Inzulin

**Inzulin** je proteinski hormon kojega luči žlijezda gušterača (pankreas), a služi za regulaciju nivoa šećera u krvi, te metabolizam ugljikohidrata i masti u tijelu.  Skladištenje glukoze u mišićima i u jetri (glikogeneza) je omogućeno zahvaljujući inzulinu,kao i  regulisanje sinteze novog šećera koji ulazi iz jetre u krvotok (glikogenoliza). U tijelu postoje tri skladišna mjesta: mišićni glikogen, jetreni glikogen i masno tkivo. Šećer, bez inzulina ili ako ga je premalo, ne može nikako, ili samo djelomično, dospjeti u tjelesne ćelije. Razina šećera u krvi  mjeri se nakon 12 sati gladovanja (natašte). Normalna koncentracija šećera u krvi  iznosi 3,75 - 6,0&nbsp;mmol/L (67 – 108&nbsp;mg%). Inzulin se ubraja u skupinu tvari koje se  zovu *hormoni*. To znači da se hormoni izlučuju u krvotok, kojim dospijevaju u sve dijelove organizma. Na taj način nadgledaju rad organa. 
Gušterača se sastoji od dva dijela:
* veći dio, (egzokrini dio) gušterače, proizvodi i u tanko crijevo luči niz enzima potrebnih za razgradnju hrane
* manji dijelovi gušterače zovu se Langerhansovi otočići, jer izgledaju kao mali otočići rasprostranjeni po egzokrinom dijelu gušterače.
	    
Za kontrolu razine šećera u krvi zaduženi su upravo ti otočići, te ih proizvodnjom i izlučivanjem dva hormona stalno održavaju unutar granica normale. Ako razina glukoze ide prema gornjoj granici, počinje se u krv otpuštati inzulin, a učinak toga je spuštanje razine glukoze. Kada se razina glukoze približava donjim granicama, prestaje otpuštanje inzulina i počinje se lučiti drugi hormon, glukagon. Njegov je učinak suprotan učinku inzulina. Glukagon podiže razinu šećera u krvi.

Kada dođe do povećanja nivoa šećera u krvi, usljed nepravilnog lučenja inzulina u tijelu razvija se dijabetes ili šećerna bolest ().Dijabetes postoji u dva oblika: 
*kod šećerne bolesti tipa 1 dolazi do prestanka rada Langerhansovih otočića,te tijelo ne može proizvoditi vlastiti inzulin pa ga je neophodno nadomjestiti; u ovu grupu spada 5-10% bolesnika.
*Kod pacijenata sa šećernom bolesti tipa 2 tijelo ne može održati normalne vrijednosti inzulina, tako da organizam nema dovoljnu količinu ovog hormona. Kada se kod takvih pacijenata više ne uspije održati normalna razina glukoze u krvi  započinje se s inzulinskom terapijom; u ovu grupu spada 90-95% bolesnika. Dijabetes se danas ubraja među najčešća *endokrinska* oboljenja, s učestalošću u stalnom porastu.

## Struktura
Inzulin je peptid koji se sastoji od 51 aminokiseline, a izgrađen je u obliku dva lanca koja su međusobno povezana s dva disulfidna mosta. Prvi lanac, A ima 21 aminokiselinu, a drugi (lanac B) 30 aminokiselina. Za lučenje inzulina odgovorne su ß-ćelijee Langerhansovih otočića u gušterači. Inzulin je dobio naziv od latinske riječi *“insula”* ,što znači otok. Struktura ljudskog inzulina  razlikuje se od strukture kod životinja. Strukturno najsličniji ljudskom inzulinu je svinjski, koji se razlikuje od ljudskog samo u jednoj aminokiselini, dok se goveđi inzulin razlikuje od ljudskog u tri aminokiseline. Inzulin se ranije izolirao ekstrakcijom iz svinjske ili goveđe gušterače. Takav inzulin nije bio najučinkovitiji, jer je zbog mogućih onečišćenja i različite strukture moglo doći do jakih i po život opasnih alergijskih reakcija. Čak inzulin nekih vrsta riba je dovoljno sličan ljudskom, da bi bio klinički učinkovit. U prosjeku, gušterača proizvodi dnevno oko osamdeset do sto  jedinica inzulina.  Tehnologijom rekombinantne DNK, danas se  inzulin proizvodi kao čist ljudski inzulin (proizvodnja uz pomoć genetički modificiranih gljivica kvasca ili bakterije *Escherichia coli*). Inzulin se u tijelu proizvodi i pohranjuje kao heksamer (jedinica od šest inzulinskih molekula).Inzulin može vezati cink, pri čemu nastaju dimeri ili dolazi do stvaranja još većih agregata.

