Hvarsko-lisičićka kultura

**Hvarsko-lisičićka kultura** je kulturna grupa iz vremena mlađeg neolita u periodu 4.200-3.500. godine pne, nastala na području istočnog Jadrana. Ime je dobila po dva najznačajnija nalazišta, Grapčeva špilja na Hvaru i Lisičiči kod Konjica. Dvojni naziv se koristi da bi se naznačile dvije zone ove civilizacije, sa nekim međusobnim razlikama.

Hvarska kultura, koja je djelimično naslijedila i smijenila Danilsku kulturu prvobitno je otkrivena na otoku Hvaru u Grapčevoj špilji, ali su uskoro nalazišta ove kulture otkivena na cijelom potezu od tršćanskog zaljeva do južnodalmatinskih otoka pa i u kontinentalnim kajevima (dolina Neretve i Lika). Zbog toga se uslovno dijeli na nekoliko varijanti:
 
* na srednjodalmatinskim otocima je klasična hvarska kultura (Grapčeva, Bablja i Markova špilja na Hvaru, Gambera i Rača špilja na Lastovu, Vela i Jakasova špilja na Korčuli)
* u Hercegovini, u dolini Neretve, egzistira lisičićka varijanta (Lisičići, Zelena pećina, Ravlića pećina, zatim Čaire, Hateljska pećina, Lazaruša i Jejinovača kod Stoca, pa Vukova njiva i Žukovička pećina kod Posušja i Popov do kod Goražda kao najudaljenije nalazište ove kulture.)
* u sjevemoj Dalmaciji je prisutna Smilčićka varijanta 
* zasebnu varijantu čine nalazi u Istri i hrvatskom primorju

Mlađi neolit na teritoriji doline Neretve, prvenstveno na njenoj zapadnoj strani, ne samo da je usklađen sa razvojem na obali Jadrana, već i obogaćuje ukupan izraz ove kulture, pa u u bosanskohercegovačkoj literaturi nosi naziv Hvarsko - lisičićka kultura. 
## Nalazi 
Nositelji hvarske kulture živjeli su u naseljima na otvorenom, samo nešto proširenijim. Intezivnije i dugotrajnije nastanjuju i pećinske prostore iz klimatskih razloga.

### Naselje u Lisičićima 
Neolitsko naselje u Lisičićima je otkriveno početkom pedesetih godina XX stoljeća. Bilo je na otvorenom prostoru, što je još jedna potvrda kontinentalnog uticaja sa prostora Butmirske kulture. Danas je potopljeno Jablaničkim jezerom. Lokalitet je istraživan u tri navrata 1952, 1953 i 1954 godine. Ukupno je istraženo 810 m2. U istraženom prostoru Alojz Benac je definisao III građevinska  stratuma  u sklopu kojih su idnentifikovana 22 objekata kao stambene jedinice. Struktura naselja kao i oblik nastambi je potpuno drugaĉiji u I, II i III građevinskom stratumu.

Prvi građevinski stratum naselja se može podijeliti na dva dijela. Centralni dio koji se sastoji od ognjišta kružnog oblika promjera 2m, izgrađenog od sitnih i krupnih oblutaka. Ognjište je smješteno u plitkoj jami na koju se nadovezuju dvije jame sličnih dimenzija u kojima su locirana su vatrišta. Oko ognjišta nađeni su čitava brda životinjskih kostiju, važno svjedočanstvo o zajedničkoj gozbi. Zajednička je i jama za pečenje gline. Drugi dio naselja su stambeni objekti (zemunice nepravilnog oblika sa ili bez izbočina), koji su kružno raspoređeni oko centralnog dijela. U pojedinim zemunicama postojalo je i nekoliko manjih, „individualnih“ ognjišta. Jedna od zemunica bila je spremište hrane, a jedna je služila za kulturne potrebe. Između centralnog i stambenog dijela naselja nalazio se slobodan prostor. Dominantnost kostiju divljih životinja u odnosu na domestikate jasno ukazuje na lovaĉko-skupljaĉku djelatnost kao glavnu strategiju privređivanja naselja.

Kuće iz drugog stratuma su većih dimenzija i čvršće građene. Nije postojalo veliko ognjište na trgu, nego desetak manjih koncentriranih na uskom prostoru, sa istom ulogom kao i ono jedno iz ranijeg perioda.

U trećem građevinskom stratumu izgrađivan je isti tip kuća kao i drugom. Na ostacima lijepa je pronađen bijeli premaz od kreča što predstavlja ujedno i jedini primjerek ove vrste u neolitu Bosne i Hercegovine do sada. Centralna ognjišta koja su pronađena u prvom i drugom naseobinskom stratumu potpuno nedostaju.

Nalazište u Lisičićima je bogato kamenim i koštanim oruđem (šila, igle, harpuni, glačala) i oružjem (sjekire, čekići, bodeži, mlatovi, strelice sa trnom). To je posljedica kontinentalnog uticaja na neolit jadransko-mediteranskog neolita. Nalazišta na Hvaru nisu bogata oruđem i oružjem.

### Keramika 
Cjelokupna keramika skoro da nema veze za predhodnom Danilo kulturom sa prostora istočnog Jadrana. Upoređujući bikonične zdjele i šolje i odgovarajuće ukrašavanje (girlande, šrafirani polumjesec, redovi perli, realistične predstave) velika je sličnost sa keramikom šireg prostora Mediterana - (Sicilija  i Malta). Veći broj autora smatra da je Malta imala izuzetno važnu ulogu u zapadnom Mediteranu u doba neolita, da je imala ulogu kuturne idarijacije i jedan od centara neolitskih moreplovaca. Time su se nametnuli slabije organizovanom domaćem stanovništvu Panonije. Elemente kulture stepskih naroda preuzimaju nosioci Badenske, Kostolačke i Vučedolske kulture, koji će nizom seoba te elemente proširiti i na Balkansko poluostrvo.

Tada dolazi do stvaranja supstrata (mješavina neolitskih i eneolitskih elemenata kulture), čijom će se genezom u bronzanom i željeznom dobu, pojaviti narodnosne skupine, poznate pod jednim imenom -Iliri. U stvaranju *Pred-ilirskog* supstrata osnovnu ulogu odigrala je mješavina hvarsko - lisičićke i jadranska varijanta Vučedolske kulture. Pojava gajtanske keramike (Varvara kod Prozora i Ljubomir kod Trebinja) je potvrda prave indoevropeizacije na ovim prostorima.

Nalazište ove kulture u Ravlića pećini donosi i značajne promjene u ornametici. Radi se o uvođenju kaneliranja, koje postaje najznačajne ukrašavanje. Ova tehnika nema više veze sa kasnoneolitskim pojavama u Vinčanskoj i Butmirskoj kulturi, već predstavlja odraz novih promjena koje se dešavaju početkom eneolita na čitavoj istočnoj obali Jadrana. Na taj način posljednja faza Hvarsko-lisičićke kulture postaje nosilac ranog eneolita u Hercegovini., u vrijeme kada se njen uticaj već osjećao i u Bosni (Obre II i Popov do), u kojoj se od ranije izgubila Butmirska kultura.
## Literatura 
* Hrvatska enciklopedija (LZMK): mlađe kameno doba 

## Reference 
Kategorija:Neolitske kulture
Kategorija:Bosna i Hercegovina u kamenom dobu