open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hypertext Transfer Protocol

**HTTP** () jest mrežni protokol aplikacijskog sloja za prenos podataka na hipermedijskim informacijskim sistemima. HTTP je temelj komunikacije podacima na Webu.

## Historija 
Razvoj HTTPA je inicirao Tim Berners-Lee na CERN-u 1989. Razvoj prvih RFC-ova bio je kooridinirani napor IETF-a () i W3C () koji će se kasnije prenijeti na IETF.

Specifikacija HTTP/1.1 bila je prva verzija dokumentirana 1997. u . Tu je specifikaciju 1999. zamijenio  koja je kasnije zamijenila skupina RFC-ova  iz 2014. godine.

Specifikacija HTTP/2 objavljena 2015. bila je efikasnija implementacija HTTP semantike i nju podržavaju skoro svi internet preglednici i veb serveri preko TLS-a koristeći  ALPN proširenja koji zahtijeva verziju TLS 1.2 ili noviju.

Specifikacija HTTP/3 je predloženi nasljednik HTTP/2, koji se već koristi na internetu i koristi UDP protokol umjesto TCP-a. Kao i njegov prethodnik HTTP/2, kompatibilan je sa prehodnim verzijama protokola.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
### Specifikacija i reference 
* HTTP/1.0 specifikacija (maj 1996) kao tekst: RFC 1945 (također i verzija 0.9)
* HTTP/1.1 specifikacija (juni 1999) kao tekst: RFC 2616; također kao HTML, kao PostScript, i kao PDF;
* HTTP/1.1 specifikacija
* Tim Berners-Leeov originalni HTTP 0.9 (1991)
* Tim Berners-Leeov originalni nacrt iz 1992 (rani nacrt 1.0)
* Razlike između 1.0 i 1.1
* Pregled HTTP protokola

### Učila i alati 
* HTTP - učinjen veoma lahkim
* HTTPSpy
* HTTP - provjera naslova - Bookmarklet
* HTTP naslovi 
* Uhvatite HTTP naslove
* Komandno-linijski HTTP klijenti: cURL, Wget, Snarf, fetch
* HTTP sažimanje 
* Živi HTTP naslovi, ekstenzije za Firefox 
* HTTP protokol blog i savjeti
* HTTP007 -(Freeware) HTTP alat

Kategorija:Internet
Zastava Evropske unije

mini|desno|250p|Zastava Evropske unije, omjer 2:3
desno|mini|250p|Proporcija zastave Evropske unije
**Zastava Evropske unije** sastoji se od dvanaest zlatnih zvjezdica smještenih na plavoj podlozi. Sve zvjezdice su identično okrenute i to na način da je jedan krak okrenut prema gore, a dva prema dnu zastave. Iako se zastava najčešće povezuje s Evropskom unijom, prvobitno je bila zastava Vijeća Evrope.

Zastava je prihvaćena od strane Vijeća Evrope 8. decembra 1955. a izabrana je između mnogih prijedloga Arsèna Heitza.

Evropska zajednica ju je prihvatila kao zastavu 26. marta 1986. a Evropska unija preuzela kao svoju zastavu. Od tada zastavu koriste zajedno i Evropska unija te Vijeće Evrope.

Dvanaest zlatnih zvjezdica na zastavi izabrano je kao broj koji nema političkih konotacija, te kao simbol savšenstva i potpunosti i prisutnosti ovog broja u Evropskoj tradiciji i kulturi:

* 12 simbola zodiaka 
* 12 sati na satu 
* 12 mjeseci u godini 
* 12 Apostola
* 12 Cezarovih hornika
* 12 Olimpijskih bogova 
* 12 listi rimskog prava 

## Također pogledajte 
* Evropski simboli
* Zastave Evrope

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Vijeće Evrope na Evropskoj zastavi
* Grafička specifikacija za evropski amblem
* Stranica o zastavama
* Zastava Evropske unije  Evropski Navigator

Kategorija:Zastave
Kategorija:Evropska unija
Castiglioncello

[300p|mini|Castiglioncello, [Toskana]]
**Castiglioncello** je *frazione* *comune* u Italiji. Populacija broji 3900 stanovnika. Pripada općini Rosignano Marittimo i provinciji Livorno.
Tamo su boravili:  Luigi Pirandello, Marcello Mastroianni, Luchino Visconti i Vittorio Gassman.
## Vanjski linkovi
* https://web.archive.org/web/20110815104607/http://www.comune.rosignano.livorno.it/ Službena web stranica
*Službena web stranica o Etruscan-skoj obali
*Turističke informacije o Castiglioncello
*Općeniti sajt o Castiglioncello
*Web kamera Castiglioncello sa pogledom na more 

Kategorija:Jezera u Italiji
Goran Kulenović

**Goran Kulenović**, rođen 1971. u Zagrebu, je hrvatski filmski scenarist i režiser. Studirao je filmsku i TV režiju  na Akademiji dramskih/scenskih umjetnosti u Zagrebu. Radio je sa mnogim poznatim izvođačima  hrvatske estrade  kao što su Hladno pivo, Darko Rundek, Jinx, Zabranjeno pušenje, Stampedo, Divas, Nina Badrić, Psihomodo pop, Šajeta, Tram 11, Severina i drugi. Autor je više od 45 muzičkih spotova i nekoliko igranih filmova. Dobitnik je nagrade "Oktavijan" za najbolji srednjemetražni film "Ravno do dna" i Vjesnikove nagrade "Breza" za igrani film "24 sata".

### Djela 
* "Garcia", igrani film  (asistent režije)
* "Okus limuna", kratki igrani film (režija; 1993)
* "Papa was here – zapisi jednog nevjernika", dokumentarni film (režija; 1994.)
* "Trgovci srećom", kratki igrani film (režija; 1999.)
* "Ravno do dna", igrani film (scenario i režija; 2002.)
* "24 sata", igrani film (režija; 2002)
* "Bitange i princeze", TV-serija (režija)
* "Pjevajte nešto ljubavno", igrani film (režija; 2007)

### Nagrade 
* Nagrada "Porin" za videospot "Politika" grupe "Hladno pivo" (2000.)
* Nagrada "Crni mačak" za videospot "Politika" grupe "Hladno pivo" (2000.)
* Nagrada kritike "Oktavijan" za najbolji srednjemetražni film "Ravno do dna" (2002.)
* Vijesnikova nagrada "Breza" za igrani film "24 sata" (2002.)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Hrvatski režiseri
Kategorija:Hrvatski scenaristi
Kategorija:Biografije, Zagreb
Kategorija:Rođeni 1971.
Kategorija:Živi ljudi
Boleslav II

**Boleslav II** (Boleslaus II, Boleslaw II, Bolesław II) se može odnositi na dva slavenska kralja iz ranog srednjeg vijeka:

* Boleslav II od Poljske
* Boleslav II od Bohemije
Tytler

**Tytler** je prezime od nekoliko osoba:

* Jagdish Tytler (rođen 1944. godine), indijski političar
* Patrick Fraser Tytler (1791-1849), škotski historičar
Košarkaška Kuća slavnih

[mini|250p|Košarkaška Kuća slavnih u [Springfield (Massachusetts)|Springfieldu (Massachusetts)]]
**Kuća slavnih košarke** (originalni naziv: **Naismith Memorial Basketball Hall of Fame**) odaje počast igračima koji su pokazali veliko umijeće u košarci, trenerima, sudijama i drugim osobama za ogroman doprinos u razvoju i popularnosti košarke. Ova ustanova pokušava sačuvati i promovirati košarku na svim nivoima i postati vrhunska biblioteka košarkaške historije. Nalazi se u američkom gradu Springfieldu (Massachusetts).

