open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaliopa

[mini|[Simon Vouet: Kaliopa, detalj]]

**Kaliopa** (grč. **Καλλιόπη**, *Kalliópê* = lijepa glasa) jedna je od devet Muza, Zeusova i Mnemozinina kći. Zaštitnica je epskog pjesništva i govorništva.

## Karakteristike 
Atributi su joj voštana pločica i pisaljka, a često je nosila svitak papira ili knjigu, a prikazivana je i sa zlatnom krunom.

## Mitologija 
mini|140p|lijevo|Kaliopa i Homer

Imala je dva sina - Orfeja i Linusa s Apolonom ili tračkim kraljem Eagrom. Bila je najstarija i najmudrija od Muza. Bila je sudija u raspravi između Adonisa te Afrodite i Perzefone, davši svakoj da provede jednaku količinu vremena s njime.

Ahileja je pak naučila da pjevajući razveseli svoje prijatelje.

### Homer 
Znana je i kao Homerova Muza jer je božica epskog pjesništva, a on je zaziva u svojim djelima - *Ilijadi* i *Odiseji*:

Srdžbu mi, **boginjo**, pjevaj Ahileja, Peleju sina
Pogubnu, kojano zada Ahejcima hiljadu jada (...)
(*Ilijada*, invokacija*)

O junaku mi kazuj, o **Muzo**, o prometnom onom
Koji se mnogo naluto razorivši presvetu Troju (...)
(*Odiseja'', invokacija)

## Vanjski linkovi 
* Kaliopa u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

Kategorija:Muze
Stiks

[mini|290p|Gustave Doré: Stiks, [1861.]]
**Stiks** ili **Stig** (grč. **Στύξ**, *Stýx* = mržnja) ime je rijeke koja tvori granicu između zemlje i podzemnog svijeta - Hada. Okružuje Had, u zavisnosti od izvora, devet ili dvadeset puta. Zajedno s Flegetonom, Aherontom i Kokitusom, sreće se u središtu Hada na velikoj močvari.

## Etimologija 
Grčko ime rijeke Stiks dolazi od riječ στυγέω, *stygéô* = mržnja.

## Mitologija 
### Rijeka 
[mini|300p|Joachim Patenier: [Haron (mitologija)|Haron na rijeci Stiks, 16. vijek]]
Stiks čuva Flegije, koji prenosi duše sa jedne strane rijeke na drugu. U drugoj verziji mita, on je čuvao rijeku Flegeton. Također je spominjan i Haron da je prevozio duše preko ove rijeke, premda je češća verzija da je to činio preko rijeke Aheront.

Bogovi su jako poštovali rijeku Stiks, a zakletva njome nije se smjela prekršiti. Zeus se zakleo Semeli rijekom Stiks te je morao ispuniti njenu molbu da ga vidi u pravom božanskom obličju, nakon čega je ona umrla. Helije je također sinu Faetontu obećao što je god poželio, zakunuvši se rijekom Stiks, a on je poželio voziti njegove Sunčeve kočije, naravno, to nije uspio te je umro. Bogovi koji bi prekršili zakletvu, morali su piti iz rijeke i tako izgubiti glas na devet godina.

Prema nekim verzijama mita, Stiks posjeduje čudesne moći te može nekog učiniti besmrtnim. Ahilej je u djetinjstvu bio uronjen u tu rijeku što je kod njega uzrokovalo neranjivost. Njegova majka Tetida ga je držala za petu koja je ostala jedino ranjivo mjesto na njegovom tijelu. Danas u modernom svijetu Ahilova peta ili tetiva označava izuzetno slabu tačku nekog čovjeka.

Iako se Stiks primarno pojavljuje u grčkoj i rimskoj mitologiji spominje se i u Danteovoj Božanskoj komediji, negdje oko petog kruga u paklu.

U drevna vremena Stiks je bilo ime za područje rijeke između Ukrajine i Rusije. Ukrajina je predstavljala život, a Rusija je zauzimala mjesto smrti.

### Božica 
Stiks je isto i ime božice, Okeanove i Tetijine kćeri, koja je predstavljala tu rijeku kao jedina ženska predstavnica. Tu je čast zaslužila kad je pomogla Zeusu tj. prva je stala na njegovu stranu u borbi protiv iskonskih bogova Titana u Titanomahiji.

### Nimfa 
Stiks je također bilo ime Najade, vodene nimfe čija je rijeka bila sveta. Ona i božica često su smatrane istom osobom.

## Vanjski linkovi 
* Stiks u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

Kategorija:Had
Melpomena

[mini|220p|Melpomena, [rimska skulptura iz Pompeja, 50. p. n. e.]]
**Melpomena** (grč. **Μελπομένη**, *Melpomene* = pjevačica) jedna je od devet Muza, Zeusova i Mnemozinina kćerka. Zaštitnica je tragedije (bez obzira na svoje veselo pjevanje).

## Mitologija 
Njeni atributi su maska i koturni, čizme koje su tradicionalno nosili glumci u tragedijama. Često je prikazivana i s nožem ili palicom u jednoj ruci, a maskom u drugoj. Na glavi nosi čempresovu krunu.

## Vanjski linkovi 
* Melpomena u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

## Reference
Hrvatska enciklopedija, mrežno izdanje. Leksikografski zavod Miroslav Krleža, 2021. Pristupljeno 30. 1. 2023.

Kategorija:Muze
Polihimnija

[mini|[Francesco del Cossa: Polihimnija, 1455. - 1460.]]

**Polihimnija** (grč. **Πολυμνια** = bogata himnama) jedna je od devet Muza, Zeusova i Mnemozinina kći. Zaštitnica je svetih pjesama i himana te retorike, a također i agrikulture, geometrije i pantomime.

mini|120p|lijevo|Polihimnija

## Karakteristike 
Prikazivana je kao ozbiljna i zamišljena žena koja drži prst pored usta, odjevena u dug plašt i veo, a lakat joj počiva na stupu. Donosila je slavu piscima dobrih djela.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Polyhymnia in painting
* Warburg Institute Iconographic Database
* Polihimnija u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

Kategorija:Muze
Talija

[mini|[Jean-Marc Nattier: Talija, ulje na platnu, 1739.]]

**Talija** (grč. **Θαλεια** = cvjetna) jedna je od devet Muza, Zeusova i Mnemozinina kći. Zaštitnica je komedije i bukolike. Bila je smatrana i božicom muzike, plesa i pjesme.

## Karakteristike 
Atributi su joj komična maska, pastirski štap ili bršljanov vijenac.

## Vanjski linkovi 
* Muza Talija u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

Kategorija:Muze
Terpsihora

[mini|Terpishora, [rimska skulptura iz 2. st.]]

**Terpsihora** (grč. **Τερπσχορη**) jedna je od devet Muza, Zeusova i Mnemozinina kći. Zaštitnica je plesa i muzike te korske lirike. Katkad se smatra s riječnim bogom Ahelojem majkom Sirena ili Linusovom majkom, zajedno s Apolonom.

[mini|lijevo|[Jean-Marc Nattier: Terpsihora, ulje na platnu, 1739.]]

