Mehmed Alajbegović

**Mehmed Alajbegović** (Bihać, 7. maj 1906 – Zagreb, 7. juni 1947) bio je hrvatski političar, diplomat i pravnik.

## Biografija 
Mehmed Alajbegović rođen je u begovskoj porodici, 7. maja 1906. u Bihaću, u Austro–Ugarskoj monarhiji, gdje su mu i otac i djed bili gradonačelnici. Tu je završio osnovnu i srednju školu. Godine 1928. seli se u Zagreb, gdje je na Univerzitetu u Zagrebu diplomirao i 1934. godine doktorirao pravo.  Tokom boravka na univerzitetu, boravio je u mnogim zemljama, a najviše se zadržao u Parizu, gdje je učio francuski jezik i usavršavao se u struci.

Nakon sudskog pripravništva, biva imenovan sucem Kotarskog suda u Prozoru. Ostao je upamćen kao marljiv pravnik, a najveća želja mu je bila predavati šerijatsko pravo na univerzitetu, koje je učio na Visokom učilištu u Alžiru i završio 1940. Još od 1938. bio je sudija i sekretar Upravnog suda u Zagrebu. Bio je jednim od osnivača, članom i odbornikom Društva bosansko-hercegovačkih Hrvata u Zagrebu koje je osnovano u martu 1939. i u javnosti zastupao je koncept hrvatske nacionalne pripadnosti Bosne i Hercegovine.

## Politička uloga u NDH 
Nakon osnivanja Nezavisne Države Hrvatske, 1941., radi u međudržavnoj službi napustivši plaćeno nastavništvo islamskog prava Univerziteta u Zagrebu. U augustu 1941. imenovan je sekretarom u podvladi Ministarstva vanjskih poslova, a 27. januara 1942. imenovan je generalnim konzulom NDH u Münchenu. Radeći tamo, razvio je veliku djelatnost među hrvatskim radnicima na radu u nacističkoj Njemačkoj. 11. oktobra 1943. postao je ministar skrbi za postradale krajeve, koje je imalo zadatak brinuti se za preko 300.000 izbjeglica iz raznih dijelova NDH, među kojima je bio veliki broj Bošnjaka iz Podrinja, Hercegovine i Sandžaka, koji su bježali pred četnicima. Alajbegović je organizirao izbjegličke kuhinje, nabavljao hranu i odjeću te sklanjao izbjeglice u sigurnija mjesta.

Početkom maja 1944. imenovan je ministrom vanjskih poslova NDH umjesto Stijepa Perića. Na toj dužnosti ostao je sve do sloma NDH. Bio je u Pavelićevoj pratnji tokom njegove službene posjete Hitleru 18. i 19. septembra iste godine. Pred kraj rata, kada je sve jasnije bilo da će Sile Osovine izgubiti, učestvovao je u pokušajima povezivanja vlasti NDH sa slovenskim (Leon Rupnik) i crnogorskim (Sekula Drljević) nacionalistima, te srbijanskim monarhistima (Dragoljub Mihailović). Cilj je bio oformiti antikomunistički blok koji bi se borio protiv Titovih partizana. Računalo se da bi i zapadni Saveznici mogli pomoći, dok bi zauzvrat NDH prešla na njihovu stranu.

## Slom NDH, izručenje i smrt 
Alajbegović je napustio Zagreb 6. maja 1945. zajedno s ostalim članovima Vlade, povlačeći se u Austriju, gdje se nakon kraćeg zadržavanja u Krumpendorfu, sklonio u Salzburg. Tu su ga 6. septembra 1945. savezničke jedinice uhapsile i uputile u obližnji zatočenički logor "Marcus W. Orr" (Glasenbach), gdje ostaje do 8. septembra 1946. kad su ga Amerikanci izručili novim jugoslavenskim vlastima. Alajbegović je bio jedini ministar kojeg su izručili Amerikanci (ostale su izručili Englezi).
U saslušanju pred jugoslavenskim vlastima 11, 12. i 27. marta 1947. Alajbegović izjavio:

Krajem maja 1947. izveden je pred Vijeće Vrhovnog suda Narodne Republike Hrvatske zajedno sa Slavkom Kvaternikom i ministrima Vladimirom Košakom, Osmanom Kulenovićem, generalima Miroslavom Navratilom, i Ivanom Perčevićem, te njemačkim poslanikom pri NDH Siegfriedom Kascheom. 6. juna 1947. osuđen je na smrt, a već idućeg dana je pogubljen.

## Reference 
Kategorija:Hrvatski političari
Kategorija:Biografije, Bihać
Kategorija:Ustaše
Kategorija:Rođeni 1906.
Kategorija:Umrli 1947.
Kategorija:Ratni zločinci u Drugom svjetskom ratu
Kategorija:Bošnjački političari