## Djelovanje
Aktivnost inzulina može se podijeliti u dvije faze. Prva faza je karakteristična po otpuštanju velikih količina inzulina, kao reakcija na veće razine glukoze u krvi koje nastaju unošenjem hrane u organizam. Inzulin, u visokoj razini u tijelu stimuliše ćelije mišića i jetre da upijaju glukozu iz krvi. Odmah nakon tog procesa razina šećera u krvi pada. Kada se nivo glukoze u krvi smanji, onda se i njegova razina otpuštanja smanjuje. U drugoj fazi, inzulin se u nešto nižoj količini otpušta  u krv. Ovo osigurava normalan rad tijela koje zalihe energije dobija iz šećera koji se otpušta u tijelu. Plazma u krvi apsorbira izlučeni inzulin, nakon čega se on kombinira s beta globulinom. Povećane količine inzulina u krvi automatski smanjuju razinu vezujućeg globulina spolnih hormona, što za posljedicu ima povećanje slobodnog, fiziološki djelotvornog *testosterona*.

## Podjela
Inzulin, u čistom obliku, počinje djelovati vrlo brzo, u toku 30 minuta. U većini slučajeva,  inzulin je najbolji kada brzo djeluje, ali da se to djelovanje ne zadržava dugo.

S obzirom na brzinu, intenzitet i trajanje inzuline dijelimo na 5 skupina:
* Inzulini brzog djelovanja:
- počinju djelovati  u roku od 5 do 15 minuta, a vrhunac djelovanja dostižu  nakon 45 do 90 minuta. Maksimalna dužina djelovanja je 3 do 5 sati.
* inzulini kratkog djelovanja:
- ljudski inzulini: počinju  djelovati u roku od  30 minuta, vrhunac djelovanja dostižu u toku 2 do 5 sati, a maksimalna dužina djelovanja od 5 do 8 sati
* inzulini srednje dugog djelovanja:
ljudski inzulini (NPH inzulin):
- početak djelovanja u toku  1 do 2 sata, vrhunac djelovanja od 4 do 12 sati, a dužina djelovanja do 24 sata.
* inzulini dugog djelovanja:
- ljudski inzulini (ultratard inzulini): početak djelovanja nakon 4 sata, vrhunac djelovanja od 8 do 24 sata, a dužina djelovanja do 28 sati,
* Inzulinski analog jako dugog djelovanja:
- početak djelovanja u toku 1 sata, a dužina djelovanja  do 24 sata.

## Historija
**Inzulin** je prvi put izolirao Rumun Nicolae Pautescu 1921. godine, te ga nazvao *pankrein*. Prvi koji su primjenili inzulin iz volovske gušterače u medicinske svrhe bili su kanadski doktori Fredrick Banting i Charles H. Best na 14-to godišnjem pacijentu, koji je ubrzo nakon toga otpušten iz bolnice. U 1922. počela je proizvodnja inzulina iz volovske gušterače. 1950. godine otkrivena je aminokiselinska sekvenca  u ljudskom inzulinu, dok je prvi inzulin dobiven iz ljudskih izvora, tehnologijom rekombinantne DNK  proizveden 1982. godine.

## Također pogledajte 
* Gušterača
* Endokrinologija
* Šećerna bolest

## Vanjski linkovi 
* Insulin: entry from protein databank
* Historija inzulina 
* CBC Digital Archives - Banting, Best, Macleod, Collip: Chasing a Cure for Diabetes
* Discovery and Early Development of Insulin, 1920&ndash;1925
* Izlučivanje inzulina i glukagona
* Insulin signaling pathway
* Animacije inzulinske akcije u tijelu na sajtu AboutKidsHealth.ca

Kategorija:Ljudski proteini
Kategorija:Geni na hromosomu 11
Kategorija:Hormoni
Kategorija:Gušterača
Kategorija:Ljudski hormoni
Kategorija:Tumorski markeri