open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
COPII

**Kompleks proteinskog omotača II**, ili **COPII**, predstavlja grupu proteina koji olakšavaju formiranje vezikula za transport proteina iz endoplazmatskog retikuluma do Golgijevog aparata ili međuprostorne komore između endoplazmatskog retikuluma i Golgijevog aparata. Ovaj proces se naziva anterogradni transport, za razliku od retrogradnog transporta koji je povezan sa COPI kompleksom. COPII se sastavlja u dva sloja: prvo se formira unutrašnji sloj od proteina Sar1, Sec23 i Sec24, a zatim se unutrašnji omotač okruži spoljnjom mrežom od proteina Sec13 i Sec31.

## Funkcija 
COPII omotač je odgovoran za formiranje vezikula iz endoplazmatskog retikuluma (ER). Ove vezikule prenose proteine tereta do Golgijevog aparata (kod kvasca) ili do međuprostorne komore endoplazmatskog retikuluma i Golgijevog aparata (ERGIC, kod sisara).

Sastavljanje omotača započinje kada se citosolska Ras GTPaza Sar1 aktivira pomoću svog faktora razmjene gvaninskog nukleotida Sec12. Na primjer, Erv29p kod *Saccharomyces cerevisiae* pokazuje se neophodnim za pakovanje glikozilisanog pro-α-faktora.

## Regulacija 
Signali koji pokreću Sec12 da inicira sastavljanje COPII kompleksa još uvijek nisu potpuno poznati, iako su neki regulatorni proteini omotača već identificirani. Učestalost formiranja COPII vezikula djelomično regulišu proteini Sec16A i Tango1, vjerovatno tako što koncentriraju Sec12 na određenoj lokaciji kako bi efikasnije aktivirao Sar1. U kultiviranim ćelijama sisara oba Sar1 gena djeluju redundantno; međutim, kod životinja SAR1B je jedinstveno potreban za formiranje velikih COPII vezikula prečnika preko jednog mikrometra. Kod ljudi, nasljeđivanje dvije kopije određenih SAR1B varijanti dovodi do bolesti zadržavanja hilomikrona,

## Konformacijske promjene 
COPII ima tri specifična mjesta vezivanja, od kojih se svako može povezati u kompleks. Na priloženoj slici (Sed5) koristi se Sec22 t-SNARE kompleks za vezivanje. Ovo mjesto je vezano jače i stoga je više preferirano.

## Istraživanje 
Mutacije: zamjena treonina na poziciji 39 asparaginom stvara dominantno negativni Sar1A koji je trajno vezan za GDP, dok zamjena histidina na poziciji 79 glicinom stvara konstitutivno aktivni Sar1A, pri čemu je hidroliza GTP-a drastično usporena.

## Vidi također 
* COPI vezikule
* Klatrinske vezikule

## Reference 
Kategorija:Citologija
Kalcij ATPaza

**Ca²⁺ ATPaza** je oblik P-ATPaze koja prenosi kalcij nakon što se mišić kontrahira. Postoje tri vrste kalcij ATP-aze:

* Plazmatska membranska Ca²⁺-ATPaza (PMCA)
* Sarkoplazmatska retikularna Ca²⁺-ATPaza (SERCA)
* Ca²⁺-ATPaza sekretornog puta (SPCA)

Ca²⁺-ATPaze pripadaju porodici P-tip primarnih ATP-aza za transport iona, koje formiraju aspartil-fosfatni međuprodukt.

## Plasma membrana Ca2+ ATPaza (PMCA) 
lijevo|mini|250x250piksel|Renderirana slika Ca2+ pumpe
Plazmatska membranska Ca²⁺-ATPaza (PMCA) je transportni protein u plazmatskoj membrani ćelija koji služi za uklanjanje kalcija (Ca²⁺) iz ćelije. Ona je ključna za regulaciju količine Ca²⁺ unutar ćelija. Zapravo, PMCA učestvuje u uklanjanju Ca²⁺ iz svih eukariotskih ćelija. PMCA i natrij-kalcij izmjenjivač (NCX) zajedno su glavni regulatori unutrašnjih koncentracija Ca²⁺.

PMCA se eksprimira u različitim tkivima, uključujući i mozak.

## Sarkoendoplasmički retikulum Ca2+ ATPasa (SERCA) 
U miocitima (mišićnim ćelijama) Ca²⁺ se obično sekvestrira (izolira) u specijalizovanom obliku endoplazmatskog retikuluma (ER) zvanom sarkoplazmatski retikulum (SR). To je Ca²⁺-ATPaza koja prenosi Ca²⁺ iz citosola ćelije u lumen SR-a uz potrošnju hidrolize ATP-a tokom opuštanja mišića. U skeletnim mišićima, kalcijumska pumpa u membrani sarkoplazmatskog retikuluma djeluje u skladu sa sličnim kalcijumskim pumpama u plazmatskoj membrani. Ovo osigurava da je koncentracija slobodnog kalcija u citosolu u mirovanju mišića ispod 0,1 μM. Kalcijumske pumpe sarkoplazmatskog i endoplazmatskog retikuluma su usko povezane po strukturi i mehanizmu, i obje su inhibirane kancerogenim agensom tapsigarginom, koji ne utiče na plazmatske Ca²⁺ pumpe.

## Vidi također 
* Aktivni transport#Kontr-transport

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 
* 
* Pregled na utoronto.ca
* Kation koji prevozi ATPase u Pfam

Kategorija:Transmembranski proteini
Kategorija:Transportni proteini
Rada Vranješević

**Rada Vranješević** (25. maj 1918. – 26. maj 1944.) bila je jugoslovenska aktivistkinja i jedna od predvodnica pokreta otpora u Bosni i Hercegovini tokom Drugog svjetskog rata.

## Privatni život 
Vranješević je rođena u Rekavicama, u blizini Banje Luke. Njena porodica bila je porijeklom iz Krupe na Vrbasu. Bila je kćerka Đorđa i Anđe Vranješević. Njen otac je bio poznati pravoslavni svećenik i prvak Zemljoradničke stranke. Njena majka  je bila sestra Branka Zagorca, koji je osuđen na tri godine zatvora zbog učešća u Sarajevskom antentatu 1914. Rada je imala stariju sestru Nevenku (koja je postala učiteljica), mlađu sestru Ljubu (zubna tehničarka) i brata koji se utopio u rijeci Vrbas.

Bila je u vezi sa Safetom Filipovićem, koji je također bio aktivan u pokretu otpora.

U aprilu 1941, Jugoslaviju su nakon Aprilskog rata okupirale sile Osovine. Nezavisna Država Hrvatska, fašistička marionetska država, osnovana je na teritoriji Hrvatske, Slavonije i Bosne i Hercegovine. U Nezavisnoj Državi Hrvatskoj je tokom Drugog svjetskog rata proveden progon nad Srbima, Jevrejima i Romima, a politički neistomišljenici su masovno progonjeni.

Godine 1941. Vranješević se pridružila NOP-u i tokom ljeta ilegalno radila u partijskog organizaciji Banjaluke. Iste godine odlazi na oslobođenu teritoriju Podgrmeča, gdje postaje član prvog Okružnog komiteta KPJ i podsektretar OK SKOJ-a.