## Etimologija 
Ime joj dolazi od grčkih riječi τερπέω = užitak i χoρός = ples.

## Karakteristike 
Atributi su joj lira, cimbali, lovorov vijenac. Najčešće je prikazivana kako sjedi i drži liru.

## Također pogledajte 
* Muza

## Vanjski linkovi 
* Terpsihora u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

Kategorija:Muze
Uranija

[mini|Uranija, [mramorni reljef iz 2. st.|406x406piksel]]

**Uranija** (grč. **Ουρανια**) jedna je od devet Muza, Zeusova i Mnemozinina kći. Zaštitnica je astronomije i astrologije.

## Karakteristike 
Uranija je prikazivana kako drži globus u jednoj, a štap u drugoj ruci. Mogla je proricati budućnost prema smještaju zvijezda.

Odjevena je u plašt protkan zvijezdama, a svoje oči i pažnju usmjerava nebesima. Zaštitnica je filozofa i onih koji se brinu o raju.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Uranija u klasičnoj literaturi 

Kategorija:Muze
Kategorija:Starogrčka astronomija
Kategorija:Zeusova djeca
Poluravan

Neka je data ravan α , prava a i tačke A, B, C u toj ravni. Ako  A, B, C ne leže na pravoj a, onda prava a siječe duž AB ako i samo ako imaju jednu zajedničku tačku koja je unutrašnja tačka duži AB.

## Aksioma o podjeli ravni 
Ako je u ravni &alpha; data prava a, onda su sve tačke ravni koje ne pripadaju pravoj podjeljene u  dvije klase tako da prava a ne siječe duž koja spaja dvije proizvoljne tačke jedne klase, a siječe svaku duž koja spaja jednu tačku jedne klase sa jednom tačkom druge klase.

#Za dvije tačke X i Y ravni &alpha; koje ne pripadaju  pravoj a u toj ravni kazaćemo da leže s iste strane prave a ako prava a ne siječe duž XY, a da leže s raznih strana prave ako siječe duž XY.
#Skup svih tačaka ravni &alpha; koje leže s iste strane prave a nazivamo otvorena poluravan, a prava a je ivica te poluravni.
#Unija otvorene poluravni i njene ivice naziva se zatvorena poluravan

Imamo;

Svaka prava a u ravni &alpha;  dijeli ravan na dvije otvorene i dvije zatvorene poluravni kojima je prava a ivica.

Uzmimo da prava a siječe duž AB onda su tačke A i B s raznih strana prave a. Ako C pripada ravni &alpha; onda C leži s one strane prave a s koje je tačka A ili B tj.
#Prava a ne siječe duž AC, a siječe BC
#Prava a ne siječe duž BC, a siječe AC
Ako su M,N  tačke prave AB onda je MN\subset AB za M=A  važi: 
*Duž je konveksan skup 
*Poluravan je konveksan skup tačaka

Poluprava l koja izlazi  iz tačke O prave i ne leži  na pravoj a leži cijela u jednoj poluravni kojoj je prava a ivica.

## Paschov( Pašov) stav 
Trougaonom linijom  određenom sa tri nekolinearne tačke A,B,C  nazivamo uniju tri duži AB, BC i AC. Tačke A, B , C su vrhovi , a duži AB, BC, Ca  stranice trougla.

## Paschov (Pašova) teorema 
Ako prava a koja leži u ravni α  trougaone linije ABC i ne prolazi ni kroz jedan njen vrh  siječe jednu njenu stranicu, onda ona siječe još jednu njenu stranicu

Presjek dvije poluravni čije se ivice sijeku zvačemo konveksni (ispupčeni) ugao.Tačka O presjek ivica poluravni siječe prave na poluprave pa imamo konveksni ugao određen tim polupravama   one se zovu kraci ugla, njihov zajednički početak O vrh ugla.

Kategorija:Euklidska geometrija
Leukemija

**Leukemija** je nekontrolisano bujanje maligno izmjenjenih, nepotpuno diferenciranih leukocita u koštanoj srži, slezeni, limfnim čvorovima i drugim organima.

## Nastanak 
Leukemija je rak krvi. Leukemija se smatrala dječijim oboljenjem, iako znatan broj oboljelih su odrasle osobe.

Nezrele, maligno izmjenjene ćelije u samom početku bolesti se ne moraju naći i u perifernoj krvi, ali se u njoj prije ili kasnije, zavisno od brzine napredovanja oboljenja pojave, i tada čine veći ili manji dio od ukupnog broja normalnih leukocita. Kod zdravih osoba leukociti kada sazriju gube sposobnost diobe, što nije slučaj sa leukocitima kod osoba oboljelih od leukemije. Naime, kod leukemije, maligno izmjenjene ćelije ne dostižu zrelost i ne gube sposobnost diobe, nego klon maligno izmjenjenih ćelija nekontrolisano buja. Kod maligno izmijenjenih ćelija, onkogen, gen koji je zadužen za kontrolu ćelijske proliferacije, izmakao je kotroli. Od leukemije se može oboljeti u svakoj životnoj dobi. Ipak, ovo oboljenje češće je kod djece.

Relativno češće oboljevaju dječaci od djevojčica.

## Simptomi 
Bolovi u trbuhu, povišena tjelesna temperatura, nedostatak apetita, malaksalost, bolovi u zglobovima, glavobolje, anemija, povećana sklonost infekcijama zbog pada imuniteta usljed nedostatka zdravih i zrelih leukocita sposobnih za fagocitozu, povećana jetra.

## Uzroci leukemije 
Etiologija leukemija je u mnogome nepoznata, ali po nekim autorima nastanak leukemija uzrokuju genetički faktori, hemijske supstance, djelovanje karcenogenih činilaca, ionizirajuće zračenje, virusi. Urođene abnormalnosti genoma kao što su Fanconijev sindrom i Downov sindrom praćene su visokom učestalošću leukemije.

## Vrste leukemija 
Leukemije se dijele na *akutne* i *hronične*.
Akutne mogu biti limfoblastične,mijelocitne i limfne a postoji i MDS sindrom koji je vrlo rijedak u odraslih ljudi gdje postoji potpuno ozdravljenje presađivanjem koštane srži.

## Dijagnoza 
Dijagnosticiranje se zasniva na citološkoj i citohemisjkoj pretrazi razmaza periferne krvi i koštanje srži, citogenetičkoj analizi, imunološkoj pretrazi monoklonskim antitjelima.

## Liječenje 
Leukemija se liječi hemoterapijom. Primjena zračenja ima za cilj da uništi što veći broj malignih leukocita. Citostatici se primjenjuju ciklično u kombinaciji sa kortikosteroidima.

## Također pogledajte 
* Paraproteinemija

Kategorija:Bolesti
Kategorija:Onkologija
Kategorija:Leukemija
Monopson

mini|desno|200px|Momopson: statička djelimična ravnoteža
**Monopson** (pojam iz ekonomije) je tržišno stanje kada određeni proizvod potražuje samo jedan kupac, a na strani ponude stoji mnoštvo prodavača. Monopsonistički kupac može utjecati na cijene na tržištu i tako uvećati svoj profit. Naprimjer, država je monopsonistički, odnosno isključivi kupac, vojnog materijala, oružja, uniformi i opreme. Pojam je prvi put upotrijebila Joan Robinson 1933. godine, u svojoj utjecajnoj knjizi *The Economics of Imperfect Competition*. Robinsonova daje zasluge i klasičnom naučniku Bertrandu Hallward-u za autorstvo izraza.

