Nagarđuna

desno|thumb|200px|Pozlaćena statua Nagarđune
**Nagarđuna** (sanskrt: नागार्जुन) je bio indijski budistički mislilac, učenjak-svetac i filozof. Smatra se jednim od najvažnijih budističkih filozofa. Jan Westerhoff ga smatra "jednim od najvećih mislilaca u istoriji azijske filozofije", te jednim od vodećih historijskih ličnosti u kontekstu mahajana-budizma. Živio je u 2. ili 3. vijeku nove ere u južnoj Indiji.

Nagarđuna  se općenito smatra osnivačem Madhyamaka (centrizam, srednji put) škole budističke filozofije i braniteljem pokreta Mahāyāna. Njegova Mūlamadhyamakakārikā (korijenski stihovi o Madhyamaki ili MMK) je najvažniji tekst o madhyamaka filozofiji praznine. MMK je inspirisao veliki broj komentara na sanskritu, kineskom, tibetanskom, korejskom i japanskom i nastavlja se proučavati i danas.

Centralni motiv u Nagarđuninom učenju, koji je zapravo i temelj "škole srednjeg puta" (madhjamaka) leži u budističkoj filozofiji brojnih djela koje je ostavio nakon svoje smrti, a koji se ogleda u ponovnoj restauraciji Budinog učenja. Prema sušinskoj misli koju Nagarđuna zastupa, najveća opasnost od gubljenja fokusa jeste širina školskog učenja nekih škola Hinajane. U svrhu podržavanja svog pristupa, on sistematski koristi određene posebne argumentacijske alate, "kvadratnu presudu" (na sanskrtu: *catuskoti*), uz pomoć kojeg je pokušao pokazati logičke kontradikcije u postulatima njegove filozofske sredine te ih dekonstruirati. Cilj ove metodologije, koju odlikuje rigorozno odbacivanje ekstremnih pogleda, leži u tom da se budistička učenja načine ponovno razumljivim kao konsekventan srednji put, suprostavljajući se svim procesima učenja koji imaju nezdrav aspekt, posebno "vječne vjere" (sanskrt: *śāśvatavāda*) i "doktrine uništenja" (sanskrit: *ucchedavāda*), kao i da svoj stav odbrani od škola mišljenja koje su bile rasprostranjene u njegovo vrijeme.

## Historija
### Pozadina
Indija je u prvom i drugom vijeku nove ere politički bila podijeljena na različite države, uključujući Kušansko carstvo i Satavahana kraljevstvo. U ovom trenutku budističke historije, budistička zajednica je već bila podijeljena na različite budističke škole i proširila se širom Indije.
U to vrijeme već je postojao mali pokret Mahayāna u nastajanju. Manjina budista u Indiji u to vrijeme je držala ideje mahayāne. Kao što Joseph Walser piše, "Mahāyāna prije petog vijeka bila je uglavnom nevidljiva i vjerovatno je postojala samo kao manjina i uglavnom nepriznati pokret unutar okrilja nikaya budizma." U drugom vijeku, rane Mahayāna Sutre, kao što je Aṣṭasāhasrikā Prajñāpāramitā, već su kružile među određenim Mahayāna krugovima.

### Život
Vrlo malo se pouzdano zna o životu Nagarđuna i moderni historičari se ne slažu oko konkretnog datuma (1. do 3. vijek n. e.) ili mjesta (predloženo više mesta u Indiji) za njega. Najraniji sačuvani izvještaji napisani su na kineskom i tibetanskom vijekovima nakon njegove smrti i uglavnom su hagiografski izveštaji koji su historijski neprovjerljivi. To mišljenje podržava i većina tradicionalnih hagiografskih izvora. Arheološki dokazi u Amarāvatiju ukazuju na to da je, ako je to istina, kralj možda bio Yajña Śrī Śātakarṇi (oko druge polovine 2. stoljeća). Na osnovu ove asocijacije, Nagarđuna se konvencionalno smješta u period oko 150-250. n. e.

On takođe tvrdi da je "verovatno da je napisao Ratnavali u periodu od trideset godina krajem drugog vijeka u regionu Andhra oko Dhanyakatake (današnji Amaravati)." i kasnije postao budista. Tradicionalne religijske hagiografije stavljaju Nagarđunu u različite regije Indije (Kumārajīva i Candrakirti ga stavljaju u regiju Vidarbha u južnoj Indiji, Xuanzang u južnoj Kosali)

Zaista, Nagarđuna se često prikazuje u kompozitnom obliku koji sadrži ljudske i Nāga karakteristike. Nāge su natprirodna bića nalik zmijama velike magične moći koja se nalaze u hinduističkoj, budističkoj i jainističkoj mitologiji. Nāge se nalaze u indijskoj religijskoj kulturi i obično označavaju inteligentne zmije ili zmajeve koji su odgovorni za kišu, jezera i druga vodena tijela. U budizmu, Nāga može biti simbol ostvarenog arhata ili mudre osobe.

Tradicionalni izvori takođe tvrde da je Nagarđuna praktikovao ajurvedsku alhemiju (rasayāna). Kumārajīvina biografija, na primjer, navodi da Nagarđuna pravi eliksir nevidljivosti, a Bus-ton, Taranatha i Xuanzang svi navode da bi mogao pretvoriti stijene u zlato.

Tibetanske hagiografije takođe navode da je Nagarđuna studirao na Univerzitetu Nālanda. Međutim, prema Walseru, ovaj univerzitet nije bio snažan monaški centar sve do 425. Također, kako Walser primjećuje, "Xuanzang i Yijing su proveli dosta vremena u Nālandi i tamo proučavali Nagarđune tekstove. Čudno je da su proveli toliko vremena tamo, a ipak je odlučio da ne izvještava o lokalnim pričama o čovjeku čija su djela igrala tako važnu ulogu u nastavnom planu i programu."

Neki izvori (Bu-ston i drugi tibetanski historičari) tvrde da je Nagarđuna u svojim kasnijim godinama živio na planini Śrīparvata u blizini grada koji će kasnije biti nazvan Nāgārjunakoṇḍa („Brdo Nagarđune“). Ruševine Nāgārjunakoṇḍa nalaze se u okrugu Guntur, Andhra Pradesh. Poznato je da su Caitika i Bahuśrutīya nikāyas imali manastire u Nāgārjunakoṇḍa.

## Reference 
Kategorija:Indijski filozofi
Kategorija:Budizam