Neurosnimanje

**Neurosnimanje** je upotreba kvantitativnih (računarskih) tehnika za proučavanje neuroanatomske strukture i funkcije centralnog nervnog sistema, razvijene kao objektivan način naučnog proučavanja zdravog ljudskog mozga na neinvazivan način. Sve se više koristi i za kvantitativna istraživanja bolesti mozga i psihijatrijskih bolesti. Neurosnimanje je visoko multidisciplinarna grana koja uključuje neuronauku, računarstvo, psihologiju i statistiku i nije medicinska specijalnost. Neurosnimanje se ponekad miješa s neuroradiologijom.

Neuroradiologija je medicinska specijalnost koja koristi nestatističko snimanje mozga u kliničkom okruženju, koju prakticiraju radiolozi koji su ljekari. Neuroradiologija se prvenstveno fokusira na prepoznavanje moždanih lezija, kao što su vaskularne bolesti, moždani udari, tumori i upalne bolesti. Za razliku od neurosnimanja, neuroradiologija je kvalitativna (zasnovana na subjektivnim utiscima i opsežnoj kliničkoj obuci), ali ponekad koristi osnovne kvantitativne metode. Tehnike funkcionalnog snimanja mozga, kao što je funkcionalna magnetna rezonanca (fMRI), uobičajene su u neurosnimanju, ali se rijetko koriste u neuroradiologiji. Neurosnimanje se dijeli u dvije široke kategorije:
* Strukturno snimanje, koje se koristi za kvantifikaciju strukture mozga korištenjem npr. morfometrije zasnovane na vokselima.
* Funkcionalno snimanje, koje se koristi za proučavanje funkcije mozga, često korištenjem fMRI i drugih tehnika kao što su PET i MEG (vidi dolje).

## Historija 
[thumb|Strukturna magnetna rezonanca (strukturna [MRI) glave, od vrha do baze lobanje]]
Prvo poglavlje historije neurosnimanja seže do italijanskog neuroznanstvenika Angela Mossa koji je izumio 'ravnotežu ljudske cirkulacije', koja je mogla neinvazivno mjeriti preraspodjelu krvi tokom emocijske i intelektualne aktivnosti.

U 1918., Američki neurohirurg Walter Dandy uveo je tehniku ventrikulografije. Rendgenske slike ventrikularnog sistema unutar mozga dobijene su ubrizgavanjem filtriranog zraka direktno u jednu ili obje lateralne komore mozga. Dandy je također primijetio da zrak unesen u subarahnoidni prostor putem lumbalne spinalne punkcije može ući u moždane komore i također prikazati odjeljke cerebrospinalne tekućine oko baze mozga i preko njegove površine. Ova tehnika je nazvana pneumoencefalografija.

Godine 1927., Egas Moniz uveo je cerebralnu angiografiju, pomoću koje su se i normalni i abnormalni krvni sudovi u i oko mozga mogli vizualizirati s velikom preciznošću.

Početkom 1970-ih, Allan McLeod Cormack i Godfrey Newbold Hounsfield uveli su kompjuteriziranu aksijalnu tomografiju (CAT ili CT skeniranje), te su sve detaljnije anatomske slike mozga postale dostupne u dijagnostičke i istraživačke svrhe. Cormack i Hounsfield su za svoj rad 1979. godine osvojili Nobelovu nagradu za fiziologiju ili medicinu. Ubrzo nakon uvođenja CAT-a početkom 1980-ih, razvoj radioliganda omogućio je jednofotonsku emisionu kompjuteriziranu tomografiju (SPECT) i pozitronsku emisionu tomografiju (PET) mozga.

Manje-više istovremeno, istraživači, uključujući Petera Mansfielda i Paula Lauterbura, koji su 2003. godine dobili Nobelovu nagradu za fiziologiju ili medicinu, razvili su magnetnu rezonancu (MRI ili MR skeniranje). Početkom 1980-ih MRI je uveden u kliničku praksu, a tokom 1980-ih dogodila se prava eksplozija tehničkih usavršavanja i dijagnostičkih MR primjena. Naučnici su ubrzo saznali da se velike promjene protoka krvi mjerene PET-om mogu snimiti i ispravnom vrstom MRI. Funkcionalna magnetna rezonanca (fMRI) je rođena i od 1990-ih, fMRI je dominirala u oblasti mapiranja mozga zbog svoje niske invazivnosti, nedostatka izloženosti zračenju i relativno široke dostupnosti.