## Način izbora 
Od 2011. godine u proces glasanja i odabira uključeno je sedam komisija, koje provjeravaju i biraju kandidate (četiri komisije provjeravaju, a tri biraju).

Kandidati koji dobiju najmanje sedam glasova od Sjevernoameričke komisije za provjeru ili pet glasova od jedne od ostalih komisija za provjeru u datoj godini prosljeđuju se Komisiji za priznanja, sastavljenoj od 12 članova koji glasaju za svakog kandidata i rotirajućih grupa od 12 specijalista (jedna grupa za kandidate žene, jedna za međunarodne kandidate, jedna za američke i jedna za kandidate veterane). Međutim, svakoj komisiji za provjeru ograničen je broj kandidata koje može proslijediti Komisiji za priznanja – deset iz Sjevernoameričke komisije i po dva od svake od ostalih. Kandidat koji dobije najmanje 18 potvrdnih glasova (75% svih glasova) od Komisije za priznanja odobren je za uvođenje u Kuću slavnih. Dok god broj kandidata koji dobiju dovoljan broj glasova od neke komisije za provjeru nije veći od broja finalista koje komisija može proslijediti, napredovanje prema Komisiji za priznanja obično je *pro forma* iako Odbor povjerenika Kuće slavnih može ukloniti iz razmatranja bilo kojeg kandidata koji je "nanio štetu integritetu košarkaške igre".

Da bi komisija za provjeru uzela nekog kandidata u razmatranje, igrač, penzionisani trener ili sudija mora biti potpuno povučen iz svoje aktivnosti najmanje tri cijele sezone. Taj period prvobitno je bio pet godina, ali je prvo smanjen na četiri godine u decembru 2015, a zatim na tri sezone u decembru 2017. Prije uvođenja "klase 2018" sudije su stjecale pravo na uvođenje u Kuću slavnih nakon 25 godina službe, čak iako su još aktivne. Promjene kriterija za razmatranje aktivnih trenera najavljene su istovremeno kad i najnovije promjene u procesu uvođenja. Trenutno, treneri stječu pravo nakon 25 godina službe na srednjoškolskom ili višim nivoima, ili tri sezone nakon penzionisanja. Efektivno s "klasom 2020", aktivni treneri morat će ispunjavati kriterij godina službe i imati najmanje 60 godina. Za one koji su dali "znatan doprinos košarkaškoj igri" ne primjenjuje se kriterij godina službe. Sportski pisci i komentatori biraju se kao punopravni članovi (za razliku od Bejzbolske Kuće slavnih, koja ih smješta u odvojena krila, za koja se ne smatra da su u "pravoj" Kući slavnih).

## Također pogledajte 
* Spisak članova Košarkaške Kuće slavnih

## Reference 
## Vanjski linkovi 
*Zvanični sajt

Kategorija:Kuća slavnih košarke
Galleria degli Uffizi

mini|250p|Galleria degli Uffizi, Firenca
**Galleria degli Uffizi** je poznati italijanski muzej umjetnosti u Firenci.

*Ufficio* (množina: *uffici*) na italijanskom jeziku znači "kancelarija". Zgrada muzeja su na početku imale funkciju kancelarija, koje su izgrađene po naredbi vojvode Cosima I. od Medica 1560. godine.

Potom je Giorgio Vasari, otac historije umjetnosti, dobio odgovornost za građevinu, koja je susjed impozantnoj palači Palazzo Vecchio i rijeci Arno. 

Zbirku umjetničkih djela sačinjava umjetničko blago porodice Medici, ali također i mnoga druga djela, npr. u poznatom  Vasarijevom koridoru (*Corridoio Vasariano*). To je koridor koji se prostire na hiljadu metara, na čijim zidovima vise autoportreti poznatih slikara.

U muzeju se mogu naći djela toskanskih slikara iz 13. vijeka, firentiske slike iz 14. vijeka, rana renesansa, njemačka škola, venecijanska škola, 15. vijek, Michelangelova prostorija, flamska škola i mnogo drugih vrhunskih djela slikarstva. 

1993. godine je automobilska bomba, uništila dio palače kao i umjetničkih djela. Mnogi smatraju da iza napada stoji mafija. 

## Vanjski linkovi 
* Službena stranica - Galleria degli Uffizi 

Kategorija:Muzeji u Firenci
Kategorija:Nacionalni muzeji u Italiji
Kategorija:Renesansne građevine u Italiji
Arno

mini|desno|252x252px|Rijeka Arno u Firenci
**Arno** (ital. Arno) je rijeka na sjeveru regije Toskana u Italiji, a duga je 240 kilometara. 
Njen sliv pokriva površinu od 9.116 km2.

Od izvora na planini Falterona u Apeninima, Arno teče na jugoistok do grada Arezzo. Odatle skreće na sjeverozapad i teče kroz Firencu. Na kraju, Arno teče na zapad i uliva se kod grada Pise u Ligurijski zaljev.

U gradu Firenci na rijeci Arno postoje dva historijska mosta: Ponte Vecchio (*fonet. Ponte Vekio, Stari most*) i Santa Trinita (*Most Svetog Trojstva*).

Količina vode u rijeci Arno je prilično promjenjiva. Na mjestu gdje rijeka napušta Apeninske planine, jačina toka varira od 0,56 m3/s do 3.540 m3/s. Arno je u prošlosti često plavio Firencu. Posljednji put se poplava desila 1966. Danas je situacija oko varijacija nivoa Arna povoljnija, jer je izgrađeno par zaštitnih brana.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.nytimes.com/interactive/2017/07/12/crosswords/CROSSWORDS-rivers.html

Kategorija:Rijeke u Italiji
Spisak općina u Hrvatskoj

**Spisak općina u Hrvatskoj** je lista svih općina u Republici Hrvatskoj. Na dan 1. januara 2016. godine, Hrvatska je imala **428** općina, raspoređenih u **20** županija.

Općine:
A • 
B • 
C • 
Č • 
D • 
Đ • 
E • 
F • 
G • 
H • 
I • 
J • 
K • 
L • 
Lj •
M • 
N • 
O • 
P • 
R • 
S • 
Š • 
T • 
U • 
V • 
Z • 
Ž

## Također pogledajte
* Županije u Hrvatskoj
* Spisak gradova u Hrvatskoj
* Spisak naselja u Hrvatskoj

## Reference 
*
Kategorija:Spiskovi općina u Hrvatskoj
Kategorija:Administrativna podjela Hrvatske
Kategorija:Spiskovi vezani za Hrvatsku
Križ (Hrvatska)

**Križ** je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Zagrebačkoj županiji.

## Historija 
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Ivanić-Grad.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Križ je imala 6.963 stanovnika, od čega u samom Križu 1.821.

