Mogulsko Carstvo

**Mogulsko carstvo** (turski: **Babür İmparatorluğu**, farsi: **مغل بادشاہ**, *moghul bādšāh*) su u Indiji osnovali Moguli, porodična loza turkijskog porijekla. Termin *Mogul* ili *Mugal* ili *Mughal* je indoarijanski oblik za *Mongole*. Na vrhuncu svoje moći, 1526-1857, carstvo je zauzimalo oblasti koje su uključivale dijelove današnjeg Afganistana, Balučistana i većinu Indijskog potkontinenta. Carstvo je osnovao mongolski vođa Babur, 1526, koji je porazio Ibrahima Lodija, posljednjeg od delhijskih sultana.

## Religija 
[mini|desno|250p|Slika koja prikazuje unutrašnjost mogulske palate u [Agra|Agri, Indija.]]
Vladajući Moguli su bili muslimani, mada su mnogi od njihovih potčinjenih bili hindusi. Kad je Babur osnovao carstvo, on nije naglasak stavio na religiju, nego radije na mongolsko nasljedstvo. Pod Akbarom, dvor je ukinuo džizju, oporezivanje nemuslimana, i izbacio upotrebu lunarnog islamskog kalendara u korist solarnog kalendara koji je bio korisniji za poljoprivredu. Jedna od najneobičnijih vjerskih ideja koje je zaveo Akbar bila je ideja dīn-i-ilahī (دين إلهي), što bi se moglo prevesti kao "božanstvena vjera," eklektička mješavina hinduizma, islama i hrišćanstva. Bila je ovo zvanična religija mogulske države, sve do Akbarove smrti. No, ovome je stao na kraj Aurangzeb, koji je bio poznat po svojoj vjerskoj isključivosti.

## Mogulski carevi 
## Baburovo ustoličenje i vladavina 
Početkom 16. vijeka, pod vođstvom Zahirudina Mohamada Babura (Zahir ud-Din Muhamed), Moguli su — kao potomci mongolskih, turskih, persijskiih i afganskih upadnika u jugoistočnu Aziju — zauzeli Indiju. Babur (Tigar) (1483-1530) je bio praunuk Timur Lenka (poznatog i kao Timur Hromi), tursko-mongolskog osvajača. Babur je osnivač Mogulskog carstva u sjevernoj Indiji.
On je naslijedio kneževstvo Fergana u centralnoj Aziji, sjeverno od pamirskih planina. Osvojio je Kabul u Afganistanu i 1504. osnovao kraljevstvo. Napadao je sjever Indije, a 1525. je izvršio potpunu invaziju na Indiju. Aprila 1526., sa slabijim snagama došao je do ključne pobjede kod Panipata (kod New Delhi) i time osvojio sjever Indije. Babur je bio tolerantan po pitanju religije svojih podanika. Volio je kulturu i umjetnost i pokazivao se kao mecena brojnim umjetnicima. Bio je opčinjen prirodom. Finansirao je izgradnju veličanstvenih vrtova.

## Humajunova vladavina 
Nakon Baburove smrti, njegov sin Humajun (1530–1556) je naslijedio težak zadatak.

[mini|desno|300p|Glavna vrata u mogulsku palatu, koju je prema predanju osvojio [Akbar Veliki.]]

## Akbarova vladavina 
## Vladavine Džahangira i Džahan Šaha 
[mini|200p|desno|[Tadž Mahal je najčuveniji spomenik podignut za vrijeme mogulske vladavine]]

## Aurangzebova vladavina i propast carstva 
[mini|Veličina carstva u kasnim [1600-tim: Moguli su vladali cijelim potkontinentom osim njegovim najjužnijim dijelom.]]