Početkom 2000-ih, oblast neurosnimanja dostigla je fazu u kojoj su ograničene praktične primjene funkcionalnog snimanja mozga postale izvodljive. Glavno područje primjene su grubi oblici interfejsa mozak-računar.

Svjetski rekord u prostornoj rezoluciji MRI slike cijelog mozga bio je volumen (slika) od 100 mikrometara postignut 2019. godine. Akvizicija uzorka trajala je oko 100 sati. Prostorni svjetski rekord za cijeli ljudski mozak bilo kojim metodom bio je rendgenski tomografski snimak izveden u ESRF-u (Evropskom postrojenju za sinhrotronsko zračenje), koji je imao rezoluciju od oko 25 mikrona i trajao je oko 22 sata. Ovaj snimak bio je dio atlasa ljudskih organa koji sadrži rendgenske tomografske snimke drugih organa u ljudskom tijelu s istom rezolucijom.

Ključna ideja za magnetnu rezonancu je da se vektor neto magnetizacije može pomicati izlaganjem spin sistema energiji frekvencije jednake energetskoj razlici između spinskih stanja (npr. radiofrekventnim impulsom). Ako se sistemu dostavi dovoljno energije, moguće je učiniti vektor neto magnetizacije ortogonalnim u odnosu na vektor vanjskog magnetnog polja.

## Indikacije 
Neuroradiologija često slijedi nakon neurološkog pregleda u kojem je ljekar pronašao razlog za detaljnije istraživanje pacijenta koji ima ili može imati neurvni poremećaj.

Uobičajene kliničke indikacije za neurosnimanje uključuju traumu glave, simptome slične moždanom udaru, npr.: iznenadna slabost/utrnulost u jednoj polovini tijela, poteškoće s govorom ili hodanjem; napadi, iznenadna pojava jake glavobolje, iznenadna promjena nivoa svijesti iz nejasnih razloga.

Druga indikacija za neuroradiologiju je CT, MRI i PET-vođena stereotaktička hirurgija ili radiohirurgija za liječenje intrakranijalnih tumora, arteriovenskih malformacija i drugih hirurški izlječivih stanja.

Jedan od češćih neuroloških problema koje osoba može iskusiti je jednostavna sinkopa. U slučajevima jednostavne sinkope u kojoj pacijentova anamneza ne ukazuje na druge neurološke simptome, dijagnoza uključuje neurološki pregled, ali rutinsko neurološko snimanje nije indicirano jer je vjerovatnoća pronalaska uzroka u centralnom nervnom sistemu izuzetno mala i pacijent vjerovatno neće imati koristi od postupka. Studies indicate that presence of migraine does not increase a patient's risk for intracranial disease.

## Tehnike snimanja mozga 
### Kompjuterizovana aksijalna tomografija 
Kompjuterizovana tomografija (CT) ili *Kompjuterizovana aksijalna tomografija* (CAT) skeniranje koristi seriju rengenska kristalografijarendgenskih snimaka glave snimljenih iz mnogo različitih pravaca. CT skeniranje, koje se obično koristi za brzi pregled povreda mozga, koristi kompjuterski program koji izvodi numerički integralni proračun (inverzna Radonova transformacija) na izmjerenoj seriji rendgenskih snimaka kako bi se procijenilo koliko se rendgenskog snopa apsorbuje u malom volumenu mozga. Informacije se obično prikazuju kao poprečni presjeci mozga.

### Magnetna rezonanca 
right|thumbnail|Sagittal MRI presjek na srednjoj liniji
Magnetna rezonanca (MRI) koristi magnetna polja i radio talase za dobijanje visokokvalitetnih dvodimenzijskih ili trodimenzijskih slika moždanih struktura bez upotrebe jonizujućeg zračenja (X-zraka) ili radioaktivnih trasera.

Rekord za najveću prostornu rezoluciju cijelog intaktnog mozga (postmortem) je 100 mikrona, iz Opće bolnice Massachusetts. Podaci su objavljeni u *Scientific Data* 30. oktobra 2019. godine.