### Općina Križ 
**Napomena**: *Nastala iz stare općine Ivanić-Grad.*

### Križ (naseljeno mjesto) 
### Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Križ je imalo 1.770 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

### Popis 1910.
## Također pogledajte
* Spisak općina u Hrvatskoj

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Općine u Hrvatskoj
Kategorija:Općine u Zagrebačkoj županiji
Kategorija:Naselja u Hrvatskoj
Kategorija:Naselja u Zagrebačkoj županiji
Kategorija:Naselja u Križu
*
Vilenjak

**Viljenjak** je naseljeno mjesto u sastavu Grada Visoko, u Zeničko-dobojskom kantonu, Federaciji Bosne i Hercegovine, Bosni i Hercegovini.  

## Historija 
U etnografskom prikazu sela Hlapčevići, zasnovanom na djelu Milenka S. Filipovića *Visočka nahija*, Vilenjak se navodi kao jedno od sela odnosno zaselaka koji čine širu cjelinu Hlapčevića, uz Brdo, Gunjaču, Hlapčeviće, Okolišće i Radenoviće. To pokazuje da se naziv *Viljenjak* u literaturi o visočkom kraju javlja kao lokalni toponim unutar starije seoske cjeline, prije nego što je u savremenoj administrativno-statističkoj praksi evidentiran kao posebno naseljeno mjesto.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt grada Visokog
Uporedba optičkih medija za pohranu podataka

Mnogi optički mediji za pohranu podataka izgledaju slično. Oni se međutim u tehničkom pogledu znatno razlikuju. Sljedeća tablica omogućuje pregled tehnike najpoznatijih optičkih nosača podataka; CDa, DVDa, HD-DVDa, Blu-ray Disca i HVDa.

Podaci o HD-DVDu, Blu-Ray Discu i HVDu još nisu zaključno specificirani.

## Usporedna tabela 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Pohranjivanje podataka
Ravnodnevica

mini|desno|200px|Osvijetljenost Zemlje od Sunca za vrijeme ravnodnevica u martu
**Ravnodnevica** (**ekvinocij**) jest tačka na nebeskoj sferi gdje ekliptika presijeca nebeski ekvator. Budući da ga presijeca u dvije tačke, postoje dvije ravnodnevice: proljetna (21. marta) i jesenja (23. septembra).

Na ta dva dana Sunce Zemljanima izlazi tačno na istoku, a zalazi na zapadu. U oba slučaja dan i noć traju po 12 sati. Sunčeve zrake pod pravim uglom obasjavaju Zemljin ekvator.

## Također pogledajte 
* Nebeski ekvator
* Solsticij (suncostaj)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Details about the Length of Day and Night at the Equinoxes . U.S. Naval Observatory. Naval Meteorology and Oceanography Command
* Calculation of Length of Day  (Formulas and Graphs)
* Equinoctial Points — The Nuttall Encyclopædia
* Table of times for Equinoxes, Solstices, Perihelion and Aphelion in 2000–2020 
* Table of times of Spring Equinox for a thousand years: 1452–2547 
* Lady Day: The Vernal Equinox
* Archaeological sites with connections to the Equinox
* The Autumn Equinox in world mythology and spirituality


Kategorija:Dinamika Sunčevog sistema
Kategorija:Praznici u martu
Kategorija:Praznici u septembru
Kategorija:Tehnički faktori u astrologiji
Kategorija:Vrijeme u astronomiji
Jesen

250px|desno|mini|Šuma u jesen
**Jesen** je jedno od četiri godišnja doba. Na sjevernoj polulopti traje dio septembra (od 23. septembra), cijeli oktobar, novembar i dio decembra (do 21. decembra). Na prvi dan ovoga doba dan i noć jednako traju. U jesen lišće pada s grana.

Neke kulture jesenju ravnodnevicu smatraju "sredinom jeseni", dok druge s dužim temperaturnim kašnjenjem tretiraju ekvinocij kao početak jeseni. U engleskom govornom području, jesen je tradicionalno počinjala Lammasovim danom i završavala se oko Noći vještica, približne sredine između sredine ljeta, jesenje ravnodnevnice i sredine zime. Meteorolozi (i Australija  i većina umjerenih zemalja na južnoj hemisferi)  koriste definiciju zasnovanu na mjesecima po gregorijanskom kalendaru, pri čemu su jesen septembar, oktobar i novembar na sjevernoj hemisferi, i mart, april i maj na južnoj hemisferi.

## Asocijacije na jesen 
Ovo godišnje doba može asocirati na pojmove žetve, i melanholije. Pojedini turisti putuju u druge krajeve ili države, da bi fotografisali promjenu boje jesenskog lišća.

## Reference 
## Vanjski linkovi
Odbor regija

mini|Logo Odbora regija
**Odbor regija** je, uz Privredni i socijalni odbor, drugo savjetodavno tijelo Evropske unije. Osnovan je Ugovorom o Evropskoj uniji osnovan je Ugovorom iz Maastrichta 1992. kao odgovor na sve učestalije zahtjeve regionalnih vlasti u državama članicama da im se omogući neposredan uticaj na donošenje onih odluka u Evropskoj uniji kojima se zadire u lokalne interese. U Uniji petnaestorice Odbor je imao 222 člana. Ugovorom iz Nice određeno je da broj članova Odbora ne smije prijeći 350.

Odbor regija sastoji se od 317 predstavnika regionalnih i lokalnih vlasti s područja država članica. Mandat im traje četiri godine.

## Zadatak 
Odbor daje mišljenja, bilo kad su to dužni zatražiti Evropska komisija, Evropski parlament ili Vijeće Evropske unije bilo na vlastitu inicijativu. U njihovoj jurisdikciji su pitanja koja se tiču:
obrazovanja, kulture, javnog zdravstva, transevropske mreže, prometa, telekomunikacijske i energetske infrastrukture, privredne i socijalne kohezije, politike zapošljavanja, i sl. 
Oni djeluju kroz šest specijaliziranih povjerenstava, koja su sastavljena od članova Odbora. 
O nacrtu koji članice odbora sastave i u njemu izraze svoje slaganje ili ne slaganje s prijedlogom Evropske komisije se raspravlja na jednom od pet plenarnih zasjedanja koja se održavaju svake godine. Ukoliko većina usvoji nacrt, on se kao mišljenje prosljeđuje Evropskoj komisiji, Evropskom parlamentu i Vijeću Evrposke unije.