## Potomci 
* Bahadur Šah I (Šah Alam I), r. 14. oktobra, 1643, u Burhanpuru, vladao od 1707-1712, u. u februaru 1712, u Lahoreu.
* Džahandar Šah, r. 1664, vladao od 1712-1713, u. 11. februara, 1713, u Delhiju.
* Furuhsijar (Furrukhsiyar), r. 1683, vladao od 1713-1719, u. 1719, u Delhiju.
* Rafi ul-Dardžat, vladao 1719, u. 1719, u Delhiju.
* Rafi ud-Daulat (Šah Džahan II), vladar 1719, u. 1719, u Delhiju.
* Nikusijar, vladar 1719, u. 1719, u Delhiju.
* Mohamed Ibrahim, vladar 1720, u. 1720, u Delhiju.
* Mohamed Šah, r. 1702, vladar od 1719-1720, 1720-1748, u. 26. aprila, 1748, u Delhiju.
* Ahmad Šah Bahadur, r. 1725, vladar od 1748-1754, u. januar 1775, u Delhiju.
* Alamgir II, r. 1699, vladao od 1754-1759, u. 1759.
* Šah Džahan III, vladar 1760?
* Šah Alam II, b. 1728, vladao od 1759-1806, u. 1806.
* Akbar Šah II, b. 1760, vladao od 1806-1837, u. 1837.
* Bahadur Šah II, također poznat kao Bahadur Šah Zafar, r. 1775 u Delhiju, vladao od 1837-1857, u. 1862 e izbjeglištvu u Rangunu, Burma.

## Alternativna značenja riječi "Mogul" 
* U popularnom žargonu, naročito u novinama i na medijima, **mogul** također označava uspješnu poslovnu osobu ili magnata, koji je sam sagradio i stvorio ogromno bogatstvo i monopolsko carstvo. Ova upotreba se očito odnosi na veoma raskošno Mogulsko carstvo koje su sagradili Moguli, kraljevska loza u Indiji.

## Naziv 
Riječ „Mughal“ (također se na engleskom piše „Mogul“ ili „Moghul“) je indo-perzijski oblik riječi „Mongol“. Međutim, rani sljedbenici Mughal dinastije bili su Čagataj Turci, a ne Mongoli.

Termin „Mughal“ primijenjen je na njih u Indiji zbog povezanosti s Mongolima i kako bi se razlikovali od afganistanske elite koja je vladala Delhi Sultanatom.

Ovaj termin i dalje je predmet rasprave među indolozima. Prema mišljenju Marshall Hodgsona, dinastiju bi trebalo nazivati timuridskom / timurijskom ili indo-timuridskom.

Administrativni zapisi Mughalske dinastije također su carstvo nazivali „vlašću Hindustana“ (Wilāyat-i-Hindustān), „zemljom Hinda“ (Bilād-i-Hind), te „Sultanatom al-Hinda“ (Salṭanat(i) al-Hindīyyah), što se može vidjeti na nadgrobnom natpisu cara Aurangzeba.

Također postoji endonimno (unutrašnje) imenovanje od cara Bahadur Shah Zafar, koji je koristio naziv „Zemlja Hinda“ (Hindostān) na hindustanskom jeziku.

Savremene kineske hronike također su carstvo nazivale „Hindustan“ (Héndūsītǎn).

Naziv koji su Mughali koristili za svoju dinastiju bio je „Gurkani“ (Gūrkāniyān), što je upućivalo na njihovo porijeklo od turko-mongolskog osvajača Timura, koji je uzeo titulu „Gūrkān“ („zet“, odnosno „sin po tazbini“) nakon što se oženio princezom iz Chinggisid dinastije.
## Historija 
### Babur i Humayun (1526. - 1556.) 
Baburov portret i mapa Indije iz 1525.  prije uspostavljanja Mogulske uprave.Mogulsko Carstvo osnovao je Babur (vladao 1526–1530), srednjoazijski vladar koji je po očevoj strani poticao od turko-mongolskog osvajača Timura (osnivača Timuridskog Carstva), a po majčinoj strani od Džingis Kana. Po očevoj liniji, Babur je pripadao turkiziranom plemenu Barlas mongolskog porijekla.

Protjeran iz svojih nasljednih teritorija u Srednjoj Aziji, Babur se okrenuo Indiji kako bi ostvario svoje ambicije. Učvrstio je svoju vladavinu u Kabulu, a zatim je postepeno napredovao prema jugu u Indiju iz Afganistana kroz Hajberski prolaz.