### Pozitronska emisiona tomografija 
Pozitronska emisiona tomografija (PET) i pozitronska emisiona tomografija mozga mjere emisije radioaktivno obilježenih metabolički aktivnih hemikalija koje su ubrizgane u krvotok. Podaci o emisiji se računarski obrađuju kako bi se dobile dvodimenzijske ili trodimenzijske slike distribucije hemikalija u mozgu. Pozitroni koji emituju radioizotope koji se koriste proizvode se ciklotronom, a hemikalije se označavaju ovim radioaktivnim atomima. Označeni spoj, nazvan "radiotraser", ubrizgava se u krvotok i na kraju stiže do mozga. Senzori u PET skeneru detektuju radioaktivnost dok se spoj akumulira u različitim regijama mozga. Računar koristi podatke koje su prikupili senzori za stvaranje višebojnih dvodimenzijskih ili trodimenzijskih slika koje pokazuju gdje spoj djeluje u mozgu. Posebno su korisni širok spektar liganada koji se koriste za mapiranje različitih aspekata aktivnosti neurotransmitera, pri čemu je daleko najčešće korišteni PET traser označeni oblik glukoze (vidi Fludeoksiglukoza (18F) (FDG)).

Najveća korist od PET skeniranja je što različiti spojevi mogu prikazati protok krvi i kisik i glukozni metabolizam u tkivima radnog mozga. Ova mjerenja odražavaju količinu moždane aktivnosti u različitim regijama mozga i omogućavaju da se sazna više o tome kako mozak funkcioniše. PET skeniranje je bilo superiornije u odnosu na sve ostale metode metaboličkog snimanja u smislu rezolucije i brzine završetka (samo 30 sekundi) kada je prvi put postalo dostupno. Poboljšana rezolucija omogućila je bolje proučavanje područja mozga aktiviranog određenim zadatkom. Najveći nedostatak PET skeniranja je taj što je, zbog brzog opadanja radioaktivnosti, ograničeno na praćenje kratkih zadataka. Ove informacije mogu pomoći u planiranju operacije epilepsije kao tretmana za epilepsiju otpornu na lijekove.

Drugi radiotraseri su također korišteni za identifikaciju područja početka napadaja, iako nisu komercijalno dostupni za kliničku upotrebu. To uključuje 11C-flumazenil, 11C-alfa-metil-L-triptofan, 11C-metionin, 11C-cerfentanil. SPECT se oslanja na injekciju radioaktivnog trasera, ili "SPECT agensa", koji mozak brzo apsorbira, ali se ne redistribuira. Apsorpcija SPECT agensa je gotovo 100% završena u roku od 30 do 60 sekundi, što odražava cerebralni protok krvi (CBF) u vrijeme injekcije. Ova svojstva SPECT-a čine ga posebno pogodnim za snimanje epilepsije, što je obično otežano problemima s kretanjem pacijenta i različitim vrstama napada. SPECT pruža "snimak" cerebralnog protoka krvi jer se snimci mogu dobiti nakon završetka napada (sve dok je radioaktivni traser ubrizgan u vrijeme napada). Značajno ograničenje SPECT-a je njegova slaba rezolucija (oko 1&nbsp;cm) u poređenju s MRI. Danas se često koriste SPECT uređaji s dvostrukim detektorskim glavama, iako su na tržištu dostupni i uređaji s trostrukim detektorskim glavama. Tomografska rekonstrukcija (uglavnom se koristi za funkcionalne "snimke" mozga) zahtijeva višestruke projekcije detektorskih glava koje rotiraju oko ljudske lobanje, pa su neki istraživači razvili SPECT uređaje sa šest i 11 detektorskih glava kako bi skratili vrijeme snimanja i postigli veću rezoluciju.

Kao i PET, SPECT se također može koristiti za razlikovanje različitih vrsta bolesti koje uzrokuju demenciju, i sve se više koristi u tu svrhu. SPECT skeniranje pomoću izoflupana obilježenog s I-123 (također nazvano DaT skeniranjem) korisno je u razlikovanju Parkinsonove bolesti od drugih uzroka tremora.

SPECT skeniranje se također koristi u procjeni epilepsije otporne na lijekove. Ovo koristi Tc99 obilježeni heksametil-propilen amin-oksim (Tc99HMPAO) ili etil-cisteinatski dimer (Tc99ECD) kao trasere. Radiotraser se ubrizgava u pacijentovu venu čim se otkrije početak napada, a skeniranje se vrši u roku od nekoliko sati nakon završetka napada. Ova tehnika se naziva iktalni SPECT i oslanja se na povećani protok krvi u područjima početka napada tokom napada. Interiktalni SPECT je skeniranje koje se radi korištenjem istih trasera, ali u vrijeme kada pacijent nema napad. Između napada, smanjenje protoka krvi uočava se u područjima početka napada i nije toliko izraženo kao povećanje protoka krvi tokom napada.

