Liposom

a u vodenoj otopini]]
**Liposom**  (grč. λίπος - *lípos* = mast + σώμα - *soma* = tijelo)  je umjetno pripremljena sferna vezikula (mjehurić), koja se sastoji od lamelske faze lipidnog dvosloja.  Liposomi se mogu koristiti kao sredstvo za  administraciju nutrijenata i farmaceutskih lijekova. Izuzetno su djelotvorni i kao vektori u genskoj terapiji.
https://commons.wikimedia.org/w/index.php?title=File%3ACharacterisation-of-the-dynamic-behaviour-of-lipid-droplets-in-the-early-mouse-embryo-using-1471-2121-11-38-S4.ogv (Na linku je karakterizacija dinamičkog ponašanja lipidnih kapljica u ranom  embrionu miša pomoću 1471-2121-11-38-S4.ogv)

Liposomi se obično sastoje od fosfatidilkolinom – obogaćenih  fosfolipida, a mogu sadržavati miješane lipidne lanaca s osobinama kao što su jajmi fosfatidiletanolamini. Liposomski dizajn može vezati površinski ligand za prikopčavanje nezdravom tkivu.
Glavni tipovi liposoma su  multilamelni mjehurći (vezikule: *MLV*), male unilamelne liposommske vemjehurići  (*SUV*), velike unilamelni mjehurići (LUV) i pužasti mjehurići.
Liposomi ne mogu biti sjedinjeni micelama i reverznim micelama građenim od jednoslojeva.
## Otkriće
Liposome je prvi opisao britanski hematolog Alec Douglas Bangham, 1961.  (publicirano 1964.), na *Babraham Institute*, Cambridge. 
Otkriveni  su prilikom testiranja novog elektronski mikroskop dodavanjem negativne boje da se osuše  fosfolipidi. Uočena je očigledna sličnost stvorenih kapljica sa  plazmalemom, a mikroskopske  slike su služile kao prvi dokaz dvoslojnosti lipidne strukture u ćelijskoj membrani.  Integritet mjehurića boje, kao zatvorene, dvoslojne strukture, koja bi mogla ispustiti svoj sadržaj nakon tretmana deterdžentom (strukturno-vezana latencija), što je  bila osnova za zaključke  Banghama, Standisha i Weissmanna  u narednih godinu dana. Weissmann je  - tokom razgovor sa Banghamom u  Cambridge pabu  - prvi je imenovao strukturu  "liposom", prema  lizsosomu, koji se proučavao u njihovoj laboratoriji: to su jednostavne organelska strukture povezane sa  latencijom, koja bi mogla biti prekinuta deterdženatom i streptolizinima. Liposom se  može lako razlikovati od micela i šestougaone faze lipida negativnim bojenjem transmisije u elektronskom mikroskopu.

Alec Douglas Bangham sa kolegama Jeffom Watkinom i Malcolmom  Standish napisao 1965. rad  koji je efikasno pokrenuo liposomsku  "industriju". Ovaj put  mu se pridružio Gerald Weissmann, američki liječnik koji je istraživao lizozome. Sada, kao profesor emeritus na New York University School of Medicine, Weissmann podsjeća na događaj kada su njih dvojica sjedili u Cambridge pabu i razmišljali o ulozi lipidnih lamela (listova) u ispuštanju  unutrašnjeg sadržaja  ćelije u vanjski milje. Zapisano je da su se otkriće ove pojave za objašnjenje  funkciji ćelije moglo porediti sa otkrićem dvostruke spirale u genetici. Bangham je svoje lipidne strukture nazvao *multilamellar smectic mesophases* ili ponekad "bangasomi". Weissmann je ponudio upotrebljiviji naziv:  **liposom**. 
## Proizvodnja
Pravilan izbor metoda pripreme liposoma ovisi o sljedećim parametrima: 
 
# Fizičkio –hemijske karakteristike materijala koji se prenose  i  liposomskih  sastojaka;
# Priroda  medija u kojem su se raspršile lipidne vezikule;
# Efikasna koncentracija prikačene  supstance i njene potencijalne toksičnosti;
# Dodatni procesi  uključeni u primjenu / isporuku vezikule;
# Optimalna veličina, polidisperzivnosti (raspršavanja)  i  trajanje vezikule za namjeravanu primjenu; i,
# Serije ponovljivost i mogućnost proizvodnje velikih razmjera sigurnih i efikasnih  liposomnih proizvoda.

Formiranje liposoma i nanoliposoma nije spontani proces. Lipidne vezikule se formiraju kada fosfolipidi , kao što su lecitin stavljaju u vodu, kada čine jedan dvosloj ili seriju dvoslojeva, svaki odvojen molekulama vode, kada se oslobađa dovoljno energije.

Liposomi se mogu kreirati  sonikacijom fosfatidilholinom  bogatih fosfolipida u vodi. Niske stope smicanja stvaraju multilamelne liposome, koji  imaju mnogo slojeva (kao luk). Nastavak visoke  sonikacije ima tendenciju da formira manje jednolamelske liposome. U ovoj tehnici, sadržaj liposoma je isti kao i sadržaj  vodene faze. Sonicacija se općenito smatra "bruto" načinom pripreme, jer može oštetiti strukturu lijeka, pri sažimanju.  Novije procedure, kao što su ekstruzija i Mozafari metoda, primjenjuju se za proizvodnju materijala za ljudsku upotrebu.
## Lista lijekova
Do  2012. godine, odobreno je 13 lijekova  sa sistemima  liposomskog prenosa. A pet dodatnih je bilo u kliničkim ispitivanjima.

## Reference
## Također pogledajte
*Genska terapija
*Genetička konsultacija
*Lizosom

## Vanjski linkovi
* Controlled Release Society
* Journal of Liposome Research
* FormuMax Scientific Inc - a leading liposome product and service provider
* How to Make High Quality Liposomal Vitamin C

Kategorija:Biotehnologija
Kategorija:Vektori
Kategorija:Farmacija
Kategorija:Medicina
Kategorija:Lijekovi
Kategorija:Načini doziranja