Baburove snage porazile su Ibrahim Lodija, sultana Delhi Sultanata, u Prvoj Bitci kod Panipata 1526. godine. Zahvaljujući upotrebi vatrenog oružja i topova, uspio je razbiti Ibrahimove vojske uprkos brojčanoj nadmoći protivnika, proširivši svoju vlast do srednjeg dijela indo-gangske ravnice. Nakon bitke, centar mogulske moći premješten je u Agru.

U odlučujućoj Bitci kod Khanwe, vođenoj blizu Agre godinu dana kasnije, Timuridske snage Babura porazile su udružene rajputske vojske Rana Sanga iz Mewara, pri čemu je njegova konjica koristila tradicionalne taktičke manevre napada s bokova.

Opsesija ratovima i vojnim pohodima, međutim, nije dopuštala novom caru da konsoliduje dobitke koje je postigao u Indiji. Nestabilnost carstva postala je očigledna pod njegovim sinom, Humayunom (vladao 1530–1556), koji je bio prisiljen na egzil u Persiji zbog pobunjenog Sher Shaha Surija (vladao 1540–1545). Humayunov egzil u Persiji uspostavio je diplomatske veze između Safavidskog i Mugalskog dvora i doveo do povećanog persijskog kulturnog utjecaja u kasnijem obnovljenom Mugalskom carstvu. Humayunov trijumfalni povratak iz Persije 1555. godine vratio je Mugalsku vlast u nekim dijelovima Indije, ali je sljedeće godine umro u nesreći.

### Od Akbara do Aurangzeba (1556. . 1707.) 
[lijevo|mini|[Akbar Veliki|**Akbar održava vjerski skup različitih vjera u Ibadat Khani u Fatehpur Sikriju.**]]
Akbar (vladao 1556. – 1605.) rođen je kao Dželaludin Muhamed u tvrđavi Umarkot, od oca Humayuna i njegove supruge Hamide Banu Begum, persijske princeze. Akbar je naslijedio prijestolje pod regentstvom Bairam Khana, koji je pomogao konsolidaciji Mughalskog carstva u Indiji. Kroz ratovanje, Akbar je uspio proširiti carstvo u svim smjerovima i kontrolisao gotovo cijeli indijski potkontinent sjeverno od rijeke Godavari. Stvorio je novu vladajuću elitu lojalnu njemu, implementirao modernu administraciju i poticao kulturni razvoj. Povećao je trgovinu s evropskim trgovačkim kompanijama. Indija je razvila snažnu i stabilnu ekonomiju, što je dovelo do komercijalnog širenja i ekonomskog razvoja.

Akbar je dozvolio slobodu religije na svom dvoru i pokušao riješiti društveno-političke i kulturne razlike u svom carstvu uspostavljanjem nove religije, Din-i-Ilahi, sa snažnim karakteristikama kulta vladara. Sinu je ostavio unutrašnje stabilnu državu, koja je bila u sredini svog zlatnog doba, ali ubrzo će se pojaviti znakovi političke slabosti.

Jahangir (rođen kao Salim, vladao 1605–1627) rođen je od Akbara i njegove supruge Mariam-uz-Zamani, indijske princeze. Salim je nazvan po indijskom sufijskom svetitelju, Salim Chishti. Bio je "ovisnik o opijumu, zapostavljao je državne poslove i došao pod uticaj suparničkih dvorskih klika".