## Također pogledajte 
* Monopol

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://web.archive.org/web/20060113102729/http://www.eh.net/encyclopedia/article/boal.monopsony
* https://archive.org/details/in.ernet.dli.2015.499635

Kategorija:Ekonomski pojmovi
Svemirski lift

mini|desno|200px|Šema pretpostavljenog svemirskog lifta
**Svemirski lift** je objekat predložen od strane nekih stručnjaka i pisaca sa svrhom transporta živih bića i materijala sa Zemljine površine u Svemir.

Predloženo je dosta različitih tipova svemirskih liftova. Svi ti prijedlozi dijele zajedničku zamisao o mehanizmu koji bi zamijenio dosadašnje skupe načine odlaska u Svemir (letovi raketama). Drugi nazivi za ovaj tip mehanizma su još i "svemirski most", "orbitalni toranj" i slično.

Uobičajeni prijedlog je taj da bi lift trebao predstavljati dugački kabal ili traku koji bi služili kao veza između tačke na zemlji i tačke u geostacionarnoj orbiti. S rotiranjem planete inercija na kraju kabla bi izazivala centrifugalnu silu i držala kabal zategnutim. Vozila ("liftovi") bi se potom peli uz kabal, bez korištenja raketa. Teoretski, takva struktura bi obezbijedila podizanje tereta i ljudi do orbite sa značajno manjim troškovima od onih koje imamo prilikom korištenja "tradicionalnih" metoda.

U novije vrijeme predlagači svemirskog lifta sugeriraju da će se za gradnju osnove koristiti ugljična nanovlakna, koja se teoretski smatraju jednim od najčvršćih poznatih materijala koje bi čovjek trebao proizvesti u bliskoj budućnosti.
## Vanjski linkovi 
* http://www.spaceelevator.com/ 
* http://spaceelevatorwiki.com/

Kategorija:Svemir
Dirhem

desno|mini|150px|Dirhem iz 1190. godine
**Dirhem** je jedinica valute u nekoliko arapskih država, uključujući:
*Marokanski dirhem
*dirhem Ujedinjenih Arapskih Emirata
* hiljaditi dio libijskog dinara
* stoti dio katarskog rijala
* deseti dio jordanskog dinara 
* stoti dio Tadžikistanskog somona (*diram*)

### Historija 
Riječ **dirhem** potiče od imena grčkog novčića - drahma. Ovaj pojam je došao do Arabije preko Levanta kojeg je kontrolisala Bizantija, davno u predislamsko vrijeme. U vrijeme osnivanja islamske države u 7. vijeku, dirhem je postao zvanična valuta Islamske države. Na njemu su se pisali ajeti i ime vladajućeg halife. Dirhem je preovladavao u mnogim mediteranskim zemljama, uključujući Španiju, te se koristio u Evropi između 10. i 12. vijeka.

## Također pogledajte 
Uporedi sa armenskim dramom čije je ime sličnog porijekla. Također se može uporediti sa dinarom kao još jednom valutom koja je bila u opticaju u islamskom svijetu ali je rimskog porijekla.

Kategorija:Valute
Trgovačka društva

**Trgovačka društva** predstavljaju udruživanja trgovaca u cilju efikasnijeg i kvalitetnijeg poslovanja.

Da bi olakšali način ulaganja i realiziranja trgovačkih poslova trgovci se udružuju u trgovačka društva u koja ulažu kapital i radnu snagu te dijele dobit i rizik u poslovanju. Više je trgovaca time bilo u prilici da u jednom zajedničkom poslu sa manjim ulaganjem više zarade, ali i u slučaju da posao propadne taj rizik lakše podnesu.

Obično su trgovačka društva pravljena od dva člana i obično je jedan član ulagao kapital a drugi je obavljao sav ostali posao do ostvarivanja zarade, koju su zajednički dijelili. Prvi član se zvao socius stans, a drugi socius tractans. Trgovačka društva su omogućila razvoj trgovačkog sloja u srednjovjekovnoj Bosni i njihov izlazak na vanjska tržišta. Ugledajući se na strane trgovce domaći trgovci su ulazili u trgovačka društva sa njima zarađujući tako dio kolača koji je nudila razmjena Bosne i Mediterana.

Primjerice: Strani trgovac je ulagao novac u trgovinu srebrom, a domaći trgovac se brinuo o njegovom dopremanju na tržište. Od uloženog novca domaći trgovac je kupovao srebro u rudničkoj jami, plaćao prevoz srebra do tržišta u primorju, a razlika u cijeni srebra koja se ostvarivala u primorju pokrivala je sve troškove uloženog i potrošenog i omogućavala objema stranama dobru zaradu (Rudarstvo u srednjovjekovnoj Bosni). Vremenom su i domaći trgovci ulazili u svoja trgovačka društva. Poznato je da su i velmože pa i vladari imali učešća u trgovini, ali i imali umješnost vrsnih trgovaca. Primjer kralja Tvrtka II Kotromanića je ilustrativan. Tvrtko II je poslao srebro u Dubrovnik, ali ga nije odmah prodao nego uložio u depozit (na čuvanje) da stoji dok se ne postigne odgovarajuća cijena koja bi omogućila još veću zaradu.

## Također pogledajte 
* Korporacija

Kategorija:Ekonomija
Kategorija:Ekonomija srednjovjekovne Bosne
Karavanska trgovina u srednjovjekovnoj Bosni

**Karavanska trgovina** podrazumijeva prijevoz robe i ljudi u srednjovjekovnoj Bosni. Organizacija karavanske trgovine u srednjem vijeku zasnivala se na antičkim komunikacijama koje su proširivane i prilagođavane novim kretanjima stanovništva. U srednjovjekovnoj Bosni razvijena je mreža puteva koji su spajali širi prostor zaleđa istočne jadranske obale sa primorjem (Putevi u srednjovjekovnoj Bosni).

Prijevoz robe organizovano je vršen putem karavana. Poslovima organiziranja karavanskog prevoza bavili su se Vlasi. Na čelu karavana nalazio se kramar, primićur, koji je zapovijedao većim brojem ponosnika koji su činili ekipu karavana. To su najčešće pripadnici istog katuna, srodnici koji su dijelili dobit od ostvarene zarade. Kramar je ugovarao prijevoz sa trgovcima i bio odgovoran zajedno sa ekipom ponosnika za ugovoreni prijevoz. Karavanska trgovina obuhvatala je prijevoz sirovina i poluproizvoda iz Bosne, proizvoda domaće sredine (kože, vosak, med) i plemenitih metala (srebro) u primorske krajeve (Drijeva, Dubrovnik, Kotor). Iz primorja u Bosnu karavani prevoze različitu robu, među kojom se izdvaja sol, tkanine, zanatski proizvodi i luksuzna roba. 