Broj predstavnika po državama članicama:

## Vanjski linkovi 
* Odbor regija
* Vodič kroz informacije o Evroskoj uniji
* Odbor regija Evropski navigator 

Kategorija:Evropska unija
William McKinley

**William McKinley** bio je američki pravnik i političar, 25. predsjednik Sjedinjenih Američkih Država (1897–1901).

Na mjesto predsjednika izabran je kao kandidat Republikanske stranke. Jedno od glavnih oblježja njegovog mandata bila je politika imperijalizma. Započeo je Američko-španski rat, anektirao Havaje i stavio Kubu i Portoriko pod američku kontrolu. Godine 1898. imenovao je tzv. Industrijsku komisiju, koja je imala zadatak istražiti utjecaj velikih konglomerata i trustova na privredu. Izvještaj te komisije njegovom nasljedniku Theodoreu Rooseveltu označit će početak politike razbijanja trustova. Ubio ga je anarhist Leon Czolgosz 1901. za vrijeme posjete gradu Buffalu u saveznoj državi New York.

Po njemu je do 1975. ime nosio najviši vrh Sjeverne Amerike, Denali, na Aljasci, kad ga je promijenio Aljaški odbor za geografske nazive. (Godine 2015. vraćanje izvornog imena *Denali* potvrđeno je i na nivou cijelih Sjedinjenih Država.)

## Reference
## Vanjski linkovi
*

Kategorija:Rođeni 1843.
Kategorija:Umrli 1901.
Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Engleske
Kategorija:Amerikanci porijeklom iz Ulstera
Kategorija:Američki političari
Kategorija:Američki pravnici
Kategorija:Članovi Republikanske stranke (SAD)
Revizorski sud

**Evropski revizorski sud** () jedna je od pet glavnih institucija Evropske unije i predstavlja posebnu kontrolnu instituciju Evropske unije. Nadležna je da ispituje sve prihode i rashode svih tijela koje je osnovala Zajednica, ukoliko to nije isključeno nekim *ustavotvornim* dokumentom. Revizorski sud kontrolira ispravnost i zakoitost, te regularost svih transakcija. Ustanovljena je 22. jula 1975.

## Pregled 
Sjedište Revizorskog suda je u Luksemburgu.

Revizorski sud ima 25 članova koje imenuje Vijeće Evropske unije, uz prethodno mišljenje Evropskog parlamenta. Mandat članova traje 6 godina i djeluju potpuno neovisno. Članovi između sebe biraju predsjednika na vrijeme od tri godine, a te ista osoba može biti ponovno izabrana.

U svojim zemljama porijekla, članovi Suda su svi redom radili za revizorske institucije ili su posebno kvalificirani za taj posao. Biraju se zbog stručnosti i nezavisnosti i svi rade puno radno vrijeme za Sud.

## Organizacija rada 
Revizorski sud radi nezavisno, i slobodan je da odlučuje kako da raspodjeli svoje revizorske aktivnosti, kako i kada da prezentuje primjedbe i koliko javno da daje svoje izvještaje i mišljenja.

Ima otprilike 760 kvalifikovanih ljudi, od kojih su oko 250 revizori. Revizori su podijeljeni u "revizorske grupe". Oni pripremaju skice izvještaja na osnovu kojih Sud donosi odluke.

Revizija se temelji na odgovarajućoj dokumentaciji, a postupak revizije može se obaviti na cijelom području Evropske unije. Kad se obavlja revizija na "terenu" neke države članice, onda se u postupak kontrole uključuju i nacionalna revizijska tijela. Revizorskom sudu se moraju dostaviti dokumenti i informacije nužne za obavljanje njegovih zadaća. Izvješće o rezultatima istrage Revizorski sud dostavlja svim tijelima, prije svega Evropskom parlamentu i Vijeću Evropske unije koji, u skladu sa izvještajem, poduzimaju odgovarajuće radnje.

Revizorski sud nema pravne moći. Ako revizori otkriju prevaru ili neregularnost, oni proslijede informaciju što brže mogu odgovornim tijelima Evropske unije kako bi oni poduzeli odgovarajuće akcije.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Revizorski sud

Kategorija:Evropska unija
Boleslav

**Boleslav** (također **Boleslaus, Boleslaw, Bolesław**) je bilo ime nekoliko evropskih monarha Poljske i Bohemije:

* **Boleslav I Okrutni**, Vojvoda od Bohemije (?–971/972)
* **Boleslav II Pobožni**, Vojvoda od Bohemije (?–999)
* **Boleslav III Crvenokosi**, Vojvoda od Bohemia (?–1037)
* **Boleslav I Hrabri**, Kralj Poljske (996/997–1025) / Boleslav IV, Vojvoda od Bohemije (1003-1004)
* **Boleslav II Darežljivi**, Kralj Poljske (1040–1081)
* **Boleslav III Iskrivljenih usta**, Vojvoda Poljske (1085–1138)
* **Boleslav IV Kovrđavi**, Veliki vojvoda od Poljske ( oko 1120–1173)
* **Boleslav**, Vojvoda od Kujavije (1159–1195)
* **Boleslav I**, Vojvoda od Sandomira, Siradije i Masovije (1208–1248)
* **Boleslav Pobožni**, Vojvoda od Velike Poljske (1221–1279)
* **Boleslaus V Časni**, Veliki vojvoda od Poljske (1226–1279)
* **Boleslav II**, Vojvoda od Masovije (oko 1250–1313)
* **Boleslav George**, Vojvoda od Masovije, Galica i Volodimira (?–1340)
* **Boleslav III**, Vojvoda od Płoka (oko 1325–1351)
* **Boleslav IV**, Vojvoda od Varšave (1421–1454)
* **Boleslav V**, Vojvoda od Varšave, Zakrocima, Nura, Płoka i Vizne (1454–1488)

Ženska verzija ovog imena glasi Boleslava/Bolesława.

**Boleslav** je, također, ime dva grada u Češkoj Republici:

* Stará Boleslav 
* Mladá Boleslav
Bedenica

**Bedenica** je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Zagrebačkoj županiji.

## Historija 
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Sveti Ivan Zelina.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Bedenica je imala 1.432 stanovnika, od čega u samoj Bedenici 555.

### Općina Bedenica 
**Napomena**: *Nastala iz stare općine Sveti Ivan Zelina.*

### Bedenica (naseljeno mjesto) 
### Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Bedenica je imalo 515 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

### Popis 1910.
## Također pogledajte
* Spisak općina u Hrvatskoj

## Literatura 
* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Općine u Hrvatskoj
Kategorija:Općine u Zagrebačkoj županiji
Kategorija:Naselja u Hrvatskoj
Kategorija:Naselja u Zagrebačkoj županiji
Kategorija:Naselja u Bedenici
*
Bazilika svetog križa (Firenca)

mini|250p|desno|Fasada Bazilike svetog križa u Firenci.
**Bazilika svetog križa** (ital.: *Basilica di Santa Croce*) franjevačka je crkva u Firenci i manja bazilika rimokatoličke crkve. Glavna je crkva u Firenci, a nalazi se na Trgu svetog križa (Piazza Santa Croce) 800 metara jugoistočno od Duoma gdje je nekada bilo močvarno područje iza gradskih zidina. 
U crkvi su sahranjene mnoge poznate ličnosti: Niccolò Machiavelli, Michelangelo Buonarroti, Galileo Galilej, Enrico Fermi, Gioacchino Rossini, filozof Giovanni Gentile i drugi. Zbog toga je italijanski neoklasični pjesnik Ugo Foscolo ovaj sakralni objekat izabrao i u svom djelu "Dei sepolcri" nazvao Hram italijanske slave (Tempio dell'Itale Glorie).
Prestižni je simbol Firence i italijanski je nacionalni spomenik, a u prošlosti je bio mjesto susreta najvećih umjetnika, teologa, religioznih ljudi, književnika, humanista i političara, koji su kroz dobra i loša vremena odredili identitet kasnosrednjovjekovne i renesansne Firence.