### Kranijski ultrazvuk 
Kranijski ultrazvuk se obično koristi samo kod beba, čije otvorene fontanele pružaju akustične prozore koji omogućavaju ultrazvučno snimanje mozga. Prednosti uključuju odsustvo ionizujućeg zračenja i mogućnost skeniranja pored kreveta, ali nedostatak detalja mehkog tkiva znači da je MRI poželjnija za neka stanja.

### Funkcionalna magnetna rezonanca 
[right|frame|Aksijalni MRI presjek na nivou [bazalnih ganglija, koji prikazuje promjene fMRI BOLD signala preklopljene u crvenim (povećanje) i plavim (smanjenje) tonovima]]
Funkcionalna magnetna rezonanca (fMRI) i arterijsko spin označavanje (ASL) oslanjaju se na paramagnetska svojstva oksigeniranog i deoksigeniranog hemoglobina kako bi se vidjele slike promjena protoka krvi u mozgu povezanih s neuronskom aktivnošću. To omogućava generiranje slika koje odražavaju koje se moždane strukture aktiviraju (i kako) tokom obavljanja različitih zadataka ili u stanju mirovanja. Prema hipotezi o oksigenaciji, promjene u korištenju kiseonika u regionalnom cerebralnom protoku krvi tokom kognitivne ili bihevioralne aktivnosti mogu se povezati s regionalnim neuronima kao direktno povezanim s kognitivnim ili bihevioralnim zadacima kojima se posvećuje pažnja.

Većina fMRI skenera omogućava ispitanicima da im se prikažu različite vizualne slike, zvukovi i stimulusi dodira, te da izvrše različite radnje poput pritiskanja dugmeta ili pomicanja džojstika. Posljedično, fMRI se može koristiti za otkrivanje moždanih struktura i procesa povezanih s percepcijom, mišljenjem i djelovanjem. Rezolucija fMRI trenutno je oko 2-3 milimetra, ograničena prostornim širenjem hemodinamskog odgovora na neuronsku aktivnost. Uveliko je zamijenio PET za proučavanje obrazaca aktivacije mozga. Međutim, PET zadržava značajnu prednost mogućnosti identifikacije specifičnih moždanih receptora (ili transportera) povezanih s određenim neurotransmiterima putem svoje sposobnosti da prikaže radioaktivno obilježene "ligande" receptora (receptorski ligandi su bilo koje hemikalije koje se lijepe za receptore). Postoji i značajna zabrinutost u vezi s valjanošću nekih statističkih podataka korištenih u fMRI analizama; stoga je valjanost zaključaka izvedenih iz mnogih fMRI studija.

Sa tačnošću između 72% i 90% gdje bi šansa dostigla 0,8%, fMRI tehnike mogu odlučiti koju od skupa poznatih slika ispitanik gleda.

Nedavne studije o mašinskom učenju u psihijatriji koristile su fMRI za izgradnju modela mašinskog učenja koji mogu razlikovati osobe sa ili bez suicidalnog ponašanja. Studije snimanja u kombinaciji s algoritmima mašinskog učenja mogu pomoći u identifikaciji novih markera u neurosnimanju koji bi mogli omogućiti stratifikaciju na osnovu rizika od samoubistva pacijenata i pomoći u razvoju najboljih terapija i tretmana za pojedinačne pacijente.

### Difuzno optičko snimanje 
Difuzno optičko snimanje (DOI) ili difuzna optička tomografija (DOT) je metoda medicinskog snimanja koja koristi blisku infracrvenu svjetlost za generiranje slika tijela. Tehnika mjeri optičku apsorpciju hemoglobina i oslanja se na apsorpcijski spektar hemoglobina koji varira u zavisnosti od njegovog statusa oksigenacije. Difuzna optička tomografija visoke gustine (HD-DOT) direktno je upoređena sa fMRI korištenjem odgovora na vizuelnu stimulaciju kod ispitanika proučavanih objema tehnikama, sa uvjerljivo sličnim rezultatima. HD-DOT je također upoređen sa fMRI u smislu jezičkih zadataka i funkcionalne povezanosti u mirovanju.

