Ainu

[thumb|400px| Grupa Ainuaca(između [1863. i ranih 1870-ih)]]
[thumb|400px|Ainu [pivo|pivski žrtvenik.Japansko slikarstvo, oko 1870.]]

**Ainu** (izgovara se ˈajnu, "eye-noo", アイヌ,  aynu) je  etnička grupa autohtonog stanovništva otoka Hokkaido i Sahalina,  sjeverno od Honshua u Japanu, Kurilskih otoka, kao i najjužnije trećine poluotoka Kamčatka. Riječ "ainu"  da lokalnom jeziku znači "čovjek" (pogotovo u kontekstu riječi "kamuy" = božansko biće) na Ainu jeziku; **Emishi**, **Ezo** ili **Yezo** (蝦夷) su japanski izrazi; a **Utari**, ウタリ, (što na Ainu znači "drug") je izraz koji danas preferiraju neki od članova te zajednice.

Vjeruje se da ih  danas ima preko 150.000, ali  njihov tačan broj nije poznat jer mnogi pripadnici ove grupe  kriju svoje porijeklo ili ga uopće nisu svjesni, najčešće zbog toga što su ih roditelji htjeli zaštititi od rasizma.

## Porijeklo 
Porijeklo  etničke grupe Ainu nije sasvim jasno.
U Japanu su dugo vremena dominirali stavovi koji su je opisivali kao rasu "plemenitih divljaka", odnosno ponosnu ali samoizoliranu kulturu lovaca-sakupljača. Taj mit je postao omiljeni argument  opravdavanja japanskog otimanja  zemljišta Ainua. U stvari, Ainu su bili zemljoradnici od samih početaka Nove ere.

## Rasa 
Izvorni  Ainui su uglavnom bijele kože. Prema raširenom mišljenju, Ainu su među posljednjim ostacima paleoeuropida.

## Sjevernoamerička veza 
Krajem 20. stoljeća su se pojavile mnoge špekulacije o tome da bi Ainu mogli biti jedni od prvih grupa koje su naselile Sjevernu Ameriku. Ova pretpostavka  je uglavnom počivala na nađenim  kosturima kao i tragovima kulture među mnogim plemenima koja žive u zapadnom dijelu Sjeverne i nekim dijelovima Latinske Amerike. Drži se  da je sasvim moguće ima da je Sjeverna Amerika među svojim prvim doseljenicima imala nekoliko različitih etničkih grupa - odnosno da su Ainu bili jedna od njih, možda čak i prvi. Najpoznatiji dokaz u prilog ovoj tvrdnji  navodno je  Kennewski čovjek.

Proučavanje genetičke koju je rekonstruirao Cavalli-Sforza je pokazalo matricu ekspanzije iz oblasti oko Japanskog mora prema ostatku istočne Azije i američkom kontinentu. Ovo se smatra trećim najvećomm genetičkomm migracijom  u istočnoj Aziji (nakon "Velike ekspanzije" s afričkog kontinenta, te druge ekspanzije iz oblasti sjevernog Sibira), što bi je usklađeno  sa saznanjima vezanim uz rani period Jomona. "Sintetske mape sugeriraju prethodno neprimjetni centar ekspanzije iz Japanskog mora, ali ne mogu indicirati datiranja migracija.  To  bi se moglo povezati uz period Jomon, ali se u potpunosti ne može isključiti predjomonski period pa se može vezati  uz migracije prema Amerikama. Glavni izvor hrane u tim pred-zemljoradničkim vremenima je bio dobijan ribolovom, pa bi tada, kao i danas, iz ekoloških razloga ograničio područje ekspanzije na obalu, vjerojatno oko Japanskog mora, ali također i duž pacifičke obale.