## Historija 
thumb|250px|desno|Bazilika svetog Križa 1688. 
Legenda kaže da je crkvu osnovao sám sveti Franjo Asiški, koji je posjetio Firencu još 1211. putujući do Firence starim rimskim putem Via Cassia. Godine 1294. odlučeno je da se na mjestu stare crkve izgradi grandiozni objekat. Projekat za izgradnju današnje crkve (čiju izgradnju su platile najbogatije porodice grada) najvjerovatnije je uradio Arnolfo di Cambio, arhitekta koji je tih godina radio i na drugim grandioznim projektima. Međutim, do danas nemamo pisanih dokumenata koji potvrđuju ovu atribuciju, ali su historičari potvrdili da je projektant ovog sakralnog objekta bio Arnolfo di Cambio na osnovu visokog kvaliteta kao i zbog sličnosti s drugim djelima velikog arhitekte. 
Firentinski diplomata i hroničar historije grada Firenze Giovanni Villani u svom djelu "Nuova Cronica" zapisao je "kako je crkva osnovana 3. maja 1294. u prisustvu mnogih biskupa, prelata, klerika, redovnika, podestà, kapetana naroda kao i svih dobrih ljudi Firence, muškaraca i žena, uz veliko slavlje i svečanost“. Baziliku svetog križa posvetio je kardinal Bessarione u prisustvu pape Eugenije IV 1443. i najveća je franjevačka crkva na svijetu.

## Umjetnost 
Najzanimljiviji elementi su šesnaest kapela, koje su dekorirali freskama Giotto i njegovi učenici.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Firenca
Kategorija:Crkve u Italiji
Palazzo Pitti

mini|desno|300p|Palazzo Pitti
**Palazzo Pitti** (Palača Piti) velika je renesansna palača u Firenci. Projektovao ju je Filippo Brunelleschi ili, vjerovatnije, njegov učenik Luca Fancelli za ambicioznog firentinskog bankara Lucu Pitija. Palača je na južnoj obali rijeke Arno, blizu Ponte Vecchia.

Rana historija ove građevine je mješavina mita i činjenica. Prema priči, Pittijeva namjera bila je sagraditi palaču koja bi zasjenila Palazzo Medici. Tvrdi se da je Pitti zahtjevao da prozori palače budu veći nego ulaz u Palazzo Medici. Međutim, građevina se u stvarnosti nije mogla mjeriti s veličinom ni luksuzom palače porodice Medici. Pitti je umro 1472, a građevina je ostala nedovršena. Arhitektonska važnost ove palače je u njenoj jednostavnosti i strogim linijama. Kamena fasada grubo je obrađena u seoskom stilu. Najveći dio građevine potječe iz 1458.

Porodica Medici kupila je ovu palaču 1539. i pretvorila je u rezidenciju vladara Velikog Vojvodstva Toskane. Kasniji vladari iz ove loze dograđivali su palaču i uredili vrtove oko nje (park Boboli). Većina dogradnji potiče iz 17. i ranog 18. stoljeća.

Palata je postala vlasništvo Savojske dinastije 1860. godine kada je Toskana postala jedna od provincija Kraljevine Italije. Kralj Viktor Emanuel II koristio je Palatu Pitti kao rezidenciju dok je Firenca bila glavni grad Italije. Kasnije, 1919. godine, njegov unuk, Viktor Emanuel III, donirao je Palatu Pitti italijanskoj državi, koja je postala sjedište važnih muzeja u gradu. Tokom 19. stoljeća ovu građevinu koristio je Napoléon Bonaparte, a kasnije je bila rezidencija kralja ujedinjene Italije. Danas je palača Pitti velika umjetnička galerija otvorena za javnost. U njoj se nalazi i pet muzeja. Ukupno ima 140 soba otvorenih za posjetioce. U njima su, između ostalih, izložena djela Tiziana, Giorgionea, Rafaela i Rubensa.

## Reference 
## Vanjski linkovi
* Službena stranica palače Pitti
* Webstranica o muzejima u palači Pitti 

Kategorija:Građevine i strukture u Firenci
Narančasta

[250px|mini|alt=A cartoon centipede reads books and types on a laptop.| [Narandža]]

**Narandžasta** boja nastaje miješanjem crvene i žute boje. Talasna dužina boje u spektru je 590–620 nm. Iako u mnogim jezicima narandžasta boja se veže za voće (narandža), riječ vjerovatno potiče iz Indonezije (ind. orang-utang, šumnjak) i veže se za orangutane. U Evropi i Americi, narančasta je često vezana za zabavu, neuobičajenost, ekstrovertnost, vatru, aktivnost, opasnost, ukus i miris, te jesenju sezonu, i protestantizam. U Aziji, to je važna simbolična boja budizma i hinduizma.

## Simbolizam 
* Narandžasta je poslije žute najupadljivija boja.
* Narandžasta je boja radosti, veselja, društvenosti.

## Porijeklo riječi 
Narandžasta boja je dobila ime po izgledu zrelog narandžastog voća. Riječ dolazi iz starog francuskog *orenge*, i od starog naziva za voće, ''pomme d'orange*. Ime također dolazi od arapske i perzijske riječi *naranj*, koja je izvedena iz sanskrita *naranga*. Prvo zabilježeno korištenje riječi *narančasta* kao ime boje na engleskom jeziku dolazi iz 1512. godine u jednom testamentu koji se nalazi u arhivi. Prije nego što je ova riječ uvedena u svijetu engleskog govornog područja, *boja šafrana* je već postojala u engleskom jeziku. Narandžasta je bila poznata i kao *ġeolurēad* (*žuto-crvena*) za crvenkasto narančastu boju, ili * ġeolucrog * * žuti šafran* za žućkasto narančastu boju. Alternativno, narandžaste stvari su ponekad opisivane kao crvene, kao što su crveni jelen, crvena kosa, Crvena planeta.

## Historija i umjetnost 
U starom Egiptu, umjetnici su koristili narandžasti mineralni pigment koji se koristio za slikanje nadgrobnih slika  realgara, kao i u druge svrhe. Također, kasnije su ga koristili srednjovjekovni umjetnici za bojenje rukopisa. Pigmenti su se u davna vremena pravili od minerala poznatog kao orpiment. Orpiment je bio važan predmet trgovine u Rimskom carstvu te je korišten kao lijek u Kini, iako je sadržavao arsen i bio je vrlo otrovan. Također se koristio kao otrov za muhe i otrov za strelice. Zbog svoje boje žuto-narančaste, bio je još jedan od omiljenih za alhemičare koji su bili u potrazi za načinom da se napravi zlato, kako u Kini tako i na Zapadu.

