Andrija Hebrang (otac)

**Andrija Hebrang** (Bačevac pokraj Virovitice, 22. oktobra 1899. – Beograd, 11. juna 1949) bio je hrvatski i jugoslavenski revolucionar, političar i državnik.

## Biografija 
### Do Drugog svjetskog rata 
Andrija Hebrang rođen je 1899. godine u Bačevcu u hrvatsko-židovskoj porodici Andrije Hebranga i Anđe-Cecilije rođene Strasser. Školovao se za trgovačkog pomoćnika u Szent Lorenczu kod Pečuha, Služio je vojni rok u austrougarskoj vojsci 1917. u Osijeku, u Zagrebu prolazi obuku za vezista, te je upućen na italijanski front sredinom jeseni, gdje je dočekao i kraj rata. U Kraljevini SHS 1918. opet je pozvan u vojsku, a služi je u Osijeku. Postaje član KPJ 1919. u Osijeku, ističe se, te je član Mjesnog komiteta KPJ za Zagreb. Prvi put je uhapšen tokom uličnih demonstracija u martu 1924. nakon čega je odležao nekoliko dana u zatvoru. Uhapšen je ponovo 13. aprila 1928. prilikom ilegalnog prelaska granice, te je zatvoren na 3 mjeseca zbog "skitnje i komunizma". Mjesec dana nakon ubistva Stjepana Radića u Beogradu Hebrang je opet uhapšen 7. septembra 1928. zbog političke djelatnosti, te je osuđen 13. novembra 1928. na 12 godina robije, ali u Sremskoj Mitrovici i Lepoglavi ostaje do 15. februara 1941. Dosljednost stavovima pokazuje i ovo: 

### Drugi svjetski rat 
Po izlasku s robije Hebrang je u martu 1941. kooptiran u Politbiro CK KPH. U trećoj godini Drugog svjetskog rata 22. juna 1941. Treći rajh napada SSSR, kasno uvečer istog dana Hebrang i Bakarić sročili su i emitirali preko ilegalne radiostanice u Zagrebu javni partijski proglas kojim je Partija pozvala Hrvate da se odupru mobilizaciji u "kontrarevolucionarnu armiju radi prolijevanja krvi sovjetske braće".  U ljeto 1941. u Zagreb dolazi delegat CK KPJ s posebnim ovlastima, Vlado Popović, Crnogorac koji je vojno iskustvo stekao u Španskom građanskom ratu. Tito mu određuje za najbliže saradnike Hebranga i Radu Končara, te njih trojica od 6. maja 1941. čine Operativno rukovodstvo KPH, Nakon Končarevog hapšenja u Splitu 17. novembra 1941. Hebrang postaje sekretar CK KPH te zajedno s Popovićem čini Operativno rukovodstvo KPH do hapšenja u februaru 1942. U istražnom zatvoru na Trgu Kulina bana (danas Trg žrtava fašizma) u Zagrebu nalazi se do 13. juna 1942. od kuda ga je upućen na izdržavanje logorske kazne u Logor Stara Gradiška. O Hebrangovom držanju u istražnom zatvoru Vlado Popović referira Titu u pismu od 16. juna 1942:  
Partija je željela Hebranga osloboditi oružanom akcijom iz bolnice što je otkazano jer dok su partizani pripremali akciju, Hebrang je premješten u zatvor. Na partizansku inicijativu Hebrang je razmijenjen za ustaške visoke dužnosnike Mirka Vutuca i Karla Wagnera 23. septembra 1942. kod sela Cage blizu Okučana, zajedno s još 29 drugova (Mladen Iveković, Olga Kohn,...).

mini|250px|Grob porodice Hebrang

Dolaskom na oslobođenu teritoriju, Hebrang opet preuzima dužnost sekretara CK KPH. Na prvom zasjedanju AVNOJ-a u Bihaću u novembru 1942. s Titom dogovara osnivanje ZAVNOH-a. U svojim nastupima isticao je ZAVNOH kao izraz hrvatske suverenosti i tijelo nadležno za donošenje svih odluka koje se odnose na Hrvatsku. Randolp Churchill, sin britanskog premijera Winstona Churchilla u pismu od 12. aprila 1944. ovako opisuje svoj doživljaj Hebranga: 

Pod Hebrangovim rukovodstvom antifašistički pokret je dosegao takve rezultate koji su nadmašivali sve ostale po broju boraca, oslobođene teritorije, narodnooslobodilačkih odbora. U januaru 1944. Hrvatska je imala 5 od ukupno 11 korpusa NOVJ. To je djelo KPH, njenog CK na čelu s Hebrangom, koji je u *reklami* Narodne fronte Hrvatske 1945. nazvan kao "organizator ustanka u Hrvatskoj 1943. godine."