Filipović je uhapšen i poslan u Koncentracioni logor Danica krajem juna, a početkom jula njeni roditelji i sestra Ljuba deportovani su u Srbiju. Sklonište joj je pružila Vahida Maglajlić. Vranješević je uspješno regrutovala banjalučanke u pokret otpora. Također, govorila je u ime žena:''„Žene Bosne i Hercegovine, uzevši značajno učešće u narodno-oslobodilačkoj borbi, postale su čvrst oslonac narodno-oslobodilačkog pokreta.. Žene na ovoj istorijskoj skupštini obećaju da će i ubuduće davati od sebe sve da se približi čas konačnog narodnog oslobođenja“ Sahranjena je na Partizanskom spomen-groblju u Banjoj Luci.

## Reference 
## Literatura 
* 

Kategorija:Nosioci Ordena narodnog heroja
Kategorija:Biografije, Banja Luka
Kategorija:Umrli 1944.
Kategorija:Rođeni 1918.
Kategorija:Antifašistički front žena
Kategorija:ZAVNOBiH
Kategorija:Jugoslavenski partizani
Kategorija:Bosanskohercegovački partizani
Azra Hasanbegović

**Azra Hasanbegović** (rođena 1946) jest aktivistkinja za ženska prava i osnivačica i dugogodišnja direktorica udrženja "Žena BiH", u Mostaru.

## Rad i aktivizam 
Svoj društveni aktivizam je počela u Mostaru 1992, za vrijeme rata u Bosni i Hercegovini. Te godine organizuje male grupe ljudi koji pomažu onima koji su najviše pogođeni ratom, dok 1993. uspijeva da dopremi tone hrane u istočni Mostar.

Radila je na dokumentiranju stradanja žena iz Mostara i Prozora, te o tome 1995. podnosi detaljan izvještaj Komisiji za ljudska prava Ujedinjenih nacija.

Pored ovoga, kroz udruženje, i u saradnji sa Centrom za žene, uspostavlja besplatnu pravnu pomoć i psihosocijalnu pomoć za žene i SOS telefon.

Kroz godine, udruženje je sprovodilo brojne projekte koji su imali za cilj poboljšanje ženskih prava, za sve građanke Mostara, bez obzira na  politički uspostavljene podjele. Jedno od važnijih postignuća je otvaranje sigurne kuće Marguerite u Mostaru 1994. za žene i djecu žrtve nasilja. Kuća ima 28 ležajeva, a do 2010. u njoj je boravilo 17 žena žrtava porodičnog nasilja i 24 djece.

## Priznanja 
* Nominacija za Nobelovu nagradu za mir 2005.
* Njen rad je priznat u publikaciji Mir sa ženskim licem "koja identifikuje 11 mirotvorki, 11 heroina".

### Nominacija za Nobelovu nagradu za mir 
Zajedno sa šest drugih žena iz Bosne i Hercegovine Azra Hasanbegović je 2005. nominovana za Nobelovu nagradu za mir u akciji  "Hiljadu  žena  za  Nobelovu nagradu za mir".  Nominacija je bila dio globalne akcije u kojoj je nominirano 1000 žena iz 195 zemalja, povodom stogodišnjice dodjele prve Nobelove jednoj ženi.

## Također pogledajte 
* Nađa Mehmedbašić
* Hatidža Mehmedović
* Nusreta Sivac
* Alma Suljević

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1946.
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Biografije, Mostar
Kategorija:Ženska prava
Kategorija:Bosanskohercegovački aktivisti
Azra Begić

**Azra Begić** (Počitelj, 23. 10. 1931- Sarajevo, 23. 4. 2017) bila je bosanskohercegovačka historičarka umjetnosti, likovna kritičarka i muzejska savjetnica Umjetničke galerije Bosne i Hercegovine.

## Biografija 
**Azra Begić** (1931-2017) rođena je u Počitelju. Diplomirala je na Filozofskom fakultetu u Zagrebu 1956. godine, a zatim odlazi u Pariz, gdje studira francuski jezik i književnost. Magistrirala je 1972. godine u Beogradu,

Bila je zaposlena  u Umjetničkoj galeriji Bosne i Hercegovine od 1959. godine, gdje se penzionisala 1998. godine. Radila kao muzejska savjetnica u Umjetničkoj galeriji Bosne i Hercegovine od 1979. godine. Predavala je historiju umjetnosti 1980-tih godina na Odsjeku za opštu i komparativnu književnosti i teatrologiju Filozofskog fakulteta u Sarajevu. i Gazi Husrev-begove biblioteke.

Begić je doprinijela uspostavljanju temelja za izučavanje  bh. historije umjetnosti, naročito kroz svoj doprinos likovnim kritikama. Objavila osvrte, prikaze i eseje iz oblasti umjetnosti, kao i autorske radove u knjigama i publikacijama (*Umjetnost Bosne i Hercegovine, Revolucija u djelima likovnih umjetnika Bosne i Hercegovine, Retrospektiva, Monografija o Ismetu Mujezinoviću* i dr).
* 1997: "Metafizičko objašnjenje". Znakovi vremena - Časopis za filozofiju, religiju, znanost i društvenu praksu 2-3:151-156.
* 2003: "Tragovi". NOVI IZRAZ, časopis za književnu i umjetničku kritiku 19:152-157.
* 2004: "Jevreji u umjetnosti Bosne i Hercegovine". NOVI IZRAZ, časopis za književnu i umjetničku kritiku 23:147-159
* 2005:Halil Tikveša". Godišnjak Bošnjačke zajednice kulture »Preporod« 1:329-332
* 2009: "Virgil: Nostalgija svjetlosti". NOVI IZRAZ, časopis za književnu i umjetničku kritiku 45-46:171-179.
* 2009: "PRVE LIKOVNE UMJETNICE BOSNE I HERCEGOVINE". NOVI IZRAZ, časopis za književnu i umjetničku kritiku 24-25:3-18
* 2009: "Tajanstvo postojanja – Nada Pivac (1926-2008)". NOVI IZRAZ, časopis za književnu i umjetničku kritiku 43-44:171-181
* 2010: "Antifašizam na djelu". NOVI IZRAZ, časopis za književnu i umjetničku kritiku 47-48:114-123.
* 2010: "Sarajevo, otvoreni grad". NOVI IZRAZ, časopis za književnu i umjetničku kritiku 47-48:124-127.

## Nagrade 
* Šestoaprilska nagrada grada Sarajeva (1975) 
* Dvadesetsedmojulska nagrada 
* Orden rada sa zlatnim vijencem

## Reference
Elma Tataragić

**Elma Tataragić** jeste bosanskohercegovačka scenaristica, univerzitetska profesorica i selektorica Sarajevo Film Festivala.

## Biografija 
Elma Tataragić rođena je 16. 10. 1976. u Sarajevu. Osnovnu školu International Primary School završila je 1990. u Teheranu, a zatim sarajevsku Prvu gimnaziju. Diplomirala je dramaturgiju na Akademiji scenskih umjetnosti 2001., a magistrirala je na Filozofskom fakultetu u Sarajevu 2010. Na istom fakultetu doktorirala je 2014. godine, s disertacijom "Žanrovske i stilske karakteristike adaptacije književnog predloška za igrani film".