Prije kraja 15. vijeka, narandžasta boja je postojala u Evropi, ali bez imena; ona je jednostavno bila nazivana žuto-crvenom. Portugalski trgovci su krajem 15. i početkom 16. vijeka, donijeli u Evropu iz Azije prvo drveće narandže. Nazivali su ih po riječi iz sanskrita *naranga'', koja je postepeno postajala "narančasta", na engleskom jeziku. U dijelovima Njemačke, Nizozemske, i Rusije, voće narandže se i dalje zove kineska jabuka.

File:Egypt lyre 001.jpg|Likovi na drevnim egipatskim zidnim slikama često su prikazani sa narandžastom ili žuto-narandžastom kožom, obojenom pigmentom koji se zove realgar.
File:Orpiment mineral.jpg|Mineral orpiment je bio izvor žutog i narandžastog pigmenta u starom Rimu, iako je sadržavao arsen i bio je vrlo otrovan.
File:Vladimirskaya.jpg|Ikona, iz 12. vijeka

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Boje
Kategorija:Optički spektar
Casus belli

***Casus belli***  (lat. *casus* - incident/slučaj, *belli* - *rat*) je izraz koji se najčešće prevodi i koristi kao **povod za rat**, tj. događaj koji je pokrenuo ili je bio iskorišten da bi pokrenuo rat.

Uzrok rata može zavisiti o raznim okolnostima poput: izboru princa da uspije da zauzme tron susjedne zemlje, o promjeni oblika vlasti... itd. Glavni uzroci koji dovode do rata nastaju  bilo kršenjem prava ili povredom interesa jednog naroda od strane drugog, ili djela protiv dostojanstva druge nacije.
Bilo je slučajeva u kojima je rat bio vođen pod izgovorom bojazni od moralne invazije, intelektualne zaraze, političke epidemije, ili zato što je došlo do straha od drugih. Međutim, revolucija ili čak i pobuna, kada je čisto nacionalna, a bez neposredne opasnosti za druge države ne opravdava intervenciju ovih država u poslovima koje se ne tiču njih. Član 51 Povelje Ujedinjenih nacija priznaje samo tri zakonita opravdanja za vođenje rata: samoodbrana, odbrana saveznika u skladu sa odredbama ugovora i odobrenja od strane same Povelje Ujedinjenih nacija. U Bosni i Hercegovini najpoznatiji izgovor za rat (casus belli) je bilo ubistvo Franza Ferdinanda, nadvojvode Austrije i njegove supruge Sofije u Sarajevu od strane mladog srpskog nacionaliste Gavrila Principa. 
Ovaj događaj je označio početak Prvog svjetskog rata.

## Također pogledajte 
* Spisak latinskih izreka

## Reference 
Kategorija:Latinski izrazi
Kategorija:Ratovi
Kategorija:Uzroci rata
Jagoda

**Jagoda** (*Fragaria*) je rod biljaka iz porodice ruža s desetak vrsta, od koje su gotovo sve rasprostranjene u sjevernom umjerenom pojasu, a samo jedna u Čileu. Donji listovi biljaka su sastavljeni od 3 liske; od bijelih cvjetova se razvija zbirni plod (jagoda) koji na mesnatom cvjetištu nosi brojne oraščiće. Šumska jagoda (*Fragaria vesca*) rasprostranjena je u umjerenoj Evropi i umjerenoj Aziji, a udomaćila se i izvan tog područja.

Jagoda spada među najomiljenije sitno voće, a njeni plodovi dolaze najranije u proljeće. Može se saditi i na najmanjoj površini, jer jagoda daje ne samo ukusan plod, nego zbog ljepote cvijeta i ploda daje ukras vrtu.

## Sorte jagoda 
***Asieta**, najranija sorta, ima duguljast oblik ploda i vrlo je rodna, plod je sladak i aromatičan.            
***Asiropa**, dozrijeva srednje rano, oblik ploda je koničan, rodnost je obilna, okus je sladak i vrlo aromatičan.               
***Astino**, dozrijeva nešto kasnije od asirope, ima čvrsto meso, na dobrom je tlu vrlo krupna, a rodnost je obilna.              
***Seligra**, najskuplja sorta, prosječna težina ploda iznosi 100 grama, vrlo je rodna i na jednom grmu daje preko 1&nbsp;kg ploda, veličina je ploda poput mandarine, berba traje oko mjesec dana.

FraiseFruitPhoto.jpg|
Garden strawberry (Fragaria × ananassa) close-up.jpg|
Garden strawberry (Fragaria × ananassa).jpg|
Erdbeerpflücker-Durmersheim.jpg|Branje jagoda u Durmersheimu

Kategorija:Voće
Kategorija:Fragaria
Eukaliptus

[mini|250px|*[Eucalyptus globulus*]]
**Eukaliptus** je rod drvenastih biljaka iz familije Myrtaceae. Porijeklom je iz Tasmanije i Australije. Raste uglavnom u gustim šumama tih teritorija. Latinski naziv biljke je *Eucalyptus globulus*.

## Osobine i izgled 
Raste vrlo brzo i dostiže visinu od 80 metara. Stalni stanovnici ovog drveta su koale koje se hrane isključivo njegovim lišćem. Lišće eukaliptusa je plosnato i široko, a njegove ivice uvijek zauzimaju pravac sjever - jug, čime se lišće štiti od pretjeranog isparavanja na visokim temperaturama. Plod eukaliptusa je u obliku kupe sa poklopcem (riječ eukaliptus znači "onaj koji štiti"). Lišće i plod eukaliptusa imaju veoma prijatnu aromu i koriste se u liječenju oboljenja dišnih organa u obliku sirupa i tableta ili kao eterično ulje. Inače, ovo drvo izuzetno dobro pročišćava zrak pa su okoline šuma eukaliptusa veoma zdrava područja. Danas se uzgaja u mnogim zemljama toplog podneblja. Budući da jako upija vodu iz zemlje (neke vrste čak do 500 litara vode dnevno), sadi se radi isušivanja vlažnih močvarnih terena. Najčešće se upotrebljava lišće starijih grana koje je dugačko (20&nbsp;cm), kopljasto, često srpasto i pri dnu koso sa kratkom drškom, ono je kožasto i golo blijedozelene boje. U osušenom lišću ima 3% eteričnog ulja čiji je glavni sastojak cineol (eukaliptol). Eukaliptus još i upija zvuk tako da dva čovjeka s dvije različite strane drveta ne mogu  razgovarati  u daljini od deset metara.