Pokrenuo je inicijativu za osnivanje *Telegrafske agencije Hrvatske (TAH)* krajem 1944. godine, hrvatsku novinsku agenciju. Međutim, inicijativu je poništio Tito jer da "Jugoslavija već ima TANJUG, pa joj ne treba još jedna."   Hebrangov odgovor je bio kratak: 

### Odnos prema Srbima tokom rata 
Hebrang je uvijek isticao bratsku borbu hrvatskog i srpskog naroda za svoju hrvatsku domovinu, oktobra 1943. u Plaškom:  Na Hebrangov prijedlog ZAVNOH 1944. odlučuje da oba pisma, latinica i ćirilica, postanu ravnopravna. U martu 1944. Moša Pijade je dobrovoljno pruženu ravnopravnost odlučio zloupotrijebiti tako da je izradio prijedlog o teritorijalnoj autonomiji Srba u Hrvatskoj. Kad je napravio karte srpske autonomije, oni su prema Đilasu prije sličili "iscrtanim cijevima", da bi obuhvatio Srbe u Slavoniji "morao je" oduzeti Hrvatima brojna hrvatska naselja. Članovi Politbiroa Pijadin prijedlog su dočekali u "šutnji i nedoumici", a i Tito je bio ponešto smrknut.

Krajem 1944. godine Kardelj, Đilas, Ranković i Milutinović zatražili su Hebrangovu smjenu, u ime grupe, Kardelj je 30. septembra uputio Titu pismo u kome se Hebrang optužuje za nacionalizam. *Kardelj je neprestano naglašavao kako se Hebrang loše ponaša prema Srbima, što Kardelj navodi kao dokaz da je potreban neki poseban "Narodnooslobodilački front Srba u Hrvatskoj", nešto čemu se Hebrang otvoreno protivio, a Tito nikada nije prihvatio.* Dana 5. oktobra 1944. Tito naređuje Rankoviću da u rukovodstvo KPH pošalje Kardelja, Đilasa i Bakarića da na čelo KPH postave Bakarića, a da Hebranga dovedu u Beograd. Time Hebrang prelazi s dužnosti sekretara CK KPH na još odgovorniju dužnost u saveznu vladu, Nacionalni komitet oslobođenja Jugoslavije, gdje preuzima rukovođenje cjelokupnom obnovom i izgradnjom zemlje; imenovan je ministrom industrije i predsjednikom Državne planske komisije i Ekonomskog savjeta federalne vlade, po značenju, to je bio položaj odmah iza Titovog. U Vladi Tito - Šubašić od 7. marta 1945. Hebrang je bio ministar industrije i predsjednik Privrednog savjeta Vlade. *Međutim, poput drevnog kralja Anteja, izgubio je većinu svoje snage kad je otkinut od svog rodnog tla.* Rezultat pregovora bio je slab, dobijena su obećanja o isporuci određene količine željeza, slanju vojnih instruktora i postignut je preliminarni dogovor o osnivanju mješovitih (sovjetsko-jugoslavenskih) trgovačkih društava. Oproštajni susret 26. januara u Kremlju bio je dvojak. *Večer je započela u dobrom raspoloženju u kojem je jugoslavenska delegacija podlegla dojmu da ih Staljin "voli više od drugih naroda"*. Ali Staljin se prisjetio Đilasovih uvredljivih izjava kako je Crvena armija daleko ispod nivoa američkih i britanskih vojnika, te je počeo kritizirati jugoslavensku vojsku i laskati bugarskoj vojsci. Arso Jovanović je briznuo u histeričan plač i dodvoravao se domaćinima, ali niko nije obraćao pažnju na njega. Hebrang je prekinuo ponižavajuću scenu riječima: *Naređujem ti da šutiš.* U Hebrangovim ličnim bilješkama zapisano je: "Došli u 23 (sata), otišli u 3:30. Triput govorio. Staljin me triput grlio, ljubio. Pohvalio. Svi raspoloženi. Topla atmosfera. Arso se svinjski držao. Opirao se po pitanju ocjene bugarske vojske i Đide. Mučna i neprijatna situacija."

