**Istok** je jedna od glavnih strana svijeta ili tačke kompasa. Na suprotnom je smjeru od zapada i smjer je Zemljine rotacije oko svoje osi, pa se zbog toga Sunce pojavljuje na istočnoj strani.

## Navigacija 
Prema konvenciji, istok se na mapama nalazi na desnoj strani, ako to nije drugačije označeno, i označava se sa 90° ili 3 sata. Na suprotnoj je strani u odnosu na zapad i okomit na pravac sjever-jug.

Najčešća oznaka za istok na kartama i kompasima je engleska oznaka **E** (**East**).

## Kulturološki uticaj 
*Istok* je također vrlo rasprostranjeno slavensko ime tokom ranog srednjeg vijeka.
S obzirom da sunce izlazi na istoku, mnogi narodi su se tokom historije pri molitvi okretali prema izlazećem suncu. Praksa molitve u pravcu istoka je starija od kršćanstva, ali je ova religija usvojila taj pravac jer se mislilo da je istok mjesto postanka čovječanstva. Prema tome, neke kršćanske crkve su tradicionalno oltarima orijentisane prema istoku.

Unutar pojedinačnog grada unutar sjeverne hemisfere, istočni kraj je obično siromašniji jer preovlađujući vjetrovi pušu sa zapada.
 
## Također pogledajte 
* Strane svijeta
 
## Reference 
Kategorija:Strane svijeta
Zapad

mini|250p|desno|Ruža kompasa gdje je zapad označen crveno.

**Zapad** ili **okcident** jedna je od glavnih strana svijeta ili tačke kompasa i na suprotnom je smjeru od istoka i pravac je u kojem Sunce zalazi na Zemlji.

## Navigacija 
Da biste išli na zapad pomoću kompasa za navigaciju (na mjestu gdje je magnetni sjever isti smjer kao pravi sjever) potrebno je postaviti smjer od 270°.

Zapad je smjer suprotan smjeru Zemljine rotacije oko svoje ose, i stoga je opći smjer prema kojem Sunce izgleda da neprestano napreduje i na kraju zalazi. Ovo nije slučaj na planeti Veneri, koja rotira u suprotnom smjeru od Zemlje (retrogradna rotacija). Za posmatrača na površini Venere, Sunce bi izlazilo na zapadu i zalazilo na istoku iako Venerini neprozirni oblaci sprečavaju posmatranje Sunca sa površine planete.

Kontinuirano kretanje prema zapadu prati krug geografske širine.

Prema konvenciji, zapad se na mapama nalazi na lijevoj strani, ako to nije drugačije označeno, i označava se sa 270° ili 9 sati. Na suprotnoj je strani u odnosu na istok i okomit na pravac sjever-jug.

Najčešća oznaka za zapad na kartama i kompasima je engleska oznaka **W** (**West**).

## Vrijeme 
Zbog smjera Zemljine rotacije, na mnogim mjestima u srednjim geografskim širinama (tj. između 35 i 65 stepeni geografske širine) preovlađuje vjetar sa zapada, poznat kao zapadni.

## U kulturi 
Termin "Zapad" se često koristi kao odrednica na zapadni svijet, koji uglavnom uključuje države zapadne Evrope i Sjeverne Amerike. 

Koncept zapadnog dijela Zemlje ima svoje korijene u Zapadnom rimskom carstvu i zapadnom kršćanstvu. Tokom hladnog rata termin "Zapad" se često koristio za  države članice NATO-a, nasuprot tada postojećem Varšavskom paktu i Pokretu nesvrstanih. Termin je preživio i do danas ali sa nešto dvosmislenijim značenjem.

## Reference 
Kategorija:Strane svijeta
Bišće

**Bišće** je župa u Humu (Humskoj zemlji) i rezidencijalno mjesto bosanskih vladara i velmoža.

Župa Bišće pripada najstarijem području Huma (Humske zemlje). Prostirala se mostarskom kotlinom, na lijevoj strani rijeke Neretve. Graniči se na zapadu rijekom Neretvom, a preko Neretve, na njenoj desnoj obali je župa Večenike (Večerić). Sjevernu granicu čine planinski masivi Prenja i Veleža, u župi Neretva. Na istoku graniči sa župom Nevesinje, a na jugu sa župom Dubrave. U Bišću se prepoznaju dva područja, na sjeveru Bijelo polje a na jugu Bišće (ili Bišće polje). U Bišću je bila utvrda Blagaj, a u Bijelom polju utvrda nepoznatog imena iznad sela Prigrađana i Podgorana.

Blagaj je grad sa najjačom i najstarijom tradicijom na širem području. Nalazi se na uzvisini iznad izvora rijeke Bune, na mjestu rimskog grada Bone i današnjeg naselja Blagaj. Bišće i Blagaj su rezidencijalna mjesta bosanskih vladara i velmoža. Istaknuto tu su dvor imale Kosače. Kroz Bišće je prolazio put iz Dubrovnika i Drijeva, pa je dalje išao preko područja današnjeg Mostara na sjever uz Neretvu do Vrapča, Biograda i Konjica prema unutrašnjosti Bosne. Na širem području pominju se carine Kosača na Buni, Bišću i Poljima. Mada rjeđe i Bišćani su uključeni u kreditnu trgovinu kako to pokazuje informacija iz aprila 1446. Sotko Tvrdišić iz Bišća uz jemstvo slikara Ivana zvanog Crnča zadužio se kod Petra Pažića na iznos od 48 perpera.  Novembra 1435. godine Stjepko Bjelutović iz Bišća (Stiepchus Bielutouich de Bisza) obavezao se na trogodišnju službu kod Milobrada Jaćkovića. 