Pri sklapanju ugovora o prijevozu robe određuje se cijena prijevoza, koja je mjerena prema broju tovara (konja, mazgi, mula), udaljenosti do mjesta prijevoza i vremenskim uslovima. Česte su situacije da uz robu putuju i trgovci ili njihovi kompanjoni (Trgovačka društva), ali i putnici kojima je karavanski prijevoz omogućavao zaštitu na nesigurnom putu na kojem su vrebali drumski razbojnici. Razmjena robe na relaciji zaleđe-primorje omogućavala je velike zarade, pa su trgovci ulagali velika sredstva u robu kako bi ostvarili veću korist na tržištu. Broj tovara robe u jednom karavanu znao se mjeriti i sa nekoliko stotina konja. Pri tom najveći broj tovara predstavlja prijevoz olova, soli i tkanina. Najveći zabilježeni prijevoz bio je na relaciji Dubrovnik-Podvisoki u broju od 600 konja.

## Literatura 
* Mihailo Dinić, Dubrovačka srednjevekovna karavanska trgovina, Jugoslovenski istorijski časopis III, Beograd 1937, 119-146.
* Mihailo Dinić, Дубровачка средњовековна караванска трговина, у: „M. Динић, Српске земље у средњем веку”, Српска књижевна задруга, Београд 1978, 305-330.
* Desanka Kovačević-Kojić, Učešće Vlaha u trgovinskoj razmjeni tokom XIV i XV vijeka, “Simpozijum: Vlasi u XV i XVI vijeku”, Akademija nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine, Radovi 73, Odjeljenje društvenih nauka 22, Sarajevo 1983.

Kategorija:Ekonomija srednjovjekovne Bosne
Klio

[mini|[Johannes Vermeer: Klio, detalj slike *Alegorija slikanja*]]
mini|150p|Klio sa svojim atributima

**Klio** (grč. **Κλειώ**, *Kleiô* = slava) jedna je od devet Muza, Zeusova i Mnemozinina kći. Zaštitnica je historije i junačkog pjesništva.

## Karakteristike 
Atributi su joj svitak papirusa i lovorov vijenac.

## Mitologija 
Klio je imala sina Hijacinta s Pirom, kraljom Makedonije. Prema nekim izvorima, bila je i Himenova majka.

## Zanimljivosti 
* Francuski proizvođač automobila Renault "ukrao" je ime Muze za svoj model u klasi gradskih automobila - *Clio*.

## Vanjski linkovi 
* Klio u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

Kategorija:Muze
Stranci u srednjovjekovnoj Bosni

**Stranci u srednjovjekovnoj Bosni** su pripadnici izvanbosanskih feudalnih državnih hijerarhija, a koji su boravili u srednjovjekovnoj Bosni. Kao i današnji stranci imali su određena prava i dužnosti u tuđoj zemlji.
  
Položaj stranaca u Bosni regulisan je na najvišem nivou, poveljama koji su predstavljali sporazume između Bosne i drugih država. Bosanski vladari su bili zainteresovani za prisustvo stranaca i ekonomsko uzdizanje svoje zemlje pa su izlazili u susret njihovim zahtjevima dajući im razne povlastice. Među najznačajnijim strancima u Bosni su Dubrovčani, Kotorani i Mlečani (Venecijanci) i drugih gradova u Italiji. Njihovo prisustvo u Bosni je državnog, političkog ali u većoj mjeri ekonomskog značaja.

Duži boravak stranaca u pojedinim jačim ekonomskim centrima u Bosni rezultirao je stvaranjem njihovih kolonija. Poveljama bosanskih vladara  dozvoljavana je strancima sloboda kretanja i trgovanja, ali pod određenim uslovima. Čuvena Povelja Kulina bana govori o tome da su Dubrovčani  mogli slobodno dolaziti u Bosnu, bez posebnih obaveza, ali u kasnijim poveljama spominju se carine kao obavezna pristojba za prevoz robe preko Bosne i trgovinu u Bosni. 

Učestalo prisustvo stranaca u Bosni dovodilo je do konkretnih situacija koje su riješavane sporazumno. Ukoliko je dolazilo do sukoba stranca i Bosanca, spor je riješavao sud sastavljen od predstavnika obje strane putem porote. U sukobe među strancima Bosanci se nisu miješali. Ti sporovi bili su u nadležnosti konzula i sudija iz njihove kolonije. Dubrovčani su za svaki spor među svojim građanima koji su bili u Bosni imenovali posebne, pojedinačne sudove. Najpoznatije kolonije stranaca u Bosni nalazile su se u Podvisokom, Fojnici, Srebrenici, Drijevima i Foči. U svojim kolonijama stranci su imali svoje radnje, kuće za stanovanje, vjerske objekte. Tu su ispoljavali cjelokupan društveni i kulturni život koji je bio sličan kao u njihovoj domovini. Zabilježeni su slučajevi da su u kolonijama ostajali i po nekoliko decenija. Duži boravak u Bosni rezultirao je i brakovima između stranaca i domaćeg stanovništva.

Vremenom, kada je status stranca kao privilegovanog činioca omogućavao bolju ekonomsku podlogu i domaći ljudi su postajali 'stranci' stičući dubrovačko građanstvo. Naime, radi privilegija postajali su dubrovački građani i uživali pogodniji status u poslovanju u Bosni. Otuda je ponekad teško sagledavati razvoj domaćih trgovaca u srednjovjekovnoj Bosni.

## Također pogledajte 
*Carine u srednjovjekovnoj Bosni

Kategorija:Društvo srednjovjekovne Bosne
Vlasi Stankovići

**Vlasi Stankovići** su vlaška porodica iz katuna Stanka Perutinića.

Vlasi Stankovići potiču iz katuna Stanka Perutinića koji je ogranak Vlaha Maleševaca. Katun Stanka Perutinića javlja se početkom 15. vijeka. Četiri brata Stanko, Hrebljan, Milić i Miloš Perutinić činili su rod koji se izdvojio kao poseban katun. Na čelu katuna, kao katunar bio je Stanko Perutinić. Njegovi nasljednici - Stankovići bili su vazali vojvode Sandalja Hranića Kosače. U njegovo doba oni su najznačajnije 'transportno preduzeće' na relaciji između primorja i Sandaljevog posjeda. Iz Dubrovnika prevoze robu do Cernice, Foče, Goražda, Borča, Prače, Višegrada, Prijepolja, Pljevlja, Ljubskova ali i do krajeva u Srbiji preko rijeke Lim. 

Članovi porodice Stankovića su braća Radol, Klapac, Stanoje i Stanihna. Najznačajniji su Klapac i Stanoje Stanković koji su poznati ne samo po brojnim karavanima nego i po diplomatskoj službi koju su obavljali za svoga seniora vojvodu Sandalja. Ostali potomci roda Perutinić: Hrebljanovići, Milićievići i Miloševići bili su vazali vojvode Radoslava Pavlovića. Vlasi Maleševci, među kojima i Stankovići bili su smješteni na području Rudina.

