Kutikula

**Kutikula** je bilo koji od raznih čvrstih, ali fleksibilnih, nemineralnih vanjskih pokrivača organizma ili dijelova organizma koji pružaju zaštitu. Različite vrste kutikula su nehomologna; razlikuju se po porijeklu, strukturi, funkciji i hemijskom sastavu.

## Anatomija čovjeka
[thumb|upright|Anatomija baznog dijela ljudskog [nokat|nokta.]]

U anatomiji, termin "kutikul" može se odnositi na nekoliko struktura, ali se koristi općenito, pa čak i među medicinskim radnicima kada razgovaraju sa pacijentima Kada misle na zadebljali sloj kože koji okružuje nokte i zanoktice (eponihij) i odnosi se na površinski sloj ćelija koje se omotavaju korijen dlaka, koja je veže u folikul, sastavljen od mrtvih ćelija vanjskog kožnog sloja. Također se može koristiti kao sinonim za epidermis,
Kutikula noktiju na stopalima i šakama  štiti kožu od podlijvanja vlage i mikroba u okolišu.

## Kutikula beskičmenjaka
U zoologiji, kutikula beskičmenjaka  je višeslojna struktura izvan epiderme mnogih vrsta, osobito nematoda i člankonožaca, kod kojih  formira egzoskelet.
 
Glavne strukturne komponente nematodne kutikule su proteini, visoko umreženi kolageni i specijalizirani nerastvorljivi proteini poznati kao "kutikulini", zajedno sa glikoproteinima i lipidima.

Glavna strukturna komponenta kutikule artropoda je hitin, polisaharid sastavljen od *N*-acetilglukozamina, zajedno s proteinima i lipidima. Proteini i hitin su umreženi. Čvrstoća zavisi od vrste proteina i količine hitina. Smatra se da epidermne ćelije proizvode protein i također utiču na vrijeme i količinu proteina koja će se ugraditi u kutikulu.

Često se u kutikuli člankonožaca opaža strukturna obojenost – koja proizvodi nanostrukture.

## Botanika
[thumb|upright=0.9|[vosak|Epikutikulski vosak prekriva biljnu kutikulu lista *Hosta sieboldiana* čineći ga hidrofobnom. Voda, koja  ne može vlažitinesposobna kutikulu,  odvodi se, noseći sa sobom prašinu i topivo zagađenje. Ovo svojstvo samočišćenja, u tehničkim časopisima, naziva se različito, kao  „ultrahidrofobičnost“ ili „ultralifobnost“. Popularnije je poznat pod nazivom *Lotus* efekt.]]

U botanici, biljna kutikula je zaštitna, hidrofobna, voštana obloga koju proizvode epidermne ćelija listova, mladih izdanaka i svih ostalih biljnih organa u zraku. Kutikule minimiziraju gubitak vode i učinkovito smanjuju ulazak patogena zahvaljujući izlučivanju voska.
Glavne strukturne komponente biljne kutikule su jedinstveni polimeri rezina ili kutana, impregnirane voskom.

Kutikule biljaka funkcioniraju kao barijera od propuštanja vode i vodotopivih materijala. Kutikula sprečava i da biljne površine ne  ovlaže i pomaže u sprečavanju isušivanja biljaka. Kserofitne biljke poput kaktusa  imaju vrlo guste kutikule koje im omogućavaju opstanak u sušnoj klimi. Biljke koje žive u blizini raspršavanja morskoih talasa također mogu imati deblje kutikule koje ih štite od toksičnih učinaka soli.

Neke biljke, posebno one prilagođene životu u vlažnim ili vodenim okruženjima, imaju ekstremnu otpornost na vlaženje. Dobro poznat primjer je lotos  *Nelumbo nucifera*. Ova prilagodba nije isključivo fizičkii i hemijski učinak voštanog premaza, već uveliko ovisi i  o mikroskopskom obliku površine.

## Mikologija
"Kutikula" je jedan pojam koji se koristi za vanjski sloj bazidiokarpnog  tkiva gljive ili "plodnog tijela". Alternativni izraz "pileipelis", latinski termin  za "kožu" "kapice" (miski se na gljivinu). S druge strane, neka morfološka terminologija u mikologiji  pravi fine distinkcije u vezi sa pileipelisom. Bez obzira na to, pileipelis (ili "ljuštenje") razlikuje se od unutrašnjeg mesnatog tkiva gljive ili sličnog plodnog tijela, a također i nosećeg sloja tkiva za  stvaranje spora – himenija.

## Također pogledajte
*Biljna kutikula

## Reference 
## Vanjski linkovi
Kategorija:Anatomija životinja
Kategorija:Anatomija čovjeka
Kategorija:Morfologija biljaka