U 15. vijeku zasvjedočeno je prisustvo franjevaca na području Bišća. Njihov samostan (conventus) pominje se u Bišću pod različitim nazivima (Bišće, Zahum i Novi). Sa područja Bišća mladići odlaze u primorske gradove na rad i učenje zanata, kako to pokazuje primjer Božićka Račića, iz 1415.

## Reference 
## Literatura 
* Esad Kurtović, Bišće i Blagaj u doba vojvode Sandalja Hranića Kosače, Zbornik radova Naučni skup 'Prirodno-graditeljska cjelina blagajske tekije i vrela Bune' 10.05. 2007. godine, Medžlis islamske zajednice Mostar, Mostar 2009, 34-54.
Kategorija:Hum
Kategorija:Župe u srednjovjekovnoj Bosni
Protej (mitologija)

[mini|[Jörg Breu: Protej, drvorez, 1531.]]

**Protej** (grč. **Πρωτεύς**, *Prôteús*) rani je morski bog, Homer ga naziva morskim starcem, a to sugerira da je jedno od primordijalnih morskih božanstava. Prema Homeru u 4. pjevanju *Odiseje*, Protejov dom bio je pješčano ostrvo Far (Pharos) na obali delte Nila. Bio je stočar, čuvar Posejdonovih tuljana i morskih zvijeri. 

Drugi je Protej u grčkoj mitologiji bio egipatski kralj.

## Mitologija 
### Porijeklo i potomci 
Prema olimpskom postanku bogova u *Odiseji*, Protej je Posejdonov sin. Druge verzije porijekla donose da je sin Nereja i Doride ili Okeana i Najade.

Djeca su mu kći Idoteja te sinovi Poligon i Telegon. Obojica su izazvali Herakla koji ih je pobijedio i ubio.

[mini|[Erasmus Francisi: Protej, izmjenjujući obličja, 1695.]]

### Proricanje 
#### Menelaj 
Menelaj je od Protejeve kćeri, Idoteje, naučio da bi mogao doznati kojeg je boga uvrijedio i kako bi se mogao iskupiti i vratiti kući, i to kad bi uhvatio njenog oca. Naime, Protej može predvidjeti budućnost, ali odgovaranje na upite izbjegava mijenjanjem oblika, pa predviđa budućnost samo onima koji ga uspiju uhvatiti. Protej je isplivao iz mora da bi spavao sa svojim tuljanima, ali ga je Menelaj uspio zadržati, bez obzira na to što je Protej preuzimao obličja lava, zmije, leoparda, svinje, a čak i vode i stabla. Protej mu je potom istinito odgovorio, rekavši mu i neke dodatne pojedinosti - da je njegov brat Agamemnon ubijen, da je Ajant mlađi poginuo i da je Odisej zaglavio na Kalipsinu ostrvu.

#### Aristejeve pčele 
Vergilije u svojim *Georgikama* govori da su sve Aristejeve pčele umrle od neke bolesti. Aristej je otišao svojoj majci Kireni i zamolio je za pomoć, a ona mu je rekla da mu Protej može reći kako da spriječi takvu katastrofu. Aristej je morao uhvatiti Proteja, a to je i uspio, te mu je Protej rekao da žrtvuje dvanaest životinja bogovima, a da trupla ostavi kao žrtvu te da se vrati poslije tri dana. Kad se Aristej vratio, u jednom je truplu našao mnoštvo pčela. Odnio ih je kući, u pčelinjak, a njegove pčele više nikad nisu oboljele.

## Vanjski linkovi 
* 
* Protej u klasičnoj literaturi i umjetnosti 
* Protej u grčkoj mitologiji 
* Protej, kralj Egipta 

Kategorija:Grčka mitologija
Trombociti

mini|desno|300px|Krvne pločice bojene May Grunwald-Giemsom pod uvećanjem 100x
**Trombociti** ili *krvne pločice* predstavljaju ćelijske fragmente koji nastaju od megakariocita u koštanoj srži. Oni su diskoidnog oblika, dijametra od 1 do 4 mikrometra. Fiziološka koncentracija trombocita u litru krvi iznosi od 100-300 x 109. Oni nemaju jedro, a u njihovoj citoplazmi se nalaze:

* aktinski i miozinski molekuli
* trombostenin (kontraktilni protein)
* ostaci endoplazmatskog retikuluma i Goldži kompleksa
* mitohondrije i enzimski sistemi
* faktor stabilizacije fibrina
* faktor rasta

Ćelijska membrana trombocita sadrži velike količine fosfolipida i na njenoj površini se nalazi glikoproteinski omotač.