Trenutno je redovna profesorica iz oblasti scenarij na Akademiji scenskih umjetnosti Univerziteta u Sarajevu. Na fakultetu predaje od 2002.

## Djela 
* scenarij, "Samo kad se smijem" (2023), rediteljica Vanja Juranić
* autor, "Princ iz Eleja" (2023), reditelj Alen Šimić
* scenarij, "Znam kako dišeš" (2023), reditelj Nermin Hamzagić
* scenarij, "Najsretniji čovjek na svijetu" (2022), rediteljica Teona Strugar Mitevska
* scenarij, "Summer Dew" (2020), reditelj Carlo Chiaramonte
* scenarij, "Bog postoji, ime mu je Petrunija" (2019), rediteljica Teona Strugar Mitevska
* scenarij, "Šavovi" (2019), reditelj Miroslav Terzić
* scenarij, "Kad dan nije imao ime" (2017), rediteljica Teona Strugar Mitevska
* produkcija i ko-autorstvo, "Snijeg" (2008), rediteljica Aida Begić
* 2019: Nagrada "Ivica Matić" (Udruženje filmskih radnika Bosne i Hercegovine), za scenarije filmova "Šavovi" i "Bog postoji, ime mu je Petrunija"
* 2019: Nagrada za najbolji scenarij (Best Screenplay) za film "Bog postoji, ime mu je Petrunija" (zajedno s Teonom Strugar Mitevskom), Euroazijski filmski festival, Astana, Kazahstan
* 2019: Dunia Ayaso nagrada za najbolji scenarij za Elmu Tataragić, Las Palmas Film Festival
* 2019: Nagrada za najbolji scenarij, "Šavovi", Filmski festival u Pekingu
* 2019: Nagrada za najbolji scenarij za Elmu Tataragić, "Šavovi", Lecce Film Festival
* 2019: Nagrada za najbolji scenarij za Elmu Tataragić, "Šavovi", Tuzla Film Festival
* 2008: Film Snijeg nagrađen Grand Prix-om Semaine de la Critique, "Šavovi", Kanski filmski festival, Francuska

## Reference 
Kategorija:Rođeni 1976.
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Bosanskohercegovački scenaristi
Sopranino-saksofon

**Sopranino saksofon** je drugi najmanji član porodice saksofona. Ugođen je u Es-duru (E♭) i zvuči oktavu više od alt saksofona. U Adolphe Saxovom patentu spominje se i sopranino u F-duru, oktavu iznad F-alta (mezzosopran), ali ne postoje poznati izrađeni instrumenti.

Sopranino saksofon ima blag, nježan zvuk i iako je jedan od najmanje korištenih saksofona u redovnoj upotrebi danas, još uvijek ga proizvode proizvođači saksofona Orsi i Rampone & Cazzani u Italiji, Henri Selmer Paris, Yanagisawa iz Japana te kineski proizvođači Jinbao i Wessex. Zbog svoje male veličine, sopranino se obično izrađuje u ravnoj varijanti poput klarineta, iako Orsi proizvodi i ravne i zakrivljene verzije, koje izgledom podsjećaju na minijaturni alt.
lijevo|mini|Od vrha do dna: **zakrivljeni E  sopranino saksofon**, **ravni E  sopranino saksofon**, C sopran saksofon i B  sopran saksofon.
Originalna patentirana porodica saksofona, koju je razvio Adolphe Sax, obuhvatala je saksofone u Es (E♭) i B (B♭) tonalitetima u glasovima sopranina, soprana, alta, tenora, baritona, basa, kontrabasa i subkontrabasa, te istih sedam u tonalitetima C i F, iako su izrađeni samo sopran, alt i tenor.

Sopranino saksofon je transponirajući instrument, sa istim pisanim rasponom kao i svaki saksofon, od B♭3 do najmanje F6. Kako zvuči malu tercu više nego što je zapisano, slično Es klarinetu ili sopranskom kornetu, ovaj raspon odgovara D♭4 do A♭6 u koncertnom tonu.

## Repertoar 
U klasičnoj muzici, najpoznatija upotreba sopranino saksofona nalazi se u orkestarskom djelu *Boléro* francuskog kompozitora Mauricea Ravela. Ravelova partitura predviđa „sopranski saksofon u F tonalitetu“, ali je vjerovatno da takav instrument nikada nije izrađen; dionica se obično izvodi na Es (E♭) sopraninu ili B (B♭) sopran saksofonu.

Instrument je doživio manju renesansu u savremenoj muzici 21. stoljeća. Američki rock bend *Violent Femmes* u svoje uživo nastupe i albume uključuje dioničku sekciju „Horns of Dilemma“, u kojoj se koriste saksofoni različitih veličina – od sopranina do kontrabasa. Saksofonista Blaise Garza svirao je sopranino u pjesmi ''I'm Not Gonna Cry* iz 2019. godine. Izvan klasične i rock muzike, značajni jazz i improvizacijski muzičari koji koriste ovaj instrument uključuju Carlu Marciano, Jamesa Cartera, Anthonyja Braxtona, La Montea Younga, Roscoea Mitchella, Christophea Monniota, Josepha Jarmana, Paula McCandlessa, Lolu Coxhilla, Rogera Frampton, Hansa Kollera, Wolfganga Fuchsa, Douglasa Ewarta, Larryja Ochsa, Vinnyja Goliu, Thomasa Chapina, Martina Archera, Davida Sanborna, Jona Irabagona, Massima Falasconea, Alejandra Arturija, Giannija Gebbiju i Iana Andersona (koji je naveden kao izvođač na albumima grupe *Jethro Tull* *A Passion Play* i *War Child*). Sopranino saksofon je također korišten u šestoročlanom ansamblu *Nuclear Whales Saxophone Orchestra'', gdje ga je svirala Kelley Hart Jenkins.

## Reference 
Kategorija:CS1 upotrebe (kineski)
Kategorija:Muzički instrumenti
Kategorija:Saksofoni
Markovljev izvor informacija

U matematici, **Markovljev izvor informacija**, ili jednostavno, **Markovljev izvor**, je izvor informacija čija je osnovna dinamika data stacionarnim konačnim Markovljevim lancem.

## Formalna definicija
**Izvor informacija** je niz slučajnih varijabli koje se protežu preko konačnog alfabeta \Gamma, sa stacionarnom distribucijom.

Markovljev izvor informacija je tada (stacionarni) Markovljev lanac M, zajedno sa funkcijom
:f:S\to \Gamma

koji preslikava stanja S u Markovljevom lancu u slova abecede \Gamma.
**Unifilarni Markovljev izvor** je Markovljev izvor za koji su vrijednosti f(s_k) različite kad god je svako od stanja s_k dostižno, u jednom koraku, iz zajedničkog prethodnog stanja. Unifilarni izvori su značajni po tome što se mnoga njihova svojstva mnogo lakše analiziraju u poređenju sa općim slučajem.
## Aplikacije
Markovljevi izvori se često koriste u teoriji komunikacije, kao model predajnika. Markovljevi izvori se također javljaju u obradi prirodnog jezika, gdje se koriste za predstavljanje skrivenog značenja u tekstu. S obzirom na izlaz Markovljevog izvora, čiji je osnovni Markovljev lanac nepoznat, zadatak rješavanja osnovnog lanca se provodi tehnikama skrivenih Markovljevih modela, kao što je Viterbijev algoritam.