## Literatura 
* Esad Kurtović, 'Slavni ljudi svoje vrste' – Stankovići vremena vojvode Sandalja Hranića Kosače, „Med Srednjo Evropo in Sredozemljem, Vojetov zbornik”, Ljubljana 2006, http://www.academia.edu/3560439/Slavni_ljudi_svoje_vrste_-_Stankovici_vremena_vojvode_Sandalja_Hranica_Kosace_Med_Srednjo_Evropo_in_Sredozemljem_Vojetov_zbornik_Ljubljana_2006

Stankovici
Vinko Pribojević

**Vinko Pribojević** (sredina 15. vijeka - poslije 1532.), hrvatski historičar i ideolog

Rođen na ostrvu Hvaru, dobio je humanističku naobrazbu i vjerovatno oko 1522. stupio u dominikanski red. Njegovo je najpoznatije djelo govor «De origine successibusque Slavorum» (O porijeklu i historiji Slavena), u kojem veliča Ilire i Slavene kao pretke dalmatinskih Hrvata. Sam govor, najvjerovatnije održan u Veneciji 1525., duboko je dojmio Mlečane koji su ga u sljedećim godinama nekoliko puta objavili na latinskom i italijanskom jeziku. Strastveno veličanje Slavena (među kojima su se, po Pribojeviću, našli i Aleksandar Makedonski i Aristotel, Dioklecijan i Sv. Jeronim) svojim je dubokim patosom odigralo veliku ulogu u rođenju panslavenske ideologije (moglo bi se reći da je to prva programatska formulacija te ideologije, koju su nasljedovali i dalje razvijali Mavro Orbini i Juraj Križanić), no kao povjesničarsko djelo predstavlja pravu fikciju. 

Pribojević je prvi inkorporirao Ilire i ilirski mitologem u hrvatsku i slavensku historiografiju (bolje, ideologiju), stvarajući time štit i bedem protiv germanskih, madžarskih i italijanskih nacionalno-teritorijalnih presizanja. Jednadžba "Slaveni = Iliri", kao i zanosno proslavljanje historijske veličine i značaja Ilira, ostavili su dubokoga traga u svjetskoj historičari i općem svjetonazoru. Iako njegovo djelo ne može izdržati ispit kritičke historiografije, Pribojevićeve osnovne teze, koliko god izgledale bizarnim danas - nisu to bile za njegove savremenike. U to doba, humanizma i renesanse, još nije bila stvorena racionalna i kritička svijest koja bi razglobila što je istina, a što ne u mutnim pitanjima etnogeneze i nacionalno-jezičnih lojalnosti. Razne su se fantastične etnogenetske konstrukcije protegle još u 19. vijek, pa time Pribojevićevo djelo biva dobrim dijelom ekskulpirano «krivice» auktorovih ideoloških projekcija. Izuzetno uticajan, jedan od najvažnijih hrvatskih i svjetskih latinista koji su oblikovali ideološke matrice za budućnost - Vinko Pribojević je istovremeno rodonačelnik hrvatskog «ilirstva» i panslavističke ideologije koja je obuhvatila sve slavenske narode.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Pribojević, Vinko
Putevi u srednjovjekovnoj Bosni

**Putne komunikacije u srednjovjekovnoj Bosni** naslanjaju se na ranije ilirske i rimske putne komunikacije kao osnovne trase puteva. To su kolski i karavanski putevi trasirani dolinama rijeka i preko planinskih visova kojima su najstariji stanovnici savladavali udaljenosti između sjevernijih planinskih i južnih primorskih dijelova ovog područja.

Kroz srednji vijek ta je mreža usavršavana prema razvoju države i ekonomije, a ona je ostala u nasljeđe i savremenom dobu po prepoznatljivim glavnim pravcima. Glavne komunikacije predstavljale su povezivanje Bosne sa Dubrovnikom i Splitom, centrima koji su Bosancima omogućavali izlazak u mediteranski i zapadnoevropski svijet. Glavni put koji je spajao Dubrovnik i bosanske vladarske rezidencije i rudarska središta u centralnoj Bosni zvao se Via Narenta. Išao je od Dubrovnika preko Drijeva, dolinom Neretve koju napušta presjecajući planinske vijence Prenja do Vrapča i Konjica, a onda dalje prema Visokom.

Druga značajna komunikacija zvala se Via Bosne ili Via Drine. Ona je išla od Dubrovnika prema istočnim dijelovima Bosanskog kraljevstva do Srebrenice. Iz Dubrovnika je put skretao u Trebinje, a dalje preko Čemernog izlazio na Foču i preko Goražda uz Drinu do Borča, Prače, Višegrada i Srebrenice. Foča je bila čvorište odakle se put račvao prema Despotovini spajajući se sa čuvenim Carigradskim drumom koji je išao linijom Beograd-Carigrad. Put prema Kotoru račvao se iz Trebinja i izlazio na Zetski put koji je bio žila kucavica Zete. Glavna komunikacija Bosne prema Splitu išla je preko Jajca i Bugojna.

Putovanja su obavljana konjima i kolima u okviru karavana radi bolje zaštite putnika. Na putevima su bile organizirane karavanske stanice u kojima su putnici sa robom mogli da se odmore, prenoće i zamijene svoje tovarne životinje (poput kasnijih hanova i karavan saraja iz osmanskog vremena). Brojne karavanske stanice pretvorile su se u začetke prvih naselja, obzirom da je na tim stanicama domaće stanovništvo nudilo svoje proizvode ili nabavljalo robu koja im je bila potrebna (Gradska naselja u srednjovjekovnoj Bosni).

## Reference 
Kategorija:Topografija srednjovjekovne Bosne
Kategorija:Putevi u srednjovjekovnoj Bosni
Poluprava

Neka je na pravoj a data tačka O. Tada je za svaku drugu tačku Z prave a:
#O<Z ili Z<O
#Ako je O<Z onda nije Z<O

Za sve tačke X≠O  prave a  skup a bez tačke O  podijeljen u dvije klase tačaka, jednu klasu tačaka čine tačke za koje je X<O, a drugu za koje je O<Y.

Za obe ove klase postoje tačke A i B  takve da je A<O i O<B

Skup tačaka prave  koje leže  sa iste strane  date tačke O te prave nazivamo **otvorena poluprava  ** , tačka O je početak te poluprave. Ako otvorenoj polupravoj priključimo tačku O dobijamo **zatvorenu polupravu**
Svaka tačka prave dijeli pravu na dvije otvorene i dvije zatvorene poluprave,za koje kažemo da su **suprotne**. Produženje duži AB nazivamo onu polupravu prave AB kojoj je početak tačka B, a kojoj pripada tačka A.
Za dvije poluprave kažemo da imaju **isti smjer** ako se jedna od tih polupravih sadrži u drugoj, u protivnom imaju suprotan smjer.

## Vanjski linkovi 
* http://mathworld.wolfram.com/Line.html

Kategorija:Elementarna geometrija
Haris Brkić

**Haris Brkić** (rođen 24. jula 1974. godine u Sarajevu, ubijen 15. decembra 2000. u Beogradu) je bio košarkaš. Košarkom se počeo baviti u sarajevskoj Bosni sa deset godina. U Partizan je došao 1992. godine. Poslije pozajmice čačanskom Borcu, od sezone 1993/1994. nastupao je za prvi tim Partizana.

U narednih šest sezona sa velikim uspjehom igrao je za Partizan, sa kojim je osvojio tri titule prvaka države i tri nacionalna Kupa. U sezoni 1997/1998, sa „crno-bijelima“ je nastupao na Final fouru Evropske lige u Barceloni.

Sa mladom reprezentacijom SR Jugoslavije osvojio je bronzanu medalju na Evropskom prvenstvu u Turskoj 1996. godine, a bio je i povremeni član seniorskog državnog tima.