Životni vijek trombocita je kratak, od 7 do 14 dana, nakon toga stariji trombociti se razgrađuju u slezeni, a zamjenjuju ih nove, mlađe krvne pločice.

## Također pogledajte 
* Von Willebrandova bolest

## Reference 
Kategorija:Krv
Kategorija:Koagulacijski sistem
Kategorija:Ljudske ćelije
Kategorija:Citologija
Kategorija:Transfuzijska medicina
Pan

* Personal Area Network, vrsta mreže
* Pan (mitologija), bog pastira, stada, njiva, šuma, polja odnosno "paše i stoke", njihov zaštitnik i zaštitnik lovaca
* Pan (mjesec), Saturnov prirodni satelit
Potkozarje (Banja Luka)

**Potkozarje** (ranije **Ivanjska**) je naseljeno mjesto u gradu Banjoj Luci, Bosna i Hercegovina. Potkozarje je imalo status općine, koja je ukinuta 1963, a teritorija općine priključena gradu Banja Luka. Općina je obuhvatala naseljena mjesta: Barlovci, Cerici, Dragočaj, Ivanjska, Piskavica, Prijakovci, Radosavska, Ramići, Šimići i Verići. Danas je Potkozarje mjesna zajednica koja obuhvata naselja Potkozarje i Verići.

## Stanovništvo 
## Dijelovi naselja (zaseoci) 
Abrići, Brđani, Burići, Dobraši, Dvorani, Gagrice, Gornje Gagrice, Grabež, Ivanjska, Josipovići, Karalići, Lipovac, Mamenice, Milakovići, Miloševići, Mišin Han, Narandžići, Pezići, Piljagići, Popovići, Radmani-Bistrica, Ružići, Savići, Sigovac, Šukale, Šušnjari, Taraševac, Tomići, Tukići, Valentići, Vukovići i Žabari.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* *Zvanična stranica grada Banja Luke*
Premijer liga Bosne i Hercegovine u rukometu

**Premijer liga** je najviši rang bosanskohercegovačkog rukometa koji organizuje Rukometni savez BiH. Sastoji se od 16 klubova. U Premijer ligu ulaze tri kluba iz nižeg ranga, dva prvoplasirana iz Prve lige Federacije Bosne i Hercegovine (Sjever i Jug), te jedan iz Prve lige Republike Srpske.

## Historija 
Premijer liga postoji tek od 2002. Dotad su postojala tri odvojena saveza koja su organizovala zasebna takmičenja, iako je EHF priznavao samo one iz Rukometnog saveza Federacije.

Godine 1998. i 1999. dolazi do doigravanja uz učešće najboljih ekipa iz saveza sa sjedištima u Sarajevu i Hercegovini. Od 2000. u doigravanju učestvuju i klubovi iz Republike Srpske. Već sljedeće godine klubovi iz RS-a ponovo odbijaju doigravanje, tako da nije ni održano. Tek 2002. formirana je zajednička liga sa učešćem ekipa s teritorije cijele Bosne i Hercegovine.

## Prvaci 
### Prvaci do 2001. 
Do ujedinjenja Rukometnog saveza na nivou Bosne i Hercegovine igrale su se odvojene rukometne lige. Prvaci odvojenih prvenstava dati su u sljedećoj tabeli:

### Premijer liga 
|}

## Uspjesi klubova 
Osvajači Premijer lige Bosne i Hercegovine u rukometu su sljedeći klubovi.

## Također pogledajte 
* Kup Bosne i Hercegovine u rukometu

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

*
1
Bosna i Hercegovina
Kategorija:Prve lige Bosne i Hercegovine
Dubrave (župa)

**Dubrave** su župa na području Huma. Ime Dubrava se susreće u označavanju različitih predjela na širem području Hercegovine u oznaci šume. Vjerovatno je korjensko dub (hrast) osnova za postanak imena župe.

Župa Dubrave omeđena je sa sjevera župama Bišće i Nevesinje, sa istoka župom Dabar, s jugoistoka župom Popovo, s juga župama Žaba i Luka, te na zapadu rijekom Neretvom i župom Večenike (Večerić) s desne strane rijeke Neretve. U župi Dubrave poznate su tvrđave Počitelj (srednji vijek), Gorica ('castrum Grizzora') i Vidovski, naselja Stolac, Bivolje Brdo, Bitunja i Trijebanj, a od nekropola sa stećcima Opličići, Gornje Hrasno, Hodovo, Radimlja i Boljuni. Šire područje župe Dubrava se raspalo na manje cjeline tokom 15. vijeka. Uzima se da je područje Vidovog polja jedna takva cjelina. Na području župe Dubrave posjed su imali predstavnici vlasteoskih porodica Milatovići i Šimrakovići.

## Literatura 
* Tomislav Anđelić, Srednjovjekovna župa Dubrave, u: P. Anđelić-M. Sivrić-T. Anđelić, Srednjovjekovne humske župe, Ziral, Mostar 1999, 189-207.

Kategorija:Župe u srednjovjekovnoj Bosni‎
Kategorija:Hum