## Historija 
Na samom početku, kontakti između Ainua i Japanaca su bili  obostrano prijateljski, ravnopravnost u trgovini. Međutim, s vremenom su Japanci počeli dominirati, a uskoro su sagrađena i velika naselja na rubovima teritorije Ainua. Kako su se Japanci pomjerali na sjever i preuzimali njihovu tradicijski  zaposjednutu teritoriju, Ainu su se često povlačili bez ikakvog otpora, iako je ponekad bilo i kraćih ratova kao 1457., 1669. i 1789. godine, koje su Ainu izgubili. U periodu Meiji, japanska politika je postala koncentrirana na asimilaciju Ainua pa im je zabranjeno korištenje vlastitog jezika, a tjerani su na bavljenje zemljoradnjom na posebno određenom vladinom zemljištu. Ainu su također bili iskorištavani kao poluropska radna snaga japanske ribarske industrije. Otok Hokkaido je bio poznat kao *Ezo* ili*Ezo-chi* za vrijeme perioda Edo. Za vrijeme Meiji revolucije,  promijenjeno mu je ime u Hokkaido kao dio uspostavljenja ujedinjenog"  japanskog nacionalnog duha,  pod vođstvom Cara, te tako uklone svi lokalni identiteti i autonomije  japanskih regija.

Prije toga, izvorno su  kod Ainua  upravljala  po trojica nasljednih poglavica u svakom selu, a zemlja je bila podijeljena u tri oblasti: Saru, Usu i Ishikari, koje  je kontrolirao  Saru, iako odnosi između stanovnika različitog porijekla nisu bili bliski, a „miješani brakovi“ izbjegavani. Poglavice nisu imale sudske ovlasti, a o sudbini zločinaca se odlučivalo na skupštinama svih seljana. Nije bilo smrtne ni zatvorske kazne, a kao krajnja kazna se upotrebljavalo premlaćivanje, osim u slučaju ubojstva, kada bi  počinitelju,  po običajnom pravu,  odrezali  nos, uši i pete. Miješani brakovi između Japanaca i Ainua nisu bili rijetkost, a pogotovo u Sambutsu, pa se na istočnoj obali  mogu naći mnoga djeca koja potiču iz tih veza.

Ainu su tako postali japanski građani po japanskim zakonima (iako je u tom dobu jedan Ainu pred sudom uspio oboriti optužbu za ubojstvo, dokazavši da se na njega,  kao ne-Japanca,  takvi zakoni ne odnose).

Danas mnogi Ainu preziru izraz Ainu radije  se nazivaju *Utari* (na Ainu jeziku: *drug*). U službenim dokumentima  se upotrebljavaju oba naziva.

## Rasprostranjenje 
Iz historijskih razloga (od kojih je glavni rusko-japanski rat), skoro svi Ainui danas žive u Japanu.

Ipak, veoma mali broj Ainua danas živi na Sahalinu, a većinom su potomci sahalinskih Ainua koji su prvo bili protjerani, a potom vraćeni. Također postoji Ainu manjina na najjužnijem dijelu poluotoka Kamčatka i na Kurilskim otocima. Ainu koji znaju  govoriti Ainu jezikom danas žive isključivo u Japanu. Uglavnom su koncentrirani na južnim i istočnim obalama  otoka Hokkaido.

Zahvaljujući miješanim brakovima s Japancima, kao i stalnoj asimilaciji u dominantnu kulturu, danas ima malo izvornih  Ainu naselja. Mnoga "autentična Ainu sela" koja se reklamiraju na Hokkaidu su čiste turističke atrakcije.

## Kultura 
Tradicijska  Ainu kultura se prilično razlikuje od japanske.

U određenoj životnoj dobi, muškarci se  prestaju brijati  i  puštaju duge brade i brkove. I muškarci i žene šišaju  kosu sa strane do razine ramena,  straga u obliku polukruga. Za bojenje se koristila čađ, u  zdjeli obješenoj iznad goruće brezovine.

Tradicijska  odjeća se pravi od  kore brijesta. Ima duge rukave koji dosežu sve do stopala, a glavnina je obmotana je oko tijela  i vezana pojasom od istog materijala. Žene nose donje rublje od japanskih tkanina. Zimska odjeća  je od životinjske kože, s čarapama od jelenje kože i čizmama od pseće ili lososove kože. Pripadnici oba spola obično  nose naušnice, za koje se tvrdi da se u prošlosti pravila od vinove loze, jednako kao i ogrlice zvane tamasay, koje njihove žene jako vole.
 