### Optički signal povezan s događajem 
Optički signal povezan s događajem (EROS) je tehnika skeniranja mozga koja koristi infracrveno svjetlo kroz optička vlakna za mjerenje promjena u optičkim svojstvima aktivnih područja moždane kore. Dok tehnike poput difuznog optičkog snimanja (DOT) i spektroskopije bliske infracrvene svjetlosti (NIRS) mjere optičku apsorpciju hemoglobina, te se stoga zasnivaju na protoku krvi, EROS koristi svojstva raspršenja samih neurona i na taj način pruža mnogo direktniju mjeru ćelijske aktivnosti. EROS može precizno odrediti aktivnost u mozgu unutar milimetara (prostorno) i unutar milisekundi (vremenski). Njegov najveći nedostatak je nemogućnost detekcije aktivnosti dublje od nekoliko centimetara. EROS je nova, relativno jeftina tehnika koja je neinvazivna za ispitanika. Razvijen je na Univerzitetu Illinois u Urbana-Champaignu, gdje se sada koristi u Laboratoriji za kognitivno neurosnimanje dr. Gabriele Gratton i dr. Monice Fabiani.

### Magnetoencefalografija 
Magnetoencefalografija (MEG) je tehnika snimanja koja se koristi za mjerenje magnetnih polja proizvedenih električnom aktivnošću u mozgu putem izuzetno osjetljivih uređaja kao što su superprovodni uređaji za kvantnu interferenciju (SQUID) ili uređaji bez relaksacije spin izmjene (SERF) magnetometri. MEG nudi vrlo direktno mjerenje neuronske električne aktivnosti (u poređenju sa fMRI na primjer) sa vrlo visokom vremenskom, ali relativno niskom prostornom rezolucijom. Prednost mjerenja magnetnih polja proizvedenih neuronskom aktivnošću je u tome što su vjerovatno manje iskrivljena okolnim tkivom (posebno lobanjom i vlasištem) u poređenju sa električnim poljima mjerenim elektroencefalografijom (EEG). Konkretno, može se pokazati da magnetna polja proizvedena električnom aktivnošću nisu pod utjecajem okolnog tkiva glave, kada se glava modelira kao skup koncentričnih sfernih ljuski, od kojih je svaka izotropni homogeni provodnik. Prave glave su nesferne i imaju uglavnom anizotropne provodljivosti (posebno bijela masa i lobanja). Dok anizotropija lobanje ima zanemariv uticaj na MEG (za razliku od EEG-a), anizotropija bijele mase snažno utječe na MEG mjerenja za radijalne i duboke izvore. Međutim, treba napomenuti da se u ovoj studiji pretpostavljalo da je lobanja uniformno anizotropna, što ne važi za stvarnu glavu: apsolutne i relativne debljine diploe i tabličnih slojeva variraju između i unutar kostiju lubanje. Zbog toga je vjerovatno da na MEG utiče i anizotropija lobanje, iako vjerovatno ne u istoj mjeri kao EEG.

Postoje mnoge upotrebe za MEG, uključujući pomoć hirurzima u lokalizaciji patologije, pomoć istraživačima u određivanju funkcije različitih dijelova mozga, neurofeedback i druge.

### Funkcionalno ultrazvučno snimanje 
Funkcionalno ultrazvučno snimanje (fUS) je medicinska ultrazvučna tehnika snimanja za otkrivanje ili mjerenje promjena u neuronskim aktivnostima ili metabolizmu, na primjer, mjesta moždane aktivnosti, obično mjerenjem protoka krvi ili hemodinamskih promjena. Funkcionalni ultrazvuk oslanja se na ultrasenzitivni Doppler i ultrabrzo ultrazvučno snimanje koje omogućava snimanje protoka krvi visoke osjetljivosti.

### Kvantni optički pumpani magnetometar 
U junu 2021. godine, istraživači su u preprinta--> izvijestili o razvoju prvog modularnog kvantnog skenera mozga koji koristi magnetsko snimanje i mogao bi postati novi pristup skeniranju cijelog mozga.