## Razmnožavanje 
Eukaliptus se razmnožava sjemenom koje se sije krajem marta ili početkom aprila.

## Korist 
Njegov ljekoviti dio je ulje i lišće. Eukaliptus snižava temperaturu, ima antibakterijska i antivirusna svojstva. Mirisa eukaliptusa je neugodan za komarce, lišće se dodaje mješavinama čajeva protiv šećerne bolesti i živčanih bolesti. Ulje eukaliptusa se nalazi u sastavu raznih preparata koji pomažu kod reumatskih oboljenja. Primjenjuje se i kod ženskih bolesti u obliku čaja i za kupke. Eukaliptol je glavni sastojak eteričnog ulja koje se dobije destilacijom s vodenom parom iz svježeg lišća i cvjetnih pupoljaka. Eterično ulje je bezbojna ili svijetla zelenkasto žuta tekućina, karakterističnog svježeg okusa koji hladi i jakog mirisa, zbog toga se dodaje u žvakaće gume.

Kategorija:Myrtales
Dražen Dalipagić

**Dražen Dalipagić "Praja"** bivši je jugoslavenski košarkaš i srbijanski trener. Bio je jedan od najdominantnijih košarkaša krajem 1970-ih i početkom 1980-ih.

## Karijera 
Košarkom se počeo baviti s 19 godina, a samo dvije godine poslije počeo je igrati za reprezentaciju tadašnje Jugoslavije. Za nju je odigrao 243 utakmice i osvojio brojne medalje na raznim takmičenjima.

Na evropskim prvenstvima osvojio je tri zlatne medalje, na svjetskim četiri (srebro 1974, zlato 1978. te bronza 1982. i 1986), što je međunarodni rekord, te tri olimpijske medalje (srebro 1976, zlato 1980. i bronza 1984).

Igrajući za KK Partizan (1971–1980, 1981–1982), proglašen je najboljim košarkašem Evrope 1977, 1978. i 1980.

Dana 10. septembra 2007. primljen je u Kuću slavnih.

## Privatni život 
Osnovnu i srednju školu završio je u Mostaru, a Višu pedagošku školu u Beogradu. Vojni rok odslužio je 1979.

Oženjen je Sonjom Požeg, nekad uspješnom teniserkom, i imaju kćer Sanju i sina Davorina, koji je također košarkaš.

## Također pogledajte 
* Spisak članova Košarkaške Kuće slavnih

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Dražen Dalipagić  na Basketball Referenceu
* Dražen Dalipagić na Košarkaškoj Kući slavnih
* Dražen Dalipagić na FIBA-inoj Kući slavnih
* Dražen Dalipagić na *Interbasketu*
* Dražen Dalipagić na FIBA Evropi
* Profil u Italijanskoj ligi  
* 50 osoba koje su najviše doprinijele Euroligi
* "Dalipagić: Srbija je zakazala kad je bilo najvažnije", Zlatan Rašidović, Al Jazeera Balkans, 12. 10. 2019.

Kategorija:Rođeni 1951.
Kategorija:Umrli 2025.
Kategorija:Biografije, Mostar
Kategorija:Jugoslavenski košarkaši
Kategorija:Jugoslavenski olimpijci
Kategorija:Kuća slavnih košarke
Kategorija:Košarkaši Partizana
Kategorija:Košarkaši Reyer Venezije
Kategorija:Košarkaši Real Madrida
Kategorija:Košarkaši Amatori Udina
Kategorija:Košarkaši Scaligera Basket Verone
Kategorija:Košarkaši Crvene zvezde
Kategorija:Košarkaši na Olimpijskim igrama 1976.
Kategorija:Košarkaši na Olimpijskim igrama 1980.
Kategorija:Košarkaši na Olimpijskim igrama 1984.
Kategorija:Osvajači zlatne medalje na Olimpijskim igrama (Jugoslavija)
Kategorija:Osvajači srebrne medalje na Olimpijskim igrama (Jugoslavija)
Kategorija:Osvajači bronzane medalje na Olimpijskim igrama (Jugoslavija)
Enis Bešlagić

**Enis Bešlagić** (rođen 6. januara 1975) jest bosanskohercegovački pozorišni i filmski glumac. Rođen u Doboju, porijeklom je iz Tešnja. Diplomirao je na Akademiji scenskih umjetnosti u Sarajevu 2001. Ostvario je uloge u više od 30 predstava.

## Filmografija 
### Igrani filmovi 
### TV-serije 
#### Ostalo 
#### TV-emisije 
* *Supertalent* – član žirija (2009–2011)
* *Tvoje lice zvuči poznato* – član žirija (2014)
* *Zvjezdice* – član žirija (2015–2016)

## Nagrade 
* Nagrada "Najbolji student" Akademije scenskih umjetnosti u Sarajevu
* Nagrada "Večernjakova ruža"
* Nagrada "Večernjakov ekran" 
* Nagrada "Večernjakov pečat" – ličnost godine 2015. (za poseban angažman prilikom posjete Pape Franje BiH)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* 

Kategorija:Bosanskohercegovački glumci
Kategorija:Biografije, Doboj
Kategorija:Rođeni 1975.
Kategorija:Živi ljudi
Praonica (serija)

***Praonica*** je bosanskohercegovačka igrana serija. Projekat je pokrenula mreža televizija, Mreža Plus i izvršnu produkciju uradila je banjalučka ATV (Alternativna televizija).

## Sinopis 
Neno je vlasnik praonice u kojoj rade tri veš mašine: Jelisaveta, Mukelefa i Gertruda. Njegova praonica je u podrumu jednog nebodera, gdje niko ne može da sakrije svoj prljavi veš. Rad praonice prate Nenina majka, gospođa Kovač i djevojka Duda, koje se nikako ne podnose. Redovni posjetitelji praonice su i komšija Fabijan i Peter, stranac i gay koji želi bliže upoznati Bosnu, ali i Nenu.

## Uloge 
*Nenad Jezdić - Neno
*Zijah Sokolović - Fabijan
*Gorica Popović - Gospođa Kovač
*Emir Ovčina - Peter
*Nikolina Jelisavac - Duda
*Enis Bešlagić - Sekanin muž
*Slaven Knezović - Ivan
*Slađana Zrnić - Sekana

## Nagrade 
* Dobitnik Specijalnog priznanja 12. međunarodnog festivala u Slovačkoj

## Vanjski linkovi 
*Službena stranica serije *Praonica*

Kategorija:Bosanskohercegovačke TV-serije
Kategorija:Bosanskohercegovačke humorističke serije iz 2000-tih
Kategorija:Bosanskohercegovačke TV-serije sa početkom prikazivanja 2005.
Kategorija:TV-emisije na bosanskom jeziku
Kategorija:TV-emisije s radnjom u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Bosanskohercegovačke TV-serije iz 2000-tih
Bumerang (serija)

***Bumerang*** je humoristička hrvatska serija o dogodovštinama u redakciji male lokalne televizijske kuće Bumerang, u kojoj glavnu ulogu mlade novinarke Martine Kralj igra glumica Daria Knez. Serija je snimana po scenariju slovenske humorističke serije *TV Dober dan* (TV Dobar dan), koju je emitirala slovenska komercialna TV stanica POP TV, od jeseni 1999. godine sve do proljeća 2002. godine.