## Također pogledajte
*Brzina entropije
*Entropija

## Reference
*Robert B. Ash, *Information Theory*, (1965) Dover Publications. 

Kategorija:Markovljevi procesi
Kategorija:Statistika
Kategorija:Informatika
Gong

mini|Gong
**Gong** je muzički instrument u obliku okruglog diska sa širokim obodom koji je podignut pod pravim uglom. Da bi se mogao objesiti, instrument ima dvije rupe na obodu kroz koje se provlači konopac ili žica. Rupe moraju biti izbušene na mjestima koja ne vibriraju iz akustičkih razloga.

Prva kompozicija u kojoj se koristio gong vjerovatno je Gossecova „*Pogrebna muzika za Mirabeaua*“ (1791). Također, Camille Saint-Saëns je koristio gong u svojoj operi "*Žuta princeza"* (1872), a za svoju poznatu operu "*Madame Butterfly*" (1904), Giacomo Puccini tražio je grupu od dvanaest gongova.

## Historija 
Gong nije bio dio simfonijskog orkestra sve do 19. vijeka, iako je u raznim dijelovima Evrope

## Konstrukcija 
Instrument se sastoji od velikog metalnog diska koji je obješen na nosač od željeza ili drveta, a koji se udara batićem za gong (*maletom*). Površina je konkavna, promjer može biti od 14 do 80 centimetara. Gong je metalni idiofon određene visine tona, te pripada porodici metalofona. Za izradu udaraljki koriste se legure bakra i bronze.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Snimak sviranja na kambodžanskim plemenskim gongovima
* Joel Garten's Beauty of Life Blog 
* American Gamelan Institute (AGI)

Kategorija:Udaraljke
Kategorija:Kineski izumi
Kategorija:Indonezijski izumi
Kategorija:Idiofoni instrumenti
Hervé Flandin

**Hervé Flandin** rođen 4. juna 1965. u Modaneu, u francuskom departmanu Savoie nekadašnji je francuski biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Flandin je nastupio tri puta na olimpijskim igrama: na ZOI 1988, ZOI 1992. i ZOI 1994. Bronzanu medalju osvojio je na ZOI 1994. u štafeti s Thierryjem Dusserreom, Patriceom Bailly-Salinsom i Lionelom Laurentom, kada su s 2:09.2&nbsp;min zaostatka bili sporiji od njemačke štafete u sastavu: Ricco Groß, Frank Luck, Mark Kirchner i Sven Fischer. Najbolji rezultat ostvario je na istim igrama u utrci na 10&nbsp;km, kada je osvojio osmo mjesto s jednim promašajem i zaostatkom od 1:26.8&nbsp;min iza ruskog biatlonca Sergeja Čepikova, koji je utrku završio bez promašaja.

### Svjetsko prvenstvo 
Hervé Flandin je od SP 1987. do SP 1996. nastupio šest puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je dvije srebrne i jednu bronzanu medalju. Prvu srebrnu osvojio je na SP 1990. u  štafeti s Christianom Dumontom, Xavierom Blondom i Thierryjem Gerbierom; drugu na SP 1995. u  štafeti s Lionelom Laurentom, Patriceom Bailly-Salinsom i Thierryjem Dusserreom. Na SP 1990. u  ekipnoj utrci s Christianom Dumontom, Stéphaneom Bouthiauxom i Thierryjem Gerbierom osvojio je bronzanu medalju. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji mu je četvrto mjesto na SP 1990. u utrci na 10&nbsp;km, kada je bez promašaja i zaostatkom od  47.4&nbsp;s bio iza pobjednika Marka Kirchnera.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Flandina u Svjetskom kupu bio je u prvoj sezoni 1985/86. u Antholzu 16. januara 1986. u utrci na 20&nbsp;km, kada je osvojio 60-o mjesto iza Valerija Medvedceva. Najbolji mu je rezultat pobjeda 20. marta 1991. u sezoni 1990/91. u Canmoreu, a u ekipnim utrkama je pobijedio dva puta: 21. januara 1990. u sezoni 1989/90. u Antholzu s Gillesom Marguetom, Christianom Dumontom i Thierryjem Gerbiereom; te 16. januara 1994. u sezoni 1993/94. u Ruhpoldingu s Thierryjem Dusserreom, Patriceom Bailly-Salinsom i Lionelom Laurentom.

## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1965.
Kategorija:Biografije, Modane
Kategorija:Francuski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1994.
Kategorija:Francuski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači bronzane medalje na Olimpijskim igrama (Francuska)
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 1994.
Madona s djetetom (Lorenzetti, Brera)

**Madona s djetetom** je djelo sijenskog slikara Ambrogia Lorenzettija urađeno približno 1320-1327. i od 1947. nalazi se u kolekciji pinakoteke Brera u Milanu. Pripada sijenskoj školi italijanskog gotičkog slikarstva iz prve polovine 14. vijeka.

## Historija 
Slika je vjerovatno bila središnji element poliptiha, kao u djelima Duccia di Buoninsegne i drugih sijenskih slikara.
Nema informacija o panelu prije kraja 19. vijeka, kada ga je gospođa Helbig kupila na sijenskom tržištu umjetninama za svoju vlastitu kolekciju. Između 1926. i 1930. panel je kupio kolekcionar Guido Cagnola, koji ga je 1947. donirao pinakoteci Brera. Djelo je trenutno u lošem stanju, dijelom zbog lošeg čišćenja u prošlosti.
Pripisivanje djela Ambrogiju Lorenzettiju prvi je predložio Guido Cagnola 1908. godine, isključivo na stilskim osnovama i od tada ovaj prijedlog prihvatili su svi kritičari. Ovu hipotezu podržava Madonin ogrtač, koji je neobično lagan i ukrašen geometrijskim i cvjetnim motivima (uglavnom tamnoplave boje), tehnika koju su umjetnici sijenske škole koristili između 1320-1325. (kao na primjerima poliptiha u crkvi Santa Maria della Pieve u Arezzu, djelo Pietra Lorenzettija i **"Madona s djetetom i posvetiteljem"** u Muzeju umjetnosti u Philadelphiji, također djelo Pietra Lorenzettija). Madonina rijetka draperija i kruto držanje također podržavaju ovo datiranje, kao i nemirno kretanje djetetove noge i ruke, slično '''"Madoni Vica l'Abatea"** iz 1319.

