Vodomar

**Vodomar**, znan i kao **vodomar ribar** (), jedina je vrsta porodice riječnih vodomara i podreda vodomara koji živi i u Srednjoj Evropi. Živi uz umjereno brze i bistre tekućice ili stajaćice, sa dovoljno malih riba. Hrani se najčešće ribom, no isto tako i insektima, malim rakovima i punoglavcima. Vodomar je ptica stanarica  u mnogim područjima, ali seli iz područja gdje se voda zimi ledi. Ova vrsta se u Evropi, nakon nekog vremena, brojčano oporavlja ali se i dalje smatra perilično ugroženom. Međutim. kako u ukupnom arealu nije toliko ugrožena, zvanično nije  označena kao ugrožena vrsta. Ta pruga posebno je uočljiva kod uzlijetanja. Dužina tijela je između 16 i 18&nbsp;cm, a težina se kreće između 34 i 46 grama.
 
Perje na gornjem dijelu glave, krilnom pokrovu, ramenima i repu je tamno plavozeleno do zelenoplavo. Na glavi su im azurno plave poprečne pruge, dok su pera na pokrilju sa azurno plavim vrhovima. Pruga na leđima je blještavo tirkizno plava. Donja strana tijela je sve do bijelog grla kod odrasle jedinke hrđastocrvena do kestenasto smeđa. Šare na glavi obilježavaju crvenosmeđi pokrovi na ušima, oštro oivičene bijele pjege bočno na vratu i jedna plavozelena ili plava pruga na bradi. Na čelu, ispred svakog oka, imaju kestenjasto smeđu pjegu koja, sprijeda gledano, djeluje bijelo. U sezoni parenja, noge su im narandžasto crvene. Najčešće čitav ovaj proces ne traje duže od dvije do tri sekunde. Ako nema odgovarajuće osmatračnice, vodomar može zaroniti i iz "lebdećeg položaja" (mahanje krilima kod kojeg ptica ostaje na mjestu, "lebdi").
 

 
Za "obradu" lovine, vodomar treba u pravilu deblju granu, ili neku drugu čvrstu podlogu koja se ne njiše. Manju lovinu često, uz snažno stiskanje kljunom, proguta odmah. Veće ribe nosi natrag na granu i tamo ih trese, ili ju drži u kljunu i udara njima po podlozi dok ju ne ubije. Zatim, držeći ih kljunom, malim pomicanjima ju okreće da ju može progutati s glavom prema naprijed jer bi mu riba inače mogla krljuštima ili perajama zapeti u ždrijelu. Neprobavljive ostatke obroka, riblje kosti ili ostatci insekata izbacuju (povrate) jedan do dva sata nakon obroka.

## Razmnožavanje
mini|*Alcedo atthis*

Većina vodomara živi u trajnim parovima. Kad je godina povoljna, s puno moguće lovine, neki mužjaci žive s dvije ženke koje istovremeno, no na razdaljini od nekoliko kilometara, imaju legla. Nakon izvale mladunaca, mužjak hrani paralelno mladunce oba legla. Pri tome, moguća je i pojava više uzastopnih legla iste ženke.
 
Između februara i marta, vodomari uz glasno dozivanje lete duž vode. Ako se sretne mogući partner, slijedi dugo zajedničko letenje tik iznad vode, pa kroz šumu do iznad drveća. Vrlo rijetko u tome sudjeluju više od dvije ptice. Nakon toga, mužjak zaposjeda moguće mjesto za leglo.
 
### Udvaranje i parenje
U vrijeme udvaranja mužjak donosi sitne ribe koje uz naklon pruža ženki. Ona ih prihvata uz oglašavanje i trepereći krilima. Ovo hranjenje u okviru udvaranja jača povezivanje para i služi procjeni partnera. Ponekad, ptice samo sjede na nekoj grani uz moguće mjesto za leglo, i izmjenično se oglašavaju.
 
U razdoblju kopanja hodnika i na njegovom kraju šupljine za leglo, mužjak opetovano, kao dio svadbenog rituala, donosi ribice ženki, a pri kraju pripreme prostora za leglo, dolazi do parenja. Pred parenje, mužjak zauzima imponirajući položaj tako, da sjedi uspravno s priljubljenim perjem, a krila objesi prema naprijed. Tada uzlijeće iza ženke, koja svoju spremnost za parenje često pokazuje glasanjem i gotovo vodoravnim prileganjem na granu; mužjak zatim  slijeće na leđa svoje partnerice. Sad se mužjak hvata kljunom za perje na glavi ženke, i za nekoliko sekundi same kopulacije krilima održava ravnotežu. Nakon toga, najčešće slijedi kupanje. Kopulacija se, s ili bez uvodnog ritualnog hranjenja ženke, može ponavljati više puta dnevno.
 
### Leglo
Na nekoj okomitoj ili lagano prema naprijed nagnutoj strmoj obali od gline ili čvrstog pijeska koja nije previše premrežena korijenjem, počinju s kopanjem, po mogućnosti u gornjem dijelu obronka. Lagano uzlazni tunel s proširenjem na kraju dug je između 60 i 90&nbsp;cm, a u presjeku ovalan, visok oko osam cm. Komorica na kraju tunela ima u promjeru oko 17&nbsp;cm, a visoka je oko 12&nbsp;cm.
 
Par sjedi na grani pred obronkom, dok mužjak iznenadno ne poleti i pred mjestom koje procjenjuje pogodnim i ostane lebdjeti kako bi kljunom udarao po podlozi. Nakon toga, vraća se na granu i čisti kljun od zemlje. Uskoro mu se pridružuje i ženka i zajedno kopaju tunel i šupljinu za leglo. Jedna ptica ostaje vani na straži, dok je druga zauzeta kopanjem. Iskopan materijal nogama izbacuju van. Tek kad počne iskopavanje proširenog dijela za leglo, prica može iz tunela izaći glavom prema naprijed. Ako se kod kopanja ispriječi kamen ili neki korijen, ptice ili zavojem tunela zaobiđu prepreku, ili počnu kopanje na drugom mjestu. Gradnja može trajati dva do tri sedmice. Završenu "nastambu" na ulazu obilježavaju bijelim izmetom.
 
Jedan par ponekad započne više tunela ili čak iskopa i dovrši više takvih gnijezda. Ponekad, nakon čišćenja, koriste stare, već korištene nastambe, pri čemu nije važno da li ju je ranije iskopao taj, ili neki drugi par. Često se i odluče dovršiti ranijih godina započetu komoru. Većina parova do kraja marta ili početka aprilas imaju spremnu odgovarajuću nastambu.
 
### Polaganje i briga o jajima
Ženka polaže [jaja gg prije podne, svakog dana po jedno. Jaja su bijela, glatka i gotovo okrugla (dužina oko 2,2&nbsp;cm, širina oko 1,9&nbsp;cm). Prvih dana su malo ružičasta, a kasnije postaju [porculanski bijela. Teška su oko 4,3 grama, od čega je 5% ljuska. Vrlo rijetko jedinke dožive tri godine. Iznimke starosti od 5 godina su vrlo rijetke. Ovu visoku stopu smrtnosti vodomari nadoknađuju visokom stopom reprodukcije.

## Reference
## Vanjski linkovi
Kategorija:Coraciiformes