## Sinopis 
Serija počinje dolaskom nove i jako mlade novinarke Martine Kralj na TV Bumerang. Televizija je upravo dobila novog vlasnika - Thomasa Mršića, povratnika iz Australije porijeklom s hrvatskog krša. Glavni urednik je Vlatko Poklepović, koji je uspio sačuvati fotelju uprkos svim smjenama i političkim promjenama. Spletkar Poklepović, koji se panično boji jedino supruge, iza leđa novog vlasnika Mršića provodi svoju poslovnu politiku, a potezi su mu često pravno i moralno sumnjivi. To mu se često obije o glavu i dovede ga u razne nevolje, zato mu je funkcija glavnog urednika svako malo nesigurna. Najveću opasnost za Poklepovića i njegove sumnjive poslove zapravo predstavlja Martina, te mu ubrzo postaje " kamen u cipeli" . Mlada novinarka  ipak, uvijek s ogromnom željom i namjerom da napravi najbolju stvar, često zabunom povrijedi nekog drugog, i to upravo onog do kojeg joj je najviše stalo - novinara i televizijskog voditelja Emila Belamarića. Uz četiri glavna junaka "Bumeranga", u zapletima na lokalnoj televizijskoj postaji učestvuje i vesela i glamurozna tajnica Željka, čija je velika želja postati voditeljicom. Tu je i pravedna, ali oštra kantinijerka Sofija, blesavi kamerman Kiki, rastresena voditeljica vremenske prognoze Hana, mudri domar Lovro, sramežljivi montažer Antiša i povučena šminkerica Irena.

## Uloge 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Hrvatske TV-serije
Kategorija:Hrvatske TV-serije sa početkom prikazivanja 2005.
Kategorija:TV-emisije na hrvatskom jeziku
Kategorija:Hrvatske TV-serije iz 2000-tih
Kategorija:Hrvatske humorističke serije
Kategorija:TV-emisije s radnjom u Hrvatskoj
Kazimierz Nowak

mini|desno|Kazimierz Nowak
**Kazimierz Nowak** (fonetski: Kazimjež Novak, 1897–1937) je bio poljski putnik, korespodent i fotograf, rođen u Stryi. Poslije prvog svjetskog rata živio je u Poznanju.

Od 1931. do 1936. putovao je sam, pješke i biciklom po Africi. Pokrio je razdaljinu od 40.000 km https://web.archive.org/web/20070928091232/http://www.tutej.pl/pliki/cms/1754/mapa70.jpg. On je bio vjerovatno prvi čovjek koji je postigao ovako nešto. Objavljeno je u knjizi pod nazivom *Rowerem i pieszo przez Czarny Ląd* (Biciklom i pješke po Crnom Kontinentu). 

Preminuo je u Poznanju.

## Vanjski linkovi 
* Poljski službena stranica 
* "Biciklom i pješke po Crnom Kontinentu" 

Nowak, Kazimierz
Papirus

[mini|desno|300px|Egipatski bog [Oziris prikazan na papirusu]]
**Papirus** je materijal za pisanje, prenošenje poruka i pohranjivanje znanja sličan današnjem papiru. Pronašli su ga Egipćani negdje oko 2000 godina prije nove ere. Izrađivao se od samonikle močvarne biljke iz doline Nila - trske latinskog naziva *Ciperus papyrus*.

## Biljka 
Papirus je močvarna biljka slična trski koja pripada porodici oštrika. Papirus naraste do 3 m visine, a stabljika mu je mekana i zna biti debela kao ljudska ruka. Na vrhu stabljike nalaze se grane koje liče na raščupanu i neurednu kosu. Listovi papirusa su mali a biljka je snažnog korijena. Na vrhovima dugih uspravnih izbojaka razvijaju se listovi, koji liče na vlati trave i na kojima se razvijaju maleni, neugledni cvjetići.

## Upotreba 
Papirus je neko vrijeme bio jedan od egipatskih glavnih izvoznih proizvoda. U nekim su vremenskim razdobljima, na primjer, svi diplomatski dokumenti ispisivani su na papirusu sve dok ga nije istisnuo pergament. Svaki komad papirusa obilježavan je posebnim pečatom kako bi se time potvrdila njegova vrijednost.

Papirus je korišten u Egiptu približno od 2000 godine prije nove ere. U Grčku je prenesen u 7. vijeku prije nove ere, a otuda u Rim i ostale dijelove Evrope, gdje se kao materijal za pisanje koristio sve do 10. vijeka.

## Također pogledajte 
* Plinije Stariji
* Papir
* Pergament

## Vanjski linkovi 
* Leuven Homepage of Papyrus Collections
* Ancient Egyptian Papyrus – Aldokkan
* Yale Papyrus Collection Database at the Beinecke Rare Book and Manuscript Library at Yale University
* Lund University Library Papyrus Collection
* Ghent University Library Papyrus Collection 
* How Papyrus Paper is being made  

## Reference 
Kategorija:Materijali
Kategorija:Egipatski izumi
Profit

**Profit** direktno označava čisti dobitak, odnosno zaradu, tj. pozitivnu razliku u odnosu uloženo-dobiveno.

Riječ vuče svoje korijene još iz latinskog jezika, gdje je značila "pravljene (ostvarivanje) napretka", a direktno u bosanski jezik dolazi od francuske riječi "profit" - označava pozitivan prihod na investiciju od strane individualca ili poslovne operacije.

Pojam profit se razlikuje od od učenja, tako postoje dva značenja: kapitalistički i marksistički. Danas se uglavnom kapitalističko značenje profita uzima kao valjano.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:Ekonomski pojmovi
Cijena

**Cijena** je vrijednosni izraz neke robe ili usluge.

**Cijene** kordiniraju odluke proizvođača i potrošača na tržištu. Više cijene smanjuju potražnju potrošača i potiču proizvodnju. Niže cijene potiču potrošnju i obeshrabljuju proizvodnju. Cijene su ravnotežni točak u tržišnom mehanizmu.

Cijena također predstavlja količinu novca za koju se nešto prodaje.

## Također pogledajte 
* Marketing
* Marketing miks
* Mikroekonomija

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.investopedia.com/terms/e/economic-value.asp

Kategorija:Ekonomski pojmovi
Home direktorij

**Home direktorij** (ili folder ili mapa) je direktorij koji sadrži osobne datoteke (ili fajlove) određenog korisnika sistema.

Na Unixolikim sistemima u to spadaju konfiguracijske datoteke (najčešće su skrivene, nazivi im počinju sa tačkom), dokumenti, programi itd. Home direktorij je definisan kao dio korisničkog računa (u */etc/passwd* datoteci). Na mnogim sistemima - uključujući većinu Linux distribucija i varijanti BSDa (primjerice OpenBSD), home direktorij svakog korisnika je u formi /home/imekorisnika. Home direktorij root korisnika (administrator, ima sva prava na sistemu) je /root ili /var/root (na Mac OS X-u).

## Reference 
## Vanjski linkovi 
Kategorija:UNIX