Homo erectus

mini|500px|Glavna nalazišta fosila *Homo erectus*
[thumb|right|300px|*Homo erectus* iz [Kina|Kine (Natural History Museum, Ann Arbor, Michigan)]] 
thumb|300px|Lobanja *Homo erectus* (Indian Museum)
***Homo erectus*** − čovjek uspravni − (uključujući i *Homo ergaster*) živio od prije oko 1,8 miliona godina (ili od oko 1,25 miliona, isključujući *H. ergaster *) do oko 0,07 miliona godina. Nazvan je tako zato što prije njegovog otkrića nisu bili poznati pravi prvi dvonošci na hominidnoj razvojnoj liniji (*Australopithecinae*). A baš na osnovu uvjerenja da je toprvi uspravni dvonožac u razvojnoj liniji roda *Homo*, prvobitni naziv za skupinu ovih oblika - *Pithecanthropus* (grč: *pithecos* =  majmun, anthropos = čovjek; majmunočovjek) zamijerijen je oznakom "čovjek uspravni". Ranije se također vjerovalo da je *H. erectus* direktni predak neandertalca i današnjih ljudi, ali je vremenom preovladalo mišljenje da je ova skupina fosilnih hominida bila samo jedna od slijepih bočnih grana u evoluciji porodice *Hominidae*.

*Homo erectus* je, dakle, još uvijek je najéešća naučna oznaka za jedan od biološki i kulturno naprednijih stadija hominizacije, iako se odavno zna da on nije bio (kako se nekada mislilo) prvo dvonožno i uspravno biće u evoluciji ljudskog roda.

Vjeruje se da pitekantropi (*pitekantropine*) do prije milion godina naseljavali samo jugoistočnu Aziju (najviše nalaza potiče sa Jave i iz Kine). Kasnije se raširio po sjevernoj Aziji i Evropi, zahvaljujuói prije svega obilježavajućem kulturnom napretku (u odnosu na habiline) - otkriću i upotrebi vatre. Time je riješen problem odražvanja toplote i ljudske egzistencije i u klimatima sjevernijih područja. Ma kako, po današnjim mjerilima, upotreba vatre izgledala kao jednostavno dostignuće, to otkriće je svojevremeno bilo epohalna novost koja je inicirala niz značajnih promjena u načinu života i ishrane prvih ljudi (praljudi). Između ostalog, *čovjek je, i po upotrebi vatre, jedinstven primjer u prirodi*. Sasvim je prihvatljivo uvjerenje da je pogodnosti koje mu donosi vatra najprije spoznao prilikom prirodnih požara, a da je zatim savladao i vještinu njenog održavanja i potpaljivanja. Zgarišta sa naslagama pepela, ugljevljem i nagorjelim kostima, koja su nađena u Zmajevom brdu (pećina Džou Koudijen = Čokotien = Šukutien) kod Pekinga (danas Beijing), uz ostatke "kineskog čovjeka" (*Sinanthropus pekiensis*), kako se prvobitno označavao jedan od tipskih piedstavnika ove skupine, nedvojbeno dokazuju da je *Homo erectus* upotrebljavao vatru; ostaci vatre u kasnije otkriveni i uz evropske fosile iz Vertešseleša (Mađarska), a zatim i nadrugim lokacijama. Ostaje, međutim, otvoreno pitanje da li nagorjele ljudske kosti, koje su nađene u tim zgarištima, dovoljno argumentirano dokazuju kanibalizam među svim pripadnicima vrste (skupine) *Homo erectus*. Bez dvojbe je pak zaključak da su sinantropi (kao i pitekantropi uopće) značajno uznapredovali u izradi svrsishodnog i kvalitetnije obrađenog (naročito listolikog i sjekirastog: kultura *Soan*) kamenog oruđa raznorodne namjene. Uz "javanskog čovjeka" su, između ostalog, nađeni i indirektni dokazi da je bio lutalica lovac i sakupljač plodova, uz relativno složenije oblike unutargrupne suradnje.

Na osnovu analize relativno bogatog materijala (u Džou Koudijenu su nađeni fosilni ostaci od oko 40 osoba različitog pola i uzrasta), zaključeno je da su ovi praljudi imali značajno veći kapacitet lobanje (850–1200&nbsp;cm3) nego *Homo habilis*, što, uz neke odlike zubala, govori da su bili srodnički bliži recentnom čovjeku nego "čovjeku sposobnom".

Neki palaeoantropolozi su na stajalištu da je *H. ergaster* ustvari afrička varijetet *H. erectus*, što je dovelo do terminološke diferencijacije na "*Homo erectus sensu stricto*" za azijski *H. erectus* i "*Homo erectus sensu lato*" za širi krug ranih afričkih   populacija (*H. ergaster*) i azijskih nalaza. Do 1980-ih, rastući broj nalaza *H. erectus*, posebno u Africi, doveli su do spoznaje da azijske forme  *H. erectus* (*H. erectus* 'sensu stricto'), nekada mislio da su toliko primitivni, u stvari više izvedene od njihovih afričkih kolega. Ove morfološke razlike su neki protumačili kao dokaz da je više od jedne vrste moglo biti uključeno u *H. erectus* 'sensu lato'.

U ranom pleistocenu, (1,5-1 milion godina), u Africi, Aziji i Evropi, po svoj prilici, *Homo habilis* je evoluirao u pravcu povećanja mozga i proizvodnje složenijeg kamenog alata; te razlike i drugi su već dovoljni za antropologe da se  klasificira nova vrsta *Homo erectus*. Međutim, **najznačajnija evolucijska novost "uspravnog čovjeka" je "pripitomljavanje" vatre i otkriće prednosti koje ona donosi i otvara**.

Otkriće vatre je omogućilo ekspanziju roda *Homo* u široka prostranstva hladnijih klimata.

Ostali nalazi fosila *H. erectus* potiču iz ostatka Azije (posebno Indonezije), Afrike i Evrope. Mnogi paleoantropolozi sada za sve ne-azijske oblike ove grupe koriste termin *Homo ergaster*, a *H. erectus* je rezerviran samo za one fosile iz azijskog regiona, uz podudaranje  određenih skeletnih i stomatoloških svojstava,  koja se neznatno razlikuju od onih kod *H. ergaster*. Glavna razlika se tiče upotrebe vatre i, u vezi s tim, kuhanja mesa.

## Reference
## Također pogledajte
*Evolucija čovjeka
*Hominizacija

Kategorija:Antropologija
Kategorija:Paleoantropologija