U sezoni 1999/2000. igrao je u podgoričkoj Budućnosti, sa kojom je osvojio još jednu titulu prvaka Jugoslavije, a krajem 2000. godine, ponovo se vratio u Partizan. Poslije povratka odigrao je još tri zvanične utakmice u „crno-bijelom“ dresu, prije nego što je ubijen.

U znak sjećanja na Harisa Brkića, klubovi za koje je nastupao, Bosna, Partizan i Budućnost svakog ljeta organizuju Memorijalni turnir.

## Reference 
*Arhiva Vlade Srbije
*Sport|B92 

Kategorija:Rođeni 1974.
Kategorija:Umrli 2000.
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Bosanskohercegovački košarkaši
Kategorija:Jugoslavenski košarkaši
Kategorija:Košarkaši KK Bosne
Kategorija:Košarkaši Borca Čačak
Kategorija:Košarkaši Partizana
Kategorija:Košarkaši Budućnosti
Kriminalistika

{{#invoke:Sidebar|collapsible
| class = plainlist
| pretitlestyle = padding-bottom:0.1em;
| pretitle = Dio  o temi:
| titlestyle = background:#ccccff;font-size:175%;padding-top:0; display:block;margin-bottom:0.4em;
| title = Forenzika

| listtitlestyle = text-align:center; background:#ddddff;
| expanded = {{{expanded|{{{cTeme|{}}}}}}}
| image = 

| list1name = fizio
| list1title = Fiziološka
| lista1 = 
* Antropologija
* Biologija
* Analiza uzorka krvnih mrlja
* Stomatologija
* DNK fenotipizacija
* DNK profiliranje
* Entomologija
* Epidemiologija
* Limnologija
* Medicina
* Palinologija
* Patologija
* Podijatrija
* Toksikologija

| list2name = social
| list2title = Socijalna
| list2 =
*Psihijatrija
* Psihologija
* Psihoterapija
* Socijalni rad

| list3name = kriminal
| list3title = Kriminalistika
| list3 = 
* Računovodstvo
* Identifikacija tijela
* Hemija
* Kolorimetrija
* Izborna forenzika
* Rekonstrukcija lica
* Analiza otiska prsta
* Istraživanje vatrenog oružja
* Dokazi o obući
* Forenzička umjetnost
* Profiliranje
* Analiza otiska rukavica
* Analiza otiska dlana
* Upitni pregled dokumenta
* Podudaranje vena
* Forenzička geofizika
* Forenzička geologija

| list4name =digital
| list4title = Digitalna forenzika
| list4 = 
* Istrage računara
* Analiza podataka
* Studija baze podataka
* Analiza zlonamjernog softvera
* Mobilni uređaji
* Mrežna analiza
* Fotografija
* Video analiza
* Audio analiza

| list5name = discipline
| list5title = Povezane discipline
| lista5 = 
* Elektrotehnika
* Inženjering
* Istraga požara
* Detekcija ubrzivača požara
* Fraktografija
* Lingvistika
* Inženjerstvo materijala
* Inženjering polimera
* Statistika
* Rekonstrukcija saobraćajnih sudara

| list6name = Članci
| list6title = Povezani članci
| lista6 = 
* Mjesto zločina
* CSI efekt
* Perry Mason0v sindrom
* Kalendar polena
* Trag kočenja
* Dokazi u tragovima
* 

| belowclass = hlist
| belowstyle = display:block;margin-top:0.7em; padding-top:0.15em;
| below =
* Okvir
* 
| navbarstyle = margin-top:0;padding-top:0.15em;
}}
**Kriminalistika** je nauka koja se bavi proučavanjem, usavršavanjem i primjenom onih naučnih metoda kao i sredstava koja su najpogodnija za otkrivanje, krivičnih djela, pronalaženje počinilaca krivičnih djela, obezbjeđivanje dokaza, fiksiranje dokaza. Kriminalistika ima također i zadatak sprečavanje učinjenja krivičnih djela. Kriminalistika se dijeli na tri velike grane
*kriminalistička taktika
*kriminalistička tehnika
*kriminalistička metodika
 
## Kriminalističke tehnike 
Podjela Kriminalističkih tehnika:

*Ispitivanje i vještačenje dokumenata
*Kriminalistička registracija
*Kriminalistička fotografija
*Traseologija
*Kriminalistička balistika
*Kriminalistička identifikacija lica i predmeta
*Operativna tehnika
*Istražna tehnika

Kategorija:Kriminalistika
Rudarstvo u srednjovjekovnoj Bosni

Vađenje rude i njena prerada poznata je na prostoru današnje Bosne i Hercegovine od najstarijih vremena. Seoba  Germana i Slavena prekrila je kontinuirani razvoj antičkog rudarstva u kasnoantičkom i ranosrednjovjekovnom vremenu na području Bosne. Rudarstvo je i dalje egzistiralo, ali sa smanjenim kapacitetom na tragovima antičkih rudnika. Veći zamah u razvoju rudarstva pripada tek razvijenom srednjem vijeku. Razlog za ovo poboljšanje nalazi se u činjenici da je poslije nestašice plemenitih metala u zapadnoj i srednjoj Evropi, započela opća potraga za njima koja je imala svoj odraz i na ovim prostorima. U tu svrhu najviše su angažirani njemački rudari Sasi, koji su bili specijalizirani za pronalaženje i organizaciju eksploatiranja rude. Jači razvoj rudarstva u Bosni prati se tokom 14. i 15. vijeka. Otvaraju se rudnici olova, bakra, a zahvaljujući srebru doživljava svoju kulminaciju do razine osnovne ekonomske grane u Bosni. Najpoznatiji rudnici u Bosni su smješteni u srednjobosanskom (Kamenica, Olovo, Dusina, Deževice) i istočnobosanskom bazenu (Srebrenica i njena okolina).

Rudnici srebra privukli su veći broj stranaca, tako da je došlo do formiranja rudarskih naselja, kolonija), karavanskih stanica i trgova i njihovih pozitivnih uticaja na pojedine sredine, pa i na cjelukupni prosperitet srednjovjekovne Bosne. Uz rudare, trgovce srebrom sa kapitalom, dolaze i zanatlije i trgovci roba široke potrošnje, tako da je Bosna u to doba dobila stabilnu ekonomiju sa eksploatacijom rude u središtu. Ruda se prerađivala na licu mjesta do poluproizvoda koji se lakše mogao transportovati u primorje a odatle prema Veneciji. Najveći prosperitet u početku je imao rudnik u Olovu (i Kamenici) zbog velike potražnje olova, te Srebrenica zbog srebra. Srebro je taljeno kod rudnika i pretvarano u peče koje su transportovane karavanima na tržište. Unosna zarada omogućavala je strancima da preuzmu kompletnu eksploataciju u svoje ruke. Da bi je kontrolirali u potpunosti oni su kupovali pojedine 'rupe' (fosse) na određeni period od bosanskih vladara i organizirali iskopavanje i taljenje. Srebro se mjerilo litrama (oko 300 grama), a cijena srebra u Dubrovniku dostizala je visinu od 7,5 mletačkih dukata po litri. Pored rude, srebro je izvoženo iz Bosne putem izrađenih predmeta u bosanskom stilu.

