Bitunja

**Bitunja** je naseljeno mjesto u općini Berkovići, Bosna i Hercegovina. Bitunja je smještena na mjestu modernih naselja Gornja i Donja Bitunja uz putnu komunikaciju Stolac-Ljubinje. Prije Dejtonskog sporazuma 1995 naselje je pripadalo općini Stolac (na oko 12&nbsp;km jugoistočno od Stoca), a danas pripada općini Berkovići (na 19&nbsp;km od središta Berkovića). Blizina Stoca, vlastela Šimrakovići i stećci predstavljaju glavnu karakteristiku Bitunje. Bitunja je naselje koje je svoju afirmaciju na historijskoj pozornici ponajviše dobilo zahvaljujući prometnoj putnoj komunikaciji koja je prolazila linijom Stolac-Ljubinje.

## Historija 
### Srednji vijek 
U srednjem vijeku Bitunja je bila u okviru župe Dubrave, a u blizini sjeverne granice župe Popovo. Prvi spomen Bitunje iz 5. marta 1403. godine. Tada Radoslav Bogdanović iz Bitunje ugovorio šestogodišnju službu i izučavanje kamenarskog (klesarskog) zanata (artem petrarie) kod klesara Kranislava Ratkovića. Arhivski izvori Bitunju spominju u izrazima: Bitugna, Bithugna, Bitugn, Bitun, Bithone i Bitogna. Krajem februara 1420. Bitunja je nazvana mjestom (locus), septembra 1436. kao selo (villa), a aprila 1442. godine kao: villa vocata Bitugna Slafcouigh.

Bitunja se u 15. vijeku spominje u više navrata po izvršenim pljačkama (maja 1411., marta 1412.,  juna 1413., augusta 1413., februara 1420., krajem 1434., septembra 1436., aprila 1442. i septembra 1449. godine). Ova neslavna spominjanja, ukazuju na poziciju naselja u širim okvirima. Bitunja je sastavnim dijelom jakog privrednog prometa između Dubrovnika i unutrašnjosti Bosne koji se vezuje uz putnu komunikaciju Stolac-Ljubinje.

Izvjesno je da na području Bitunje svoje ljude ima izvjesni vlasteličić Dabiživ, te značajno ljudi vlastele Grgura Šimraka i Stjepana Šimrakovića (1442., 1449.). Prema podatku iz juna 1435.. godine vidljiva je povezanost naselja za vojvodu Radoslava Pavlovića.

Karakteristike privrednog razvoja bitunjskog krja nalikuju općim obilježjima hercegovačkog prostora sa zemljoradnjom, stočarstvom, trgovinom i zanatstvom. Odlazak radne snage na dubrovačko područje karakteristika je čitavog zaleđa, pa i Bitunje (marta 1403., marta 1405., januara 1430., juna 1435. i krajem 1435. godine). Interes domaćeg stanovništva bio je povezan za novčanu zaradu kao i za izučavanje zanata klesara, kolara i obućara. Neki od njih uporišta za dalje svoje poslovanje pronašli su i u vlastitoj sredini. Najznačajnije domaće vrelo u historiji Bitunje su stećci. Stećci na ovom području u Zakuku, Potkuku, Lokvama i Babi ukazuju na razvijenu lokalnu hercegovačku sredinu dubrovačkog zaleđa u razvijenom srednjem vijeku.

Državna komisija proglasila je u ovom naselju 4 historijska područja za nacionalne spomenike kulture:
* Nekropola sa stećcima na lokalitetu Lokve (Brijeg, Bunarevi) u zaseoku Zabrđe u Gornjoj Bitunji (historijsko područje),
* Nekropola sa stećcima Potkuk u Bitunji (historijsko područje),
* Ostaci crkve i nekropola sa stećcima Zakuk u Bitunji (arheološko područje),
* Prahistorijski tumuli i nekropola sa stećcima Baba u Gornjoj Bitunji (historijsko područje).

## Stanovništvo 
## Literatura 
* Tomislav Anđelić, Srednjovjekovna župa Dubrave, „Pavao Anđelić-Marijan Sivrić-Tomislav Anđelić, Srednjovjekovne humske župe“, ZIRAL, Mostar 1999.
* Esad Kurtović, Iz historije Bitunje u srednjem vijeku (Povodom 610. godišnjice prvog spomena u pisanim izvorima), Godišnjak CBI 43, Sarajevo 2014, 185-194. https://www.academia.edu/9435961/Esad_Kurtovi%C4%87_Iz_historije_Bitunje_u_srednjem_vijeku_Povodom_610._godi%C5%A1njice_prvog_spomena_u_pisanim_izvorima_Godi%C5%A1njak_CBI_43_Sarajevo_2014_185-194
* Šefik Bešlagić, Stećci u Bitunjoj, Naše starine IX, Sarajevo 1964.
* Михаило Динић, Хумско-требињска властела, Српска академија наука и уметности, Посебна издања 397, Одељење друштвених наука 54, Београд 1967.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Berkovići