Jahangir se razlikovao od Akbara tako što je uložio značajne napore da stekne podršku islamskog vjerskog establišmenta. Jedan od načina na koji je to učinio bio je dodjeljivanjem mnogo više madad-i-ma'ash (osobnih prihoda od zemljišta oslobođenih poreza, dodijeljenih religijski učenim ili duhovno vrijednim osobama) nego što je to činio Akbar. Za razliku od Akbara, Jahangir je došao u sukob sa vjerskim vođama nemuslimana, posebno sa sikh guruom Arjanom, čija je egzekucija bila prva u nizu sukoba između Mugalskog carstva i Sikhske zajednice.
desno|mini|Grupni portret mogulskih vladara, od Babura do Aurangzeba, sa mogulskim predkom Timurom sjedi u sredini. S lijeva: Šah Džahan, Akbar i Babur, sa Abu Sa'idom iz Samarkanda i Timur-ovim sinom, Miran Šahom. S desna: Aurangzeb, Džahangir i Humajun, te još dvoje Timur-ove djece Umar Šejh i Muhamed Sultan. Nastalo oko 1707–1712.
Šah Džahan (vladao 1628–1658) rođen je kao sin Džahangira i njegove supruge Jagat Gosaine. Njegova vladavina označila je zlatno doba mogulske arhitekture. Tokom vladavine Šah Džahana, raskoš mogulske dvorske kulture dostigla je svoj vrhunac, što je najbolje pokazano kroz Tadž Mahal. Ipak, troškovi održavanja dvora počeli su premašivati prihode. Šah Džahan je proširio Mughalsko Carstvo na Dekan završivši sa Sultanatom Ahmadhnagar i prisilivši Adil Šahije i Kutb Šahije da plaćaju danak.

Najstariji sin Šaha Džahana, liberalni Dara Shikoh, postao je regent 1658. godine, kao rezultat bolesti njegovog oca. Dara je zagovarao sintezisticu hindu-muslimanske kulture, imitirajući svog pradjedu Akbara. Međutim, uz podršku islamske ortodoksije, mlađi sin Šaha Džahana, Aurangzeb (vladavina 1658–1707), zgrabio je tron. Aurangzeb je pobijedio Daru 1659. godine i dao ga pogubiti. Iako se Šah Džahan potpuno oporavio od svoje bolesti, Aurangzeb je držao Šaha Džahana u zatvoru dok nije umro 1666. godine. Aurangzeb je doveo carstvo do njegovog najvećeg teritorijalnog obima i nadzirao povećanje islamizacije Mugalske države. Poticcao je prelazak na islam, ponovno uveo džizju za nemuslimane i sastavio Fatawa 'Alamgiri, zbirku islamskog zakona. Aurangzeb je također naredio pogubljenje Sikh gurua Tegh Bahadura, što je dovelo do militarizacije Sikh zajednice. Sa imperijalne perspektive, prijelaz na islam integrisao je lokalne elite u kraljevu viziju mreže zajedničkog identiteta koja bi ujedinila različite grupe širom carstva u poslušnosti prema Mughalskom caru. Od 1682. godine vodio je kampanje u Dekanu, anektirajući preostale muslimanske sile Bijapura i Golconde, iako je bio uključen u dugotrajni sukob u regionu koji je imao razarajući učinak na carstvo. Kampanje su opteretile Mughalsku blagajnu, a Aurangzebovo odsustvo dovelo je do ozbiljnog pada u upravljanju, dok su stabilnost i ekonomska proizvodnja u Mughal Dekanu naglo opali.

Aurangzeb se smatra najkontroverznijim mogulskim carem, pri čemu neki historičari tvrde da je njegova religijska konzervativnost i netolerancija podrivala stabilnost mogulskog društva, dok drugi historičari to dovode u pitanje, navodeći da je finansirao izgradnju neislamskih institucija, zapošljavao znatno više Hindusa u svojoj carskoj birokraciji nego njegovi prethodnici, i bio protivnik netrpeljivosti prema Hindusima i šiitskim muslimanima.

### Pad (1707. - 1857.) 
lijevo|mini
Aurangzebov sin, Bahadur Šah I, ukinuo je vjerske politike svog oca i pokušao reformirati upravu. "Međutim, nakon njegove smrti 1712. godine, Mugalska dinastija počela je tonuti u haos i nasilne sukobe. Samo 1719. godine, četiri cara su uzastopno stupila na prijestolje",  kao figure pod vlašću bratstva plemića iz indijske muslimanske kaste poznate kao Sadaat-e-Bara, čiji su lideri, braća Sayyid, postali de facto vladari carstva.