## O djelu 
**"Madona s djetetom"** urađena je tehnikom tempere i zlata na drvu; umjetnik nije potpisao djelo, a nema ni datuma izrade. Slika je vjerovatno bila središnji element poliptiha, kao u djelima Duccia di Buoninsegne i drugih sijenskih slikara.
Madona, odjevena u bogatu brokatnu draperiju, nježno drži dijete u naručju koje je povijeno u dvobojnu tkaninu, iz koje, pored glave, izviru mala ruka i dvije živahne noge koje se kreću, inspirisane stvarnim umjetnikovim posmatranjima djece. Vrsta ogrtača, rijetka u sijenskom slikarstvu tog vremena, pokazuje ruku velikog majstora koji je odbacio konvencionalno pojednostavljenje nanošenja motiva nezavisno od nabora draperije: biljni motiv ukrasa deformiše se prema smjeru tkanine, što je jasno vidljivo na velu koji joj prekriva glavu. Marijina frizura sadrži pletenicu skupljenu oko glave, što je bilo uobičajeno među plemkinjama tog vremena.
Fizionomija djeteta slična je onoj **"Madone Vica l'Abatea"**, ranog djela sa snažnom skulpturalnom monumentalnošću. Na ovom nešto kasnijem panelu već se može vidjeti prilagođavanje umjetnikovog stila gracioznijim šemama, sa izduženijim figurama i mekšim detaljima, poput Marijinih suženih ruku. Sve gore navedeno potvrđuje da je ovo djelo stilski između ranog djela **"Madone Vica l'Abatea"''' i kasnijeg triptiha San Procolo iz Gallerije degli Uffizi.

## Reference 
Kategorija:Slike Ambrogia Lorenzettija
Kategorija:Umjetničke slike iz 1300-tih
Kategorija:Gotičko slikarstvo
Kategorija:Sijenska škola
Thierry Gerbier

**Thierry Gerbier** rođen 21. septembra 1965. u Chambéryu, u francuskom departmanu Savoie bio je francuski biatlonac. Umro je u Le Pontetu 13. novembra 2013.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Gerbier je nastupio dva puta na olimpijskim igrama: na ZOI 1988. i ZOI 1992. Najbolji rezultat ostvario je na ZOI 1992. u utrci na 20&nbsp;km, kada je osvojio 39-o mjesto s dva promašaja i zaostatkom od 4:50.4&nbsp;min iza Jevgenija Redkina, koji je nastupio za selekciju Ujedinjenog tima. U štafeti je na istim igrama u štafeti s Xavierom Blondom, Christianom Dumontom i Hervéom Flandinom osvojio šesto mjesto iza njemačke štafete u sastavu: Ricco Groß, Jens Steinigen, Mark Kirchner i Fritz Fischer.

### Svjetsko prvenstvo 
Thierry Gerbier je od SP 1989. do SP 1991. nastupio tri puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je jednu srebrnu i jednu bronzanu medalju. Srebrnu je osvojio na SP 1990. u  štafeti s Christianom Dumontom, Xavierom Blondom i Hervéom Flandinom; a na SP 1990. u ekipnoj utrci s Christianom Dumontom, Stéphaneom Bouthiauxom i Hervéom Flandinom osvojio je bronzanu medalju. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji mu je 15-o mjesto na SP 1989. u utrci na 20&nbsp;km, kada je s dva promašaja i zaostatkom od 7:15.1&nbsp;s bio iza pobjednika Eirika Kvalfossa.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Gerbiera u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1985/86. u Antholzu 16. januara 1986. u utrci na 20&nbsp;km, kada je osvojio 71-o mjesto iza Valerija Medvedceva. Najbolji mu je rezultat drugo mjesto 19. januara 1989. u sezoni 1988/89. u Borovcu u utrci na 20&nbsp;km, a u ekipnim utrkama je pobijedio jednom u štafeti - 21. januara 1990. u sezoni 1989/90. u Antholzu s Gillesom Marguetom, Christianom Dumontom i Hervéom Flandinom.

## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1965.
Kategorija:Umrli 2013.
Kategorija:Biografije, Chambéry
Kategorija:Francuski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Francuski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Zemljotres u Ljubinju 1927.

Dana 14. februara 1927. godine u 05:43,

## Reference 
## Dodatna literatura 
* 
* 

Kategorija:Zemljotresi u 1927.
Kategorija:1927. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:1927. u Jugoslaviji
Kategorija:Historija Ljubinja
Ljubinje 1927.
Ljubinje 1927.
Masakr u Bosanskom Grahovu

**Masakr u Bosanskom Grahovu** bio je masakr nad hrvatskim civilima koji su počinili lokalni četnici 27. jula 1941.  u selu Bosansko Grahovo.

Dana 27. jula 1941, u području Drvara i Bosanskog Grahova započeo je ustanak predvođen partizanima (Drvarski ustanak). Bio je to koordinisani napor s obje strane Une na području jugoistočne Like i jugozapadne bosanske strane. Ustanak je uspio preoteti ključnu teritoriju od NDH pod kontrolu partizana. napali su hrvatske civile u Bosanskom Grahovu i okolnim selima, ubivši oko 100 ljudi, od kojih je 62 identificirano. Među ubijenima je bilo najmanje 5 žena i 9 djece. Brojne kuće su spaljene, zajedno s katoličkom crkvom i župnim dvorom u Grahovu. Župnik Juraj Gospodnetić je mučen i ubijen.

## Reference 
Kategorija:Bosansko Grahovo
Kategorija:1941. u Jugoslaviji
Kategorija:1941. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri u Jugoslaviji
Kategorija:Masakri u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri nad Hrvatima
Kategorija:Bosna i Hercegovina u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Ratni zločini u Jugoslaviji u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Četnički zločini u Drugom svjetskom ratu
Xavier Blond (biatlonac)

**Xavier Blond** rođen 18. juna 1965. u Grenobleu, u francuskom departmanu Isère nekadašnji je francuski biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Blond je nastupio dva puta na olimpijskim igrama: na ZOI 1988. i ZOI 1992. Najbolji rezultat ostvario je na ZOI 1992. u utrci na 10&nbsp;km, kada je osvojio 45-o mjesto s tri promašaja i zaostatkom od 2:30.5&nbsp;min iza njemačkog biatlonca Marka Kirchnera. Na istim igrama je u štafeti s Thierryjem Gerbierom, Christianom Dumontom i Hervéom Flandinom osvojio šesto mjesto iza njemačke štafete u sastavu: Ricco Groß, Jens Steinigen, Mark Kirchner i Fritz Fischer.

### Svjetsko prvenstvo 
Xavier Blond je od SP 1986. do SP 1994. nastupio sedam puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je jednu srebrnu i jednu bronzanu medalju. Srebrnu je osvojio na SP 1990. u štafeti s Christianom Dumontom, Thierryjem Gerbierom i Hervéom Flandinom; a na SP 1993. u ekipnoj utrci s Gillesom Marguetom, Thierryjem Dussereom i Lionelom Laurentom osvojio je bronzanu medalju. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji mu je 17-o mjesto na SP 1991. u utrci na 10&nbsp;km, kada je s dva promašaja i zaostatkom od 1:41.5&nbsp;min bio iza pobjednika Marka Kirchnera.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Blonda u Svjetskom kupu bio je u prvoj sezoni 1985/86. u Antholzu 16. januara 1986. u utrci na 20&nbsp;km, kada je osvojio 31-o mjesto iza Valerija Medvedceva. Najbolji mu je rezultat četvrto mjesto 18. marta 1989. u sezoni 1988/89. u Steinkjeru u utrci na 10&nbsp;km, a u ekipnim utrkama je jednom osvojio drugo mjesto u štafeti - 22. decembra 1991. u sezoni 1991/92. u Hochfilzenu s Christianom Dumontom,Stéphaneom Bouthiauxom i Lionelom Laurentom.

## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1965.
Kategorija:Biografije, Grenoble
Kategorija:Francuski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Francuski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Patrice Bailly-Salins

**Patrice Bailly-Salins** rođen 21. juna 1964. u Morezu, u francuskom departmanu Jura nekadašnji je francuski biatlonac, svjetski prvak i osvajač Svjetskog kupa u biatlonu.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Bailly-Salins je nastupio tri puta na olimpijskim igrama: na ZOI 1992, ZOI 1994. i ZOI 1998. Bronzanu medalju osvojio je na ZOI 1994. u štafeti s Thierryjem Dusserreom, Hervéom Flandinom i Lionelom Laurentom, kada su s 2:09.2&nbsp;min zaostatka bili sporiji od njemačke štafete u sastavu: Ricco Groß, Frank Luck, Mark Kirchner i Sven Fischer. Najbolji rezultat ostvario je na istim igrama u utrci na 10&nbsp;km, kada je osvojio 11-o mjesto s dva promašaja i zaostatkom od 1:36.1&nbsp;min iza ruskog biatlonca Sergeja Čepikova, koji je utrku završio bez promašaja.

### Svjetsko prvenstvo 
Patrice Bailly-Salins je od SP 1991. do SP 1997. nastupio pet puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je jednu zlatnu i jednu bronzanu medalju. Zlatnu medalju osvojio je na SP 1995. u  utrci na 10 km, kada je s jednim promašejem bio 1.9&nbsp;s brži od drugoplasiranor ruskog biatlonca Pavela Muslimova; a srebrnu na SP 1995. u štafeti s Lionelom Laurentom, Hervéom Flandinom i Thierryjem Dusserreom.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Bailly-Salinsa u Svjetskom kupu bio je u  sezoni 1988/89. u Les Saisiesu 15. decembra 1988. u utrci na 20&nbsp;km, kada je osvojio 45-o mjesto iza Birk Andresa. U pojedinačnim utrkama pobjedio je sedam puta, a u ekipnim jednom: 16. januara 1994. u sezoni 1993/94. u Ruhpoldingu s Thierryjem Dusserreom, Hervéom Flandinom i Lionelom Laurentom. U istoj je sezoni pobijedio u ukupnom plasmanu.

## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1964.
Kategorija:Biografije, Morez
Kategorija:Francuski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1992.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1994.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1998.
Kategorija:Francuski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači bronzane medalje na Olimpijskim igrama (Francuska)
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Svjetski prvaci u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 1994.
Masakr u Brotnji

**Masakr u Brotnji** bio je masakr nad hrvatskim civilima u selu Brotnja, koji su počinili srpski pobunjenici i četnici 27. jula 1941, tokom ustanka u Srbu i Drvaru.

U sedmicama prije Ustanka u Srbu, lokalni srpski civili bili su žrtve ustaških zločina.

## Pozadina 
Tokom jula 1941, ustaški general Vjekoslav Luburić naredio je "čišćenje" od Srba iz područja Donjeg Lapca u Lici i pograničnih područja Bosanske krajine.

Određeni broj lokalnih hrvatskih seljaka iz tog područja pridružio se ustaškom pokretu i aktivno učestvovao u masakrima nad lokalnim srpskim civilima, uključujući masakr nad gotovo 300 Srba u obližnjem selu Suvaja, početkom jula 1941. Poznato je da su se najmanje dvije osobe iz Brotnja pridružile ustašama i učestvovale u zločinima nad Srbima.

Dana 27. jula 1941, lokalni Srbi su pokrenuli ustanak protiv ustaških vlasti. Tokom jula, augusta i septembra 1941, hrvatska i muslimanska sela širom Like i zapadne Bosne napadali su i masakrirali srpski ustanici, a za takva ubistva se govorilo da su bila odmazda za ranije ustaške masakre nad Srbima.

## Masakr 
Dana 27. jula 1941, četnici i drugi srpski pobunjenici pod četničkim vodstvom, Selo je potom uništeno.

24 žrtve bili su članovi porodice Ivezić, dok je 12 žrtava bilo djece, od kojih je najmlađe imalo samo tri godine.

## Posljedice 
Masakri nad Hrvatima od strane četnika i drugih srpskih pobunjenika nastavili su se tokom jula i augusta 1941, kulminirajući daljnjim masakrima širom istočne Like i zapadne Bosne, kao što su Trubar, Bosansko Grahovo, Boričevac, Vrtoče i Krnjeuša.

Godine 2014, masovna grobnica sa 19 žrtava masakra ekshumirana je i žrtve su ponovo sahranjene na drugom mjestu.

## Reference 
### Izvori 
* 
* 

Kategorija:Bosansko Grahovo
Kategorija:1941. u Jugoslaviji
Kategorija:1941. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri u Jugoslaviji
Kategorija:Masakri u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri nad Hrvatima
Kategorija:Bosna i Hercegovina u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Ratni zločini u Jugoslaviji u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Četnički zločini u Drugom svjetskom ratu
Masakr u Trubaru

**Masakr u Trubaru** jest masakr nad hrvatskim civilima počinili su lokalni srpski ustanici 27. jula 1941. u selu Trubar u općini Drvar. Bio je to jedan od niza masakra u jugozapadnoj Bosanskoj krajini tokom Ustanka u Drvaru i istočnoj Lici.

## Pozadina 
Dana 27. jula 1941, ustanak predvođen partizanima započeo je na području Drvara i Bosanskog Grahova. Bio je to koordinisani napor s obje strane rijeke Une na području jugoistočne Like i jugozapadne Bosne. Ustanici su uspjeli  preuzeti ključnu teritoriju NDH. Neki izvori navode preko 300 smrtnih slučajeva, ali mnoga tijela koja su bačena u duboke pećine još nisu u potpunosti ekshumirana.

Jedan od svjedoka masakra bio je partizan Stevo Babić, koji je napisao da je grupa ustanika pogubila putnike voza u Golubnjači. Prema hrvatskoj naučnici Blanki Matković, jugoslavenski partizani su bili odgovorni za masakr.

## Ekshumacija 
Tužilaštvo Bosne i Hercegovine je u novembru 2015. saopštilo da su izvršene ekshumacije tijela iz jame Golubnjača i da se radi o tijelima hodočasnika ubijenih u julu 1941. Tijela su sahranjena u svećeničkoj grobnici u Banjoj Luci. Franjo Komarica, banjalučki biskup, zatražio je od Tužilaštva istragu o zločinu.

## Reference 
Kategorija:Trubar
Kategorija:1941. u Jugoslaviji
Kategorija:1941. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri u Jugoslaviji
Kategorija:Masakri u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri nad Hrvatima
Kategorija:Bosna i Hercegovina u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Ratni zločini u Jugoslaviji u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Četnički zločini u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Partizanski zločini u Drugom svjetskom ratu
Masakr u Boričevcu

**Masakr u Boričevcu** bio je masakr nad hrvatskim civilima u selu Boričevac, koji su počinili srpski pobunjenici 2. augusta 1941, tokom Ustanka u Srbu. Tokom tog vremena, stotine srpskih muškaraca, žena i djece uhapšene su i ubijene od strane ustaških snaga. Mnoga tijela su bačena u jame i pećine, uključujući jamu u blizini sela Boričevac. Druga tijela su osakaćena i ostavljena na izložbi, kako bi se ohrabrili drugi Srbi da pobjegnu iz tog područja. Kuće u srpskim selima su spaljene i opljačkane.