Tradicijska kuhinja uključuje meso medvjeda, lisice, vuka, jazavca, vola ili konja, kao i ribe, ptice, proso, povrće, biljke i korjenje. Nikada ne jedu sirovo meso ili ribu, nego ga uvijek kuhaju ili peku.

Orignalne nastambe  su kolibe obložene trskom, bez ikakve podjele na namjenske prostorije, sa ognjištem u sredini. Nemaju dimnjake nego samo  rupu u uglu krova.  Postoji jedan prozor na istočnoj strani te dva vrata. Kuća seoskog starješine, prema potrebi,   služi  i za  seoske skupštine.  Nemaju stolice,  nego sjede na podu pokrivenom s dva sloja pokrivača, jednim od rogoza, drugim od božura. Kreveti su od dasaka, madrace vješaju između motki,  a kao pokrivače koriste kožu. 
Muškarci jedu pomoću  štapića, a žene koriste drvene kašike. Jela  Ainu kuhinje se ne konzumira van njihove zajednca, a u Japanu postoji samo nekoliko njihovih restorana,  uglavnom u Tokyu i na Hokkaidu.

### Religija 
Ainu su sljedbenici animizma, odnosno vjeruju da sve prirodno imaju u sebi *kamuy* (božanski duh). Postoji hijerarhija *kamuya*. Najvažniji je *Baka ognjište* (vatra), zatim*kamuy* planine (životinje), zatim *kamuy* more (morske životinje), a potom sve ostalo.
 
Ainu nemaju profesionalnih  sveštenika. Seoski poglavica  obavlja sve vjerske ceremonije, koje  se svode na žrtvemike sa  rižinim vinom, molitve i nuđenje vrbovih izrezbarenih štapića namijenjenih bogovima. Ti se štapići nazivaju Inau (jednina) i nusa (množina). Stavljaju se na oltar, skupa s  glavama ubijenih  životinja. Ainu se zahvaljuju bogovima prije jela i mole tokom požara i bolesti. Vjeruju kako su njihovi duhovi besmrtni, te da će biti nagrađeni u zagrobnom životu, uzdizanjem u *kamuy mosir* (Zemlju bogova).

Dio populacije  na sjeveru su pripadnici Ruske pravoslavne crkve.

### Institucije 
Osnovano  mnogo različitih organizacija koje, na različite načine, zastupaju interese Ainua. Postoji krovna grupa čiji su članovi većina Ainua na Hokkaidu i neki Ainui iz drugih dijelova Japana, zvana Udruženje Hokkaido Utari, koje  je u početnoj fazi  kontrolirala vlada u nastojanju da ubrza asimilaciju i integraciju Ainua u japansku nacionalnu državu. Danas njime isključivo upravljaju Ainui,  neovisno od vlade.

### Sport 
Ainu odlikuju sklonost  i predispozicije za  sportske aktivnosti. Zbog natprosječne  visine,  postižu bolje rezultate od Japanaca u tipično zapadnim sportovima kao što su bejzbol, fudbal i atletika. To je dovelo do ljubomore kod  mnogih Japanaca, ali se Ainu sportska dostignuća svejedno slave širom Azije (Fitzhugh, 364-366).

## Populacije 
* Tohoku Ainu (s Honshua, izumrli)
* Hokkaido Ainu
* Sahalinski Ainu
* Kurilski Ainu (izumrli)
* Ainu Kamčatke
* Ainu doline Amur (vjerojatno izumrli)

## Također pogledajte
* Japan
* Sahalin
* Ainu muzika
* Honshu
* Hokkaido
* Kurilski otoci
* Kamčatja
* Šogun
* Kennewski čovjek

## Reference 
## Vanjski linkovi
* The Ainu Museum
* Smithsonian Institute 
* Nippon Utari Kyokai
* Ainu-North American cultural similarities
* Spirit Cave Man May Rewrite Continent's History
* Foundation for Research and Promotion of Ainu Culture
* Ainu Lineage
* The Boone Collection

Kategorija:Narodi
Kategorija:Japan
Kategorija:Čovjek