C16DUPq13.3

right|350px
[thumb|350px|Kod čovjeka, lokus ** CREBBP ** nalazi se na kratkom (p) kraku [hromosom 16|hromosoma 116.]]

CREBBP je gen koji kod ljudi kodira protein **CREBBP**, odgovoran  za  sindrom duplikacije  16p13.3
;Odnos genotip – fenotip 
*Lokus: 16p13.3
*Fenotip: Hromosomska duplikacija 16p13.3
*MIM broj fenotipa: 613458
*Nasljeđivanje: Autosomno dominantnao, intemrdijarno
*Ključ fenotipskog mapiranja: 4

Duplikacija uključuje hromosom 16, regiju p13.3, koji je komplementaran dobrom utvrđivanju kod ozbiljnog Rubinstein–Taybijevog sindroma. Najčešći duplirani gen je CREBBP, koji je mutant klasičnog Rubinstein-Taybijevog sindroma.

## Klinička obilježja
Thienpont i et al. (2010) prijavili su 12 nepovezanih pacijenata s intersticijskom duplikaciom  hromozomske sekvence 16p13.3. Svi su imali sklonost ka mentalnu invalidnost i/ili urođene anomalije. Mentalni razvoj kretao se od blago do umjereno usporenog s govornim problemima, iako su neki imali nisku normalnu inteligenciju. Tri pacijenta su imala problema u ponašanju. Svi su pokazali normalne parametre rasta, osim jrdnog pacijenta koji je imao preuranjeni pubertet. Mnogi su  imali slične crte lica, uključujući hipofaziju srednjeg dijela lica kod male djece i duže lice kod starijih osoba. Nos je bio istaknut sa lukovičastim vrhom, a oči su često uzdizale uske palpebralne pukotine, ponekad s ptozama. Gornja usna je obično bila tanka, a uši nisko postavljene i/ili izbočene. Postojale su blage skeletne anomalije šaka i stopala, poput proksimalno ugrađenih palčeva, dugih sužavajućih prstiju, kratkog petog prsta, *pes cavus*, kratkih prstiju i kamptodaktilijama. Rjeđi nalazi bili su urođena iščašenja kuka u dva slučaja, fuzija pršljenova u jednom i urođene anomalije srca u pet. Nalazi na skeletu sugerirali su blagu artrogripozu.

## Citogenetika
Thienpont et al. (2010) identifikovali su 12 različitih intersticijskih duplikacija hromozoma 16p13.3 kod 12 pacijenata. Deset od 12 duplikacija dogodilo se *de novo*, a dvije su naslijeđena od roditelja koji nisu pogođeni. Veličine duplikacija bile su velike, ali najmanje područje preklapanja bilo je 186 do 260 kb i uključivalo je gen CREBBP. Nijedna od prijelomnih tačaka nije se ponavljala, što je argument protiv nealelne homologne rekombinacije kao mehanizma. Nalazi su pokazali da je CREBBP osjetljiv na dozu. Procjenjuju da je učestalost duplikacija CREBBP 1/97.000 do 1/146.000 živorođenih.

Sahoo et al. (2011) analizirali su 38.779 osoba upućenih u dijagnostički laboratorij za ispitivanje mikromreža na prisustvo varijanti broja kopija koje obuhvaćaju 20 navodnih lokusa osjetljivosti na shizofreniju. Također analizirali su i indikacije za ispitivanje kod osoba sa varijantama broja kopija koje se preklapaju sa onim pronađenim kod šest osoba upućenih na shizofreniju. Nakon što su izuzeli veće dobitke ili gubitke koji su obuhvaćali dodatne gene izvan lokusa kandidata (npr. dobitke/gubitke cijele šake), dentificirali su 1.113 osobe s varijantama broja kopija koje uključuju lokuse osjetljivosti na shizofreniju i 37 osoba s varijantama broja kopija koje se preklapaju sa onima prisutnim u šest osoba koje su imale shizofreniju. Od toga je 1.035 imalo varijantu broja kopija 1 od 6 ponavljajućih lokusa: 1q21.1, 15q11.2, 15q13.3, 16p11.2 , 16p13.1  i 22q11.2. Indikacije za istraživanje za ovih 1.150 osoba bile su raznolike i uključivale su kašnjenje u razvoju, intelektualne smetnje, poremećaj iz autističkog spektra i više urođenih anomalija. Identifikovali su mikroduplikaciju 16p13.11 kod 74 osobe; dvije su *de novo*, 14 naslijeđeno po majci, 16 po ocu i 42 nepoznato. Prosječna dob u pri dijagnozi bila je 7,8 godina, sa rasponom dobi od 0,7 do 38,6 godina, sa širokim rasponom indikacija za proučavanje. Ova mikroduplacija viđena je u 74 od 23.250 slučajeva upućenih u njihovu laboratoriju, s učestalošću od 0,32%, a nimalo u 5.674 kontrola (p < 0,0001). Incidencija u populaciji shizofrenije koju su izvijestili Ingason et al . (2011) iznosila je 0,3% u odnosu na 0,09% u njihovim kontrolama, a u populaciji sa neurorazvojnim deficitom koju su izvijestili Vassos et al. (2010) učestalost je iznosila 0,48% u poređenju sa kontrolnom učestalošću od 0,25%. Sahoo et al. (2011) zaključili su da su rezultati njihove studije, najveće genotipske analize lokusa osjetljivosti na shizofreniju u to vrijeme i sugerirali da su fenotipski efekti varijanti broja kopija povezanih sa shizofrenijom pleiotropni i impliciraju postojanje zajedničkih bioloških puteva među višestrukim neurorazvojnim stanjima.

## Reference
Kategorija:Ljudski proteini
Kategorija:Geni na hromosomu 16
Kategorija:Proteomika
Kategorija:Transkripcijski koregulatori