Mali broj lokalnih Hrvata, uključujući one iz Boričevca i drugih područja, bio je saučesnik u ustaškim zločinima. Međutim, većina Hrvata nije učestvovala u takvim zločinima, mnogi umjereni Hrvati su im se protivili i aktivno pokušavali pomoći svojim srpskim komšijama. 

Dana 27. jula 1941, lokalni Srbi su pokrenuli ustanak protiv ustaških vlasti. Tokom jula, augusta i septembra 1941, hrvatska i muslimanska sela širom Like i zapadne Bosne napadali su i masakrirali srpski pobunjenici, a za takva ubistva se govorilo da su bila odmazda za ranije ustaške masakre nad Srbima.

## Masakr 
Dana 2. augusta 1941, srpski ustanici su ušli u Boričevac; navodno su bili bijesni nakon što su otkrili posmrtne ostatke srpskih žrtava koje su ubile ustaše, Oko 2.000 stanovnika Boričevca je prethodno pobjeglo u Kulen Vakuf. 

## Posljedice 
Hrvati koji su preživjeli masakr i oni koji su pobjegli iz Boričevca, na kraju su se naselili u području oko Bjelovara. Za vrijeme komunističke vladavine, bilo im je zabranjeno da se vrate u Boričevac. Većina se nije mogla vratiti svojim domovima sve do kraj rata u Hrvatskoj.

U savremenoj Hrvatskoj, obilježavanje Ustanka u Srbu je kontroverzno, s polarizirajućim mišljenjima između Hrvata i Srba. Srbi vide ustanak kao svjedočanstvo o srpskom antifašističkom otporu protiv ustaškog terora, dok neki Hrvati vide ustanak kao pobunu srpskih nacionalista koji su ubijali hrvatske civile. Max Bergholz tvrdi da zbog kontroverzi oko prirode Ustanka u Srbu (uključenost partizana sa srpskim pobunjenicima) i poslijeratnog narativa unutar Jugoslavije o nesuočavanju sa zločinima počinjenim između različitih jugoslavenskih etničkih grupa, da se hrvatskim i muslimanskim žrtvama četničkog i drugih pobunjeničkih masakra još uvijek nije na odgovarajući način odato priznanje.

## Reference 
## Izvori 
* 
* 
* 
* 
* 

Kategorija:Trubar
Kategorija:1941. u Jugoslaviji
Kategorija:1941. u Hrvatskoj
Kategorija:Masakri u Jugoslaviji
Kategorija:Masakri u Hrvatskoj
Kategorija:Masakri nad Hrvatima
Kategorija:Hrvatska u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Ratni zločini u Jugoslaviji u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Četnički zločini u Drugom svjetskom ratu
Masakr u Krnjeuši

**Masakr u Krnjeuši**, ponekad nazivan i **pogrom u Krnjeuši**, bio je masakr nad hrvatskim civilima koji su počinili lokalni srpski ustanici predvođeni Maneom Rokvićem 9. i 10. augusta 1941, tokom Ustanka u Drvaru.

Ustanici su prvenstveno bili četnici. Način na koji je masakr počinjen sugeriše da je učinjen kao odmazda za ranije masakre koje su počinile ustaše. Među ubijenima je bilo 72 žene i 49 djece mlađe od 12 godina. Nakon masakra, lokalni Hrvati su pobjegli, a komunističke vlasti su odbile dozvoliti prognanicima da se vrate nakon završetka rata 1945.

## Reference 
### Izvori 
*Anto Orlovac: *Hommage uništenom zavičaju*, članak iz Hrvatskog slova od 6. travnja 2007., str. 22.
*Ana Došen: *Krnjeuša u srcu i sjećanju*, Matica hrvatska, ogranak Rijeka, Rijeka, 1994; 
*Ana Došen: *To je bilo onda*, Vlastita naklada, Zagreb, 2007; 
*Josip Jurjević: *Pogrom u Krnjeuši 9. i 10. kolovoza 1941.*', Vikarijat Banjalučke biskupije, Zagreb, 1999; 

Kategorija:Krnjeuša
Kategorija:1941. u Jugoslaviji
Kategorija:1941. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri u Jugoslaviji
Kategorija:Masakri u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri nad Hrvatima
Kategorija:Hrvatska u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Ratni zločini u Jugoslaviji u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Četnički zločini u Drugom svjetskom ratu
Jürgen Wirth

** Jürgen Wirth** rođen 20. juna 1965. u Großbreitenbachu u Istočnoj Njemačkoj (danas Njemačka) je nekadašnji istočnonjemački biatlonac i  svjetski prvak u biatlonu.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Wirth je dva puta nastupio samo jednom na olimpijskim igrama i to na ZOI 1988, ali nije osvajao medalje. U utrci na 20 km je s tri promašaja i zaostatkom od 3:52.6&nbsp;min bio sporiji od istočnonjemačkog biatlonca Frank-Petera Roetscha; a u štafeti s Frank-Peterom Roetschom, Matthiasom Jacobom i Andréom Sehmischom osvojio je peto mjesto sa zaostatkom od 1:58.4&nbsp;min iza sovjetske u sastavu: Dmitrij Vasiljev, Sergej Čepikov, Aleksandar Popov i Valerij Medvedcev.

### Svjetsko prvenstvo 
Jürgen Wirth je od SP 1985. do SP 1987. nastupio tri puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je jednu zlatnu i jednu srebrnu medalju. Srebrnu medalju je osvojio na SP 1986. u štafeti s Andréom Sehmischom, Matthiasom Jacobom i Frank-Peter Roetsch s 39.1&nbsp;s zaostatka u odnosu na sovjetsku štafetu u sastavu: Dmitrij Vasiljev, Jurij Kaškarov, Valerij Medvedcev i Sergej Buligin. Na SP 1987. u štafeta s Andréom Sehmischom, Matthiasom Jacobom i Frank-Peter Roetsch osvojio je zlatnu medalju, s 2:09.8&nbsp;min prednosti u odnosu na sovjetsku štafetu u sastavu: Dimitrij Vasiljev, Jurij Kaškarov, Aleksandar Popov i Valerij Medvedcev. Najbolji rezultat u pojedinačnim utrkama, blo mu je 18-o mjesto na SP 1986. u utrci na 20&nbsp;km  s pet promašaja i zaostatkom od 5:33.6&nbsp;min u odnosu na pobjednika Valerija Medvedceva

### Svjetski kup 
Prvi nastup Wirtha u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1983/84. u Falunu 6. januara 1984. u utrci na 20&nbsp;km, kada je osvojio 11-o mjesto iza Odda Lirhusa. Najbolji rezultat u pojedinačnim utrkama mu je bilo drugo mjesto u sezoni 1983/84. u Oberhofu, a u štafeti je pobijedio tri puta.

## Prestanak karijere 
Aktivnim bavljem biatlonom prestao se baviti 1988.

## Nagrade 
* Otadžbinski srebrni orden za zasluge

## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1965.
Kategorija:Biografije, Großbreitenbach
Kategorija:Istočnonjemački biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1988.
Kategorija:Istočnonjemački olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Svjetski prvaci u biatlonu
Kategorija:Nosioci Otadžbinskog srebrnog ordena za zasluge
Thierry Dusserre

**Thierry Dusserre** rođen 25. jula 1967. u Romans-sur-Isèreu, u francuskom departmanu Drôme nekadašnji je francuski biatlonac.