## Prednosti i nedostaci tehnika neurosnimanja 
### Funkcionalna magnetna rezonanca (fMRI) 
fMRI se obično klasifikuje kao metoda minimalnog do umjerenog rizika zbog svoje neinvazivnosti u poređenju s drugim metodima snimanja. fMRI koristi kontrastno sredstvo ovisno o nivou oksigenacije krvi (BOLD) kako bi se dobio ovaj oblik snimanja. BOLD kontrast je prirodni proces u tijelu, tako da se fMRI često preferira u odnosu na metode snimanja koje zahtijevaju radioaktivne markere za dobijanje sličnog snimanja. Problem kod upotrebe fMRI je njena upotreba kod osoba s medicinskim implantatima ili uređajima i metalnim predmetima u tijelu. Magnetna rezonanca (MR) koju emituje oprema može uzrokovati kvar medicinskih uređaja i privući metalne predmete u tijelo ako se ne pregleda pravilno. Trenutno, FDA klasificira medicinske implantate i uređaje u tri kategorije, ovisno o MR kompatibilnosti: MR-sigurni (sigurni u svim MR okruženjima), MR-nesigurni (nesigurni u bilo kojem MR okruženju) i MR-uslovno (MR-kompatibilni u određenim okruženjima, što zahtijeva dodatne informacije).
File:MR safe sign.svg|MR dsigurno
:MR conditional sign.svg|MR Uslovno
:MR unsafe sign.svg|MR Nesigurno

### Kompjuterizovana tomografija (CT) 
CT-skeniranje je uvedeno 1970-ih i brzo je postalo jedna od najčešće korištenih metoda snimanja. CT-skeniranje se može obaviti za manje od sekunde i dati brze rezultate za kliničare, a njegova jednostavnost korištenja dovela je do povećanja broja CT-skeniranja u Sjedinjenim Državama sa tri miliona u 1980. na 62 miliona u 2007. Kliničari često rade više skeniranja, pri čemu je 30% pojedinaca prošlo najmanje 3 skeniranja u jednoj studiji o korištenju CT skeniranja. CT-skeniranje može izložiti pacijente nivoima zračenja 100-500 puta većim od tradicionalnih rendgenskih snimaka, pri čemu veće doze zračenja daju bolju rezoluciju snimanja. Iako jednostavan za korištenje, povećana upotreba CT skeniranja, posebno kod asimptomatskih pacijenata, predstavlja zabrinutost jer su pacijenti izloženi značajno visokim nivoima zračenja. Trenutno je fMRI preferirana metoda snimanja moždane aktivnosti u poređenju sa PET-om, jer ne uključuje zračenje, ima veću vremensku rezoluciju od PET-a i lakše je dostupna u većini medicinskih okruženja.

### Magnetoencefalografija (MEG) i elektroencefalografija (EEG) 
Visoka vremenska rezolucija MEG-a i EEG-a omogućava ovim metodama da mjere moždanu aktivnost do milisekunde. Ni MEG ni EEG ne zahtijevaju izlaganje pacijenta zračenju da bi funkcionisali. EEG elektrode detektuju električne signale koje proizvode neuroni kako bi izmjerile moždanu aktivnost, a MEG koristi oscilacije u magnetnom polju koje proizvode ove električne struje za mjerenje aktivnosti. Prepreka u širokoj upotrebi MEG-a je zbog cijene, jer MEG sistemi mogu koštati milione dolara. EEG je mnogo šire korištena metoda za postizanje takve vremenske rezolucije jer EEG sistemi koštaju mnogo manje od MEG sistema. Nedostatak EEG-a i MEG-a je što obje metode imaju lošu prostornu rezoluciju u poređenju sa fMRI.

## Također pogledajte 
* Mapiranje mozga
** Skica mapiranja mozga
*Konekogram
* Funkcionalna integracija (neurobiologija)
* Funkcionalna spektroskopija bliskog infracrvenog zračenja
* Historija neurosnimanja
* Ljudski mozak
**Kognitivna neuronauka
** Skica ljudskog mozga
* Lista softvera za neurosnimanje
*Lista neuronaučnih baza podataka
* Magnetna rezonanca
* Magnetoencefalografija
* Računanje medicinskih slika
* Medicinsko snimanje
* :Kategorija:Časopisi o neurosnimanju
* Statističko parametarsko mapiranje
* Transkranijalna magnetna stimulacija
* Morfometrija zasnovana na vokselu

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* The Whole Brain Atlas @ Harvard
* Lecture notes on mathematical aspects of neuroimaging by Will Penny, University College London
* "Transcranial Magnetic Stimulation". by Michael Leventon in association with MIT AI Lab.
* NeuroDebian – a complete operating system targeting neuroimaging

Kategorija:Neurosnimanje
Kategorija:Radiologija