## Literatura 
* Desanka Kovačević, Trgovina u srednjovjekovnoj Bosni, Sarajevo 1961.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://muzejbosanskogkraljevstva.ba/privredni-uspon-bosanske-drzave-pocetkom-14-stoljeca/
* https://dijak.online/rudnici-i-rudarski-trgovi/

Kategorija:Ekonomija srednjovjekovne Bosne
Mletački dukat

**Mletački dukat** je bio novac Mletačke republike u Srednjem vijeku i predstavljao je preovladavajuću valutu u državama jugoistočne Evrope. Prema Mletačkom dukatu se ravnao skoro sav ostali novac tog dijela svijeta. Tada nije postojao jedinstven monetarni sistem poput današnjih globalnih mjerila. Ipak zbog njegove unutrašnje vrijednosti (bio je kovan od zlata) te političke stabilnosti tadašnje Venecije, prema njemu se ravnao ostali novac, posebno srebro na istočnoj jadranskoj obali i u Srednjovjekovnoj Bosni. 36 srebrnih novčića je vrijedilo koliko jedan Mletački dukat. Osim mletačkog dukata, u Bosni je u opticaju bio također i dubrovački srebrni dinar - groš. Dinar-groš imao je težinu oko 1 gram. Obzirom da je omjer dukata i groša zadavao veće računske probleme pri preračunavanju, uvedena je perpera, oznaka za fiktivni, obračunski novac, kojom se preračunavanje olakšavalo skraćivanjem računa. Tako su 36 dubrovačkih groša predstavljani kao 3 perpere, odnosno 1 dukat. Ili obrnutim redom: 12 dubrovačkih dinara označavano je kao 1 perpera.

Dukat kao zlatni novac poznat je i po imenima cekin i rušpija. 

## Reference 
Kategorija:Ekonomija srednjovjekovne Bosne
Kategorija:Historijske valute
Zimski turizam

**Zimski turizam** je poseban oblik turizma gdje turista najčešće upražnjava zimski sport (npr. nordijsko i alpsko skijanje).
Glavna skijališta su locirana većinom u različitim evropskim državama: Andora, Austrija, Bugarska, Bosna i Hercegovina, Češka, Francuska, Njemačka, Island, Italija, Norveška, Poljska, Srbija, Švedska, Slovenija, Španija, Švicarska), ali i u Kanadi, USA, (Kolorado, Kalifornija, Utah, Montana, Wyoming, New York, New Jersey, Michigan, Vermont, New Hampshire), Novom Zelandu, Japanu, Južnoj Koreji, Čileu i Argentini.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Turizam
Dževdet Sarač

**Dževdet Sarač**, rođen 14. marta 1947. u Sarajevu, je bosanskohercegovački književnik.
Diplomirao je na Fakultetu političkih nauka u Sarajevu. Od 1972. godine profesionalno se bavio novinarstvom. Sarađivao je sa više listova na prostoru bivše Jugoslavije i radio u redakcijama "Večernjih Novina", "Oslobođenja" i "Zajednice."

Živi i radi u Sarajevu.

## Djela 
* "Od beznađa do nade", hronika, 1982.
* "Sjeme zla", roman, 1991.
* "Sarajevska zima", zbirka priča, 1996.
* "Azra", roman, 1998.
* "Zatvoreni krug", roman, 2001.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* http://classify.oclc.org/ Sarač Dževdet
* https://www.google.ba/search?tbo=p&tbm=bks&q=inauthor:%22D%C5%BEevdet+Sara%C4%8D%22
* https://www.klix.ba/sport/nogomet/sarac-pisao-sam-je-sa-strascu-navijaca-zelje/101126056

Kategorija:Bosanskohercegovački pisci
*
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Rođeni 1947.
Masakr na Obali

**Masakr na Obali** (preciznije na raskršću ulica Gimnazijska i Obala Kulina bana, ispred OŠ "Safvet-beg Bašagić") se desio 14. decembra 1993. godine kada je Vojska Republike Srpske ubila osam građana Sarajeva, a ranile deset, granatom ispaljenom sa Vraca. U neposrednoj bilizini mjesta masakra, nekoliko dana ranije je počinjen još jedan, poznat kao Masakr na Drveniji.

Masakr na Obali je bio jedan u nizu masakara koje je sprovodila Vojska Republike Srpske tokom opsade Sarajeva, kao dio kampanje terorisanja građana po naređenju komandanta VRS-a Ratka Mladića.

## Ubijeni u masakru 
Tada su ubijeni: Vildana Avdić, Dina Čomor, Rusmir Čopelj, Azra Hanić, Lejla Jahić, Razija Jahić, Amir Krivić i Dino Šipilović.

## Vanjski linkovi 
*Obilježavanje 13. godišnjice masakra
*Presuda Haškog suda Stanislavu Galiću za opsadu Sarajeva

## Reference 
Kategorija:1993. u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri u ratu u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Masakri u Sarajevu
Kategorija:Masakri u 1993.
Kategorija:Masakri nad Bošnjacima
Popovo

**Popovo** je bila župa u Hercegovini tokom srednjeg vijeka. Pripadala je Humskoj zemlji. U sastav Bosanske banovine ulazi 1326. godine u doba bana Stjepana II Kotromanića.

Župa Popovo obuhvata Popovo polje u toku rijeke ponornice Trebišnjice, sjeverni dio područje Ljubinja i južni dio područje Bobana. Graniči na jugu sa područjem Dubrovačke republike, (ranija župa Primorje), na istoku područjem Trebinja, na sjeveru sa župama Dabar i Dubrave i na zapadu župom Žaba. U 15. vijeku sjeverno područje župe Popovo imalo je na području Ljubinja zasebnu, izdvojenu cjelinu, tako da se samo Popovo polje ubrajalo u župu Popovo. 

Na području župe Popovo najvažnija vlastela bili su Nikolići i njihovi vazali Brlići, Ivanovići i Krasomirići. Nije ubiciran lokalitet na kojem se nalazila glavna utvrda koju izvori navode pod imenom Popovski. Kultni centar župe je bio u Zavali. Najvažnija naselja u župi Popovo su Dračevo, Žakovo, Čvaljina, Velja Međa, Ravno, Orahov Do, Sedlari, Poljice, Golubinac, Drijenjani, Grepci, Vršće, Dubljani, Površ, Kotezi i Veličani. Osnovna zanimanja stanovništva su zemljoradnja i stočarstvo. Blizina Dubrovnika omogućavala je razvoj trgovine i trajniju orijentaciju domaće radne snage u primorju.

## Literatura 
* Pavao Anđelić, Srednjovjekovna župa Popovo, Tribunia 7, Trebinje 1983, 61-79.
* Mihailo Dinić, Хумско-требињска властела, Српска академија наука и уметности, Посебна издања 397, Одељење друштвених наука 54, Београд 1967.
*Milenko S. Filipović – Ljubo Mićević, Попово у Херцеговини, Научно друштво Народне Републике Босне и Херцеговине, Дјела 15, Одјељење историско-филолошких наука 11, Сарајево 1959.
* Siniša Mišić, Хумска земља у средњем веку, Београд 1996.

