Mihrab

[mini|200px|Mihrab u džamiji u [Kairo|Kairu]]
**Mihrab** (ar. محراب, miḥrāb, množ. محاريب maḥārīb) jeste niša u zidu u džamiji koja je usmjerena u pravcu kible (Kabe u Meki), prema kojoj su muslimani okrenuti za vrijeme namaza.

Za vrijeme zajedničkih namaza u džamiji imam stoji u mihrabu, a ostali klanjači nalaze se iza njega. Minber, podignuta platforma s koje imam (vođa molitve) obraća skupu, nalazi se desno od mihraba.

## Etimologija 
Riječ "mihrab" izvorno nema vjersko značenje i u arapskom jeziku označava posebnu sobu u kući, npr, u srednjovjekovnim zamkovima sobu u kojoj se nalazi prijesto. Porijeklo riječi miḥrāb je složeno, a različiti izvori i naučnici predložili su više objašnjenja. kao i "dio hrama gdje se dobija 𐩩𐩢𐩧𐩨 tḥrb (određena vrsta vizija)", od korijenske riječi 𐩢𐩧𐩨 ḥrb "izvršiti određeni vjerski ritual (koji se poredi s borbom ili tučom i opisuje kao noćno povlačenje) u 𐩣𐩢𐩧𐩨 mḥrb hrama." Moguće je i da je povezan s etiopskim ምኵራብ məkʷrab "hram, svetište", ipak nema nikakve veze s vjerskim ritualima) što neke navodi da je tumače kao "tvrđavu" ili "mjesto bitke (sa Šejtanom)", ovo drugo zbog toga što su mihrabi privatne molitvene prostorije. Ovo drugo tumačenje, međutim, ima sličnosti s prirodom rituala 𐩢𐩧𐩨 ḥrb.

Riječ mihrab prvobitno je imala nereligijsko značenje i jednostavno je označavala posebnu prostoriju u kući; na primjer, prijestolnu sobu u palači. Fath al-Bari (str. 458), na osnovu autoriteta drugih, sugeriše da je mihrab "najčasnije mjesto kraljeva" i "gospodar mjesta, prednje i najčasnije".  Džamije u islamu (str. 13), pored arapskih izvora, citiraju Theodora Nöldekea i druge koji su smatrali da je mihrab prvobitno označavao prijestolnu sobu.

Termin je kasnije koristio islamski poslanik Muhammed da označi svoju vlastitu privatnu molitvenu sobu. [potreban citat] Prostorija je također omogućavala pristup susjednoj džamiji, a Muhamed je ulazio u džamiju kroz ovu prostoriju. Ovo izvorno značenje mihraba – tj. kao posebna prostorija u kući – i dalje se čuva u nekim oblicima judaizma gdje su mihrabi prostorije koje se koriste za privatno bogosluženje. [potreban citat] U Kur'anu se ova riječ (kada je u kombinaciji s određenim članom) uglavnom koristi za označavanje Svetinje nad svetinjama. Termin se koristi, na primjer, u ajetu "tada on [tj. Zeharija] izađe svom narodu iz mihraba" [19:11].

Halifa Osman ibn Affan naredio je da se označi zid u Poslanikovoj džamiji u Medini u pravcu Meke, tako da bi hodočasnici koji posjećuju Meku znali u kojem je pravcu kibla.

To je bilo samo označeno mjesto u zidu sve do vladavine Velida I (705-715). Namjesnik Medine Omer ibn Abdul-Aziz proširio je tu oznaku i zamijenio je nišom u zidu.

Jedan kur'anski ajet (19:11) spominje riječ "mihrab": "I on (Zekerijja) iziđe iz hrama (mihraba) u narod svoj i znakom im dade na znanje: 'Hvalite Ga ujutro i navečer!'"

## Historija 
]]

Najraniji mihrabi su se uglavnom sastojali od jednostavne pruge boje ili ravne kamene ploče u zidu okranutom prema kibli. Moguće je da su prvobitno imali funkcije slične maksuri, označavajući ne samo mjesto gdje je imam predvodio molitve, već i gdje su se obavljale neke službene funkcije, poput dijeljenja pravde.  Ovaj mihrab sadrži kombinaciju klasičnih ili kasnoantičkih motiva, s nišom okruženom s dva spiralna stupa i krunisanom školjkastom kapom nalik školjci. U osmanskim džamijama, oni su bili napravljeni od mesinga, bronze ili kovanog bakra, a njihove baze su imale prepoznatljiv oblik zvona.

U izuzetnim slučajevima, mihrab ne prati smjer kible, kao što je slučaj sa Masdžid al-Kiblatajn, ili Džamijom Dvije Kible, gdje je Muhammed dobio naredbu da promijeni smjer molitve iz Jerusalema u Meku, pa je imala dvije molitvene niše. Kada je džamija renovirana 1987, stara molitvena niša okrenuta prema Jerusalemu je uklonjena, a ona okrenuta prema Meki je sačuvana.

## Bilješka 
## Reference 
Kategorija:Islam