## Karijera 
### Olimpijske igre 
Dusserre je nastupio dva puta na olimpijskim igrama: na ZOI 1994. i ZOI 1998. Bronzanu medalju osvojio je na ZOI 1994. u štafeti s Patriceom Bailly-Salinsom, Hervéom Flandinom i Lionelom Laurentom, kada su s 2:09.2&nbsp;min zaostatka bili sporiji od njemačke štafete u sastavu: Ricco Groß, Frank Luck, Mark Kirchner i Sven Fischer. Najbolji rezultat ostvario je na istim igrama u utrci na 10&nbsp;km, kada je osvojio 19-o mjesto s dva promašaja i zaostatkom od 2:15.6&nbsp;min iza ruskog biatlonca Sergeja Čepikova, koji je utrku završio bez promašaja.

### Svjetsko prvenstvo 
Thierry Dusserre je od SP 1991. do SP 1997. nastupio šest puta na Svjetskim prvenstvima. Osvojio je jednu srebrnu i dvije bronzanu medalje. Srebrnu je osvojio na SP 1995. u štafeti s Lionelom Laurentom, Hervéom Flandinom i Patriceom Bailly-Salinsom. Prvu bronzanu osvojio je na SP 1993. u ekipnoj utrci s Gillesom Marguetom, Xavierom Blondom i Lionelom Laurentom; a drugu na SP 1995. u ekipnoj utrci s Franckom Perrotom, Lionelom Laurentom i Stéphanom Boutiauxom. Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji bilo mu je deveto mjesto na SP 1993. u utrci na 20&nbsp;km.

### Svjetski kup 
Prvi nastup Dusserrea u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1987/88. u Antholzu 21. januara 1988. u utrci na 10&nbsp;km, kada je osvojio 29-o mjesto iza Frank-Petera Roetscha. U pojedinačnim utrkama mu je najbolji rezultat četvrto mjesto u sezoni 1991/92. u Fagernesu 14. marta 1992. u utrci na 10&nbsp;km, a u ekipnim utrkama pobjeda 16. januara 1994. u sezoni 1993/94. u Ruhpoldingu s Patriceom Bailly-Salinsom, Hervéom Flandinom i Lionelom Laurentom.

## Prestanak karijere 
## Nagrade 
## Privatni život 
## Napomene 
## Reference 
## Vanjski linkovi
* 

Kategorija:Rođeni 1967.
Kategorija:Biografije, Romans-sur-Isère
Kategorija:Francuski biatlonci
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1994.
Kategorija:Biatlonci na Zimskim olimpijskim igrama 1998.
Kategorija:Francuski olimpijci u biatlonu
Kategorija:Osvajači bronzane medalje na Olimpijskim igrama (Francuska)
Kategorija:Osvajači medalja na Svjetskim prvenstvima u biatlonu
Kategorija:Živi ljudi
Kategorija:Osvajači medalja na Zimskim olimpijskim igrama 1994.
Masakr u Vrtoču

**Masakr u Vrtočama** bio je masakr nad hrvatskim civilima u selu Vrtoče, koji su počinili srpski ustanici 8. augusta 1941, tokom Ustanka u Srbu.

Dana 27. jula 1941, lokalni Srbi su pokrenuli ustanak protiv ustaških vlasti. Tokom jula, augusta i septembra 1941, hrvatska i muslimanska sela širom Like i zapadne Bosne napadali su i masakrirali srpski ustanici, a za takva ubistva se govorilo da su bila odmazda za ranije ustaške masakre nad Srbima.

## Masakr 
Četnici i drugi srpski ustanici, predvođeni Maneom Rovkićem, ušli su u hrvatsko selo Vrtoče 8. augusta 1941. Nakon što su brzo ubili nekoliko ustaških stražara u selu, ustanici su potom masakrirali hrvatske civile. Na sličan način ubijeno je još devet članova porodice Matijević.

Ustanici i četnici su zatim pogubili sve ostale preostale hrvatske civile u selu, uključujući vođu sela i lokalnog katoličkog svećenika. Mnoge žrtve su bile podvrgnute sakaćenju. Ukupno 70 hrvatskih civila ubijeno je tokom masakra, uglavnom žena, djece i starijih osoba.

## Posljedice 
Ustanici su uspjeli zarobiti značajnu količinu oružja nakon napada i naknadnog masakra u Vrtočama. Čuvši da su mu roditelji ubijeni, Matijević je u činu osvete ubio 28 srpskih muškaraca, žena i djece u selu Kulen Vakuf. Slični masakri nad Hrvatima od strane četnika i drugih srpskih ustanika nastavili su se tokom jula i augusta 1941, kulminirajući masakrima širom istočne Like i zapadne Bosne, kao što su Trubar, Bosansko Grahovo, Boričevac, Brotnja i Krnjeuša.

Kategorija:Vrtoče (Bosanski Petrovac)
Kategorija:1941. u Jugoslaviji
Kategorija:1941. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri u Jugoslaviji
Kategorija:Masakri u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri nad Hrvatima
Kategorija:Hrvatska u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Ratni zločini u Jugoslaviji u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Četnički zločini u Drugom svjetskom ratu
Masakr u Banskom Grabovcu

**Masakr u Banskom Grabovcu** bio je masovno ubistvo 1100-1200 srpskih civila od strane hrvatskog fašističkog ustaškog pokreta 24. i 25. jula 1941, tokom Drugog svjetskog rata.

Nakon invazije sila Osovine na Jugoslaviju, osnovana je Nezavisna Država Hrvatska (NDH), marionetska država kojom je vladao fašistički hrvatski ustaški režim na čelu s Antom Pavelićem. Ustaše su zatim započele kampanju genocida nad srpskim, jevrejskim i romskim stanovništvom unutar granica države.

Do masakra je došlo nakon činova otpora NDH od strane naoružanih srpskih seljaka. Prvi veći sukob između ustaša i antifašista na teritoriji Hrvatske dogodio se u selu Banski Grabovac 23. i 24. jula kada je 42 pobunjenika napalo općinsku zgradu i željezničku stanicu, zaplijenivši više od 50 pušaka. U danima 24. i 25. jula, ustaše su zauzele selo i uhapsile više od 1.200 Srba iz okolnih sela. Otprilike 800 ljudi je ubijeno na licu mjesta, dok su drugi odvedeni u koncentracijski logor Jadovno i tamo ubijeni. Gotovo cijelo srpsko stanovništvo sela je uništeno. Oni koji su ubijeni na licu mjesta sahranjeni su u masovnim grobnicama u blizini seoske stanice.

## Reference 
Kategorija:Banski Grabovac
Kategorija:1941. u Jugoslaviji
Kategorija:1941. u Hrvatskoj
Kategorija:Masakri u Jugoslaviji
Kategorija:Masakri u Hrvatskoj
Kategorija:Masakri nad Srbima
Kategorija:Hrvatska u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Ratni zločini u Jugoslaviji u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Ustaški zločini u Drugom svjetskom ratu