Kategorija:Hum
Kategorija:Trebinje
Kategorija:Župe u srednjovjekovnoj Bosni
Carine u srednjovjekovnoj Bosni

**Carinski sistem u Bosni** prati se od prvih sporazuma Bosanaca sa svojim susjedima. Povelja Kulina bana iz 1189. koja dozvoljava slobodno kretanje i trgovinu po Bosni ne pominje carinska ograničenja. Tragovi budućih carina vide se u formulaciji da ako neko želi može dati neki poklon bosanskom vladaru. Uzima se da promet Bosne sa Dubrovnikom tada još nije bio dominirajuća ekonomska osnova i da je tako Kulin ban protežirao dolazak stranih trgovaca u svoju zemlju. Kasnije se stanje mijenja i carine postaju osnovica na koju su stranci bili obavezni.

Carina je obično iznosila 10% robe koja se uvozila u Bosnu. Za robu koja je prodavana u Bosni carina je uzimana na prvom trgu u Bosni. Za robu koja je prolazila kroz Bosnu uzimana je prohodna carina, i to na zadnjem trgu na putu koji je izlazio izvan granica Bosne. Najvažnije carine bile su smještene na putnim komunikacijama i u razvijenim trgovima i rudnicima (Gradska naselja srednjovjekovne Bosne). To su Drijeva, Vrabač, Deževice, Podvisoki, Trebinje, Foča, Goražde, Borač, Višegrad, Olovo, Srebrenica. U njima je bila organizirana i uvozna i izvozna carina.

Ubiranje carine bilo je u domenu vladara. Krajem 14. i u 15. vijeku carine su dijeljene velmožama. Poslove oko ubiranja carine nadgledao je protovestijar. Ubiranje carine bio je posao koji je donosio zaradu, pa je zato bio predmet zakupljivanja. Bosanski vladari i velmože prodavali bi carinu za određeni period i tako unaprijed dobijali potrebna novčana sredstva koja su iskazivala vrijednost te carine. Najčešći zakupci carine bili su Dubrovčani i Mlečani (Venecijanci).

Tokom 15. vijeka dolazilo je češće do sukoba zbog carina. Velmože su svojom zasebnom carinskom politikom ugrožavali državne sporazume Bosne sa svojim susjedima. Najpoznatiji problemi odnosili su se na carinu na Zablatku kod Stona koju su vlastela Nikolići uspostavili za promet prema Dubrovniku mimo ranijih poznatih ugovora između Bosne i Dubrovnika. Spor je riješen 1418. uz intervenciju bosanskog vladara. Najviše sporova pružalo je neregularno naplaćivanje carina koje su ispoljavali bosanski velikaši. Tako se dešavalo da su njihovi carinici zbog dugova određenog trgovca (Dubrovčanina) taj dug naplaćivali od bilo kojeg trgovca porijeklom iz Dubrovnika. Problemi sa izvozom 
plemenitih metala doveli su do pojave njihovog posebnog označavanja (bolanje srebra).
## Reference 
Kategorija:Ekonomija srednjovjekovne Bosne
Lokvica (Prizren)

**Lokvica** je naselje u općini Prizren na Kosovu.

Smatra se jednim od najstarijih sela u Sredačkoj Župi.  Područje ovog sela se graniči sa područjem Opolja, općina Dragaš.
Ovdje 98% stanovništva čine Bošnjaci.

## Položaj 
Na devetom kilometru od Prizrena na magistralnom putu Prizren - Brezovica - Skoplje odvaja se desno put (2,5&nbsp;km) koji ide uzbrdo kroz bagremovu šumu i vodi pravo u selo Lokvica.

## Ime 
Zemljište je jako erozivno i ima puno klizišta, sami nazivi pojedinih dijelova seoskog područja "Mlake" i "Lokov" (Lokve, Lokvanji) asociraju da je naziv samog sela najvjerovatnije došao odatle. (Lokve, Lokvanji => Lokvica).

## Historija 
Lokvica se spominje prvi put 1276. godine. Godine 1899. je otvorena prva škola u privatnoj kući, ali je ubrzo podignuta posebna zgrada za potrebe škole. 1982-1984, uz pomoć JNA mještani grade vodovod dugačak preko tri kilometra. Kasnije je i uspostavljena i kanalizaciona mreža. 1999. godine NATO intervencija je izazvala brojne promjene u selu.

Kategorija:Naselja na Kosovu
Kategorija:Naselja u Prizrenu
Mogoriš

**Mogoriš** je tribut, dohodak kojeg su Dubrovčani plaćali Slavenima u zaleđu za korištenje pašnjaka i vinograda na njihovom području. 

Njegova historija seže u ranosrednjovjekovno doba. Bizantski car i pisac Konstantin VII Porfirogenet zabilježio je ovaj prvi dubrovački tribut. Dubrovnik je plaćao zakupninu po 36 zlatnika godišnje knezovima Trebinja i Zahumlja za zemljište koje je obrađivalo njegovo stanovništvo. Dosta vremena kasnije, u povelji srpskog kralja Radoslava Nemanjića koju je 1234. izdao Dubrovniku spominje se humski i trebinjski tribut pod nazivom mogoriš. Humski mogoriš davala je Dubrovačka opština za Rijeku, i zatonske vinograde i poljičke vinograde, a trebinjski mogoriš bio je naknada za vinograde u Žrnovnici. Srpski kralj Vladislav Nemanjić je oslobodio Dubrovčane trebinjskog mogoriša, a humski mogoriš i dalje je padao na teret posjednika imanja u Rijeci i Zatonu. Početkom 14. vijeka humski mogoriš primali su Dedići iz Popova polja. Kada je zavladao Humom, 1326. bosanski ban Stjepan II Kotromanić tražio je mogoriš za sebe, što su Dubrovčani odbili sa obrazloženjem da on pripada Dedićima iz Popova i da na njega nemaju pravo ni srpski ni bosanski vladari ni humski knez.

Kao gospodari Popova polja mogoriš su primali Vladislav i Bogiša Nikolići, župan Sanko Miltenović, pa Tvrtko I Kotromanić. Od tada je isplaćivan ili bosanskim vladarima ili gospodarima Popova polja. U 15. vijeku, dolaskom vojvode Sandalja Hranića Kosače u posjed istočnog dijela Humske zemlje, pa i Popova, Dubrovčani su mogoriš njemu isplaćivali (1404-1413). Kasnije je mogoriš vraćen vlasteli Nikolićima. 

Mogoriš se plaćao u iznosu od 60 perpera dubrovačkih dinara. Kao uzdarje primatelji mogoriša su davali Dubrovčanima dobro uzgojenu kravu. 

Specifičnost mogoriša ogleda se u činjenici da je uz njega bio povezan i bosanski vladar kao suveren Bosanskog kraljevstva pod čijom se jurisdikcijom nalazila župa Popovo i vlastela iz Popova. Bosanski vladar je odobravao kome treba da se isplaćuje mogoriš. Tako je ovaj neveliki tribut bio svojevrsni politički barometar putem kojeg se prati politička situacija u neposrednom dubrovačkom zaleđu.

## Literatura 
* Mihailo Dinić, Dubrovački tributi, Glas Srpske kraljevske akademije 168, Beograd 1935, 203-257.

Kategorija: Društvo srednjovjekovne Bosne