Hebrang je u aprilu 1945, s razlogom, otvoreno negodovao zbog neprimjerenog kursa zamjene kuna za dinar. Hebrang govori:  U novembru 1946. Hebrang je još uvijek na "partijskoj liniji" te govori građanima Zagreba uoči Dana Republike: 

### 1948. 
Zahlađenjem odnosa sa Sovjetskim Savezom Hebrang je postao Staljinov kandidat za preuzimanje vodstva u KPJ od Tita. Međutim, u aprilu 1948. je, zajedno sa Sretenom Žujovićem, osumnjičen da održava tajne kontakte sa sovjetskom ambasadom, odnosno da je staljinist.  U maju je isključen iz KPJ i uhapšen pod optužbom da je sarađivao s ustašama i Gestapom u zarobljeništvu te "sabotirao" privrednu politiku FNRJ; i Rusi su za to navodno znali, ali ga nisu izdali nego ucjenili da bude njihov agent. Povodom hapšenja sovjetski ambasador je protestirao i tražio da njihovi predstavnici budu prisutni prilikom ispitivanja, ali su zahtjevi odbijeni. Hebrang nije priznao krivicu niti se odrekao Informbiroa te je završio u zatvoru gdje je navodno ubijen, a vlasti su smrt prikazale kao samoubistvo (u službenom izvještaju je navedeno da je nađen obješen o radijator u zatvoru Glavnjači, dok svjedoci i dokumenti govore da je u tom zatvoru grijanje bilo samo na *kruto gorivo*, dakle radijatora i pripadajućih cijevi nije bilo). Žujović je 1952. oslobođen i priklonio se Titu dok u vezi Hebrangovog slučaja postoje mnoge nejasnoće.

### Rehabilitacija 
Odlukom Sabora RH 1992. godine politički je rehabilitiran i proglašen žrtvom "komunističkog sistema". Sabor je 2006. godine donio i Deklaraciju o osudi zločina počinjenih tokom totalitarnog komunističkog poretka u Hrvatskoj 1945. - 1990. godine.

## Odlikovanja 
Dobio je i najviša odličja za zasluge u ratu i privrednoj obnovi u julu 1945. Orden zasluga za narod I. reda "za izvanredne zasluge na privrednom podizanju zemlje i uspješnom provođenju proljetne sjetve". U oktobru 1945. slijedi Orden Kutuzova I. reda "za istaknute zasluge u organizaciji oružanih snaga i za vješto rukovođenje borbenim operacijama u borbi protiv zajedničkog neprijatelja - hitlerovske Njemačke".

## Napomena 
Do jula 2008. tačan datum smrti Andrije Hebranga nije poznat, niti se posmrtni ostaci nalaze u grobnici porodice Hebrang. Hronologija:

* 28. februara 1984. Olga Hebrang podnosi zahtjev za dostavu rješenje o obustavi postupka protiv Andrije Hebranga  (35 godina poslije rješenje o obustavi postupka još nije izdato)
*  8. augusta 1985. požurnica gornjeg zahtjeva
* 28. maja 2003. kontaktirana je Vlada Srbije
* 23. jula 2003. upućen je prijedlog za osiguranje dokaza Prvom općinskom sudu u Beogradu, te zahtjev za intervenciju vraćanja tijela Andrije Hebranga Vladi Republike Srbije

## Također pogledajte 
* Uprava državne bezbjednosti

## Reference 
Kategorija:Hrvatski komunisti
Kategorija:Biografije, Virovitica
Kategorija:Biografije, Gradina
Kategorija:Rođeni 1899.
Kategorija:Umrli 1949.