Tokom vladavine Muhammeda Šaha (vladao 1719–1748), carstvo je počelo da se raspada, a veliki dijelovi centralne Indije prešli su iz Mughalskih u Maratha ruke. Dok su Mugali pokušavali da suzbiju nezavisnost Nizam-ud-Mulka, Asafa Džaha I u Dekanu, on je podsticao Marathe da napadnu centralnu i sjevernu Indiju. Indijska kampanja Nadera Šaha, koji je prethodno ponovo uspostavio iransku suverenost nad većim dijelom Zapadne Azije, Kavkaza i Centralne Azije, kulminirala je pljačkom Delhija, koja je razorila ostatke Mughalske moći i prestiža, i odnijela cijeli akumulirani Mughalski blagajnički fond. Mugali više nisu mogli finansirati ogromne vojske kojima su ranije nametali svoju vlast. Mnogi elitni članovi carstva sada su nastojali kontrolisati svoje poslove i odvojili se da formiraju nezavisna kraljevstva. Ali usmena priznanja su i dalje upućivana Mughalskom Caru kao najvišoj manifestaciji suvereniteta. Ne samo muslimansko plemstvo, već i Marathe, hinduistički i sikh lideri učestvovali su u svečanim priznavanjima cara kao suverena Indije.

U međuvremenu, neke regionalne političke jedinice unutar sve više fragmentiranog Mughalskog Carstva uključivale su se same i državu u globalne sukobe, što je dovodilo samo do poraza i gubitka teritorija tokom sukoba poput Karnatskih ratova i Bengalskog rata.
desno|mini|Ostaci carstva u 1751.
Mogulski car Šah Alam II (1759–1806) je pokušavao uzalud da zaustavi raspadanje Mughalskog carstva. Delhi su opljačkali Afganistanci, a kada se Treća bitka kod Panipata odigrala između Maratskog carstva i Afganistanaca (predvođenih Ahmadohm Šahom Duranijem) 1761. godine, u kojoj su Afganistanci pobijedili, car je sramotno privremeno potražio utočište kod Britanaca na istoku. Godine 1771., Marate su ponovo zauzeli Delhi od Roholskih, a 1784. Marate su zvanično postali zaštitnici cara u Delhiju, što je  trajalo do Drugog anglo-maratskog rata. Nakon toga, Britanska Istočnoindijska kompanija je postala zaštitnik Mughalske dinastije u Delhiju.
desno|mini|Portret Bahadur Šah Zafara

### Razlozi pada cartsva 
Istoričari su ponudili brojne izvještaje o nekoliko faktora koji su učestvovali u brzom kolapsu Mughalskog carstva između 1707. i 1720., nakon jednog stoljeća rasta i prosperiteta. Niz kratkotrajnih nesposobnih i slabih vladara, kao i građanski ratovi oko nasljedstva, stvorili su političku nestabilnost u centru. Mugali su djelovali gotovo neosvojivo tokom 17. stoljeća, ali, kada su nestali, njihovo carsko preopterećenje je postalo jasno i situacija se nije mogla oporaviti. Naizgled bezopasne evropske trgovačke kompanije, kao što je Britanska Istočnoindijska kompanija, nisu igrale stvarnu ulogu u početnom padu; one su još uvijek pokušavale dobiti dozvolu od Mughalskih vladara za uspostavljanje trgovina i fabrika u Indiji.

U fiskalnom smislu, prijestolje je izgubilo prihode potrebne za plaćanje svojih glavnih službenika, emira (plemića) i njihovih pratnji. Car je izgubio autoritet kako su se široko raspoređeni carski službenici izgubili povjerenje u centralne vlasti i pravili dogovore sa lokalnim uticajnim ljudima. Carska vojska zapela je u dugim, beskorisnim ratovima protiv agresivnijih Maratha, i izgubila borbeni duh. Na kraju je došlo do niza nasilnih političkih sukoba oko kontrole nad prijestoljem. Nakon pogubljenja cara Farrukhsiyara 1719. godine, lokalne nasljedničke države Mughala preuzele su vlast u regionu za regionom.
## Također pogledajte 
* Spisak mogulskih careva
* Islamska arhitektura
* Mogulsko slikarstvo

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Fotografije iz Lahorea, grada sa zidinama, iz mogulskog vremena (na engleskom)
* Veliki Moguli (na engleskom)
* Vrtovi Mogulskog carstva (na engleskom)

Kategorija:Historijska indijska carstva
Kategorija:Historija Pakistana
Kategorija:Carstva
Kategorija:Historija islama