open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ubistva po abecedi

***Ubistva po abecedi*** () jest kriminalistički roman Agathe Christie u kojem su glavni likovi Hercule Poirot, kapetan Arthur Hastings i viši inspektor Japp. Prvi put je objavljen u Ujedinjenom Kraljevstvu 6. januara 1936. u izdanju Collins Crime Cluba dok je u SAD-u objavljen 14. februara iste godine.

## Radnja 
Serijski ubica šalje Poirotu telegram u kojem mu najavljuje ubistvo. Ubica se potpisuje kao A.B.C.. Poirot sa Hastingsom (koji se vratio s odmora) odlazi do Jappu i pokazuje mu pismo. Ubistvo se zaista dogodilo. Žrtva je Alice Ascher, vlasnica trgovine iz Andovera, ubijena u svojoj radnji. Poirotu dolazi drugo pismo koje govori o drugom ubistvu pod slovom B. To je Betty Barnard iz Bexhilla. Treća žrtva sa slovom C je Sir Carmichael Clarke, bogataš iz Churstona. Jedino što povezuje ubistva je *Vodič za željeznice ABC*. Poirot zaključuje da je ubica poznavao sve osobe. Nakon toga policiji se predao Alexander Bonaparte Cust. Slučaj ja završen, no Poirot nije zadovoljan jer Cust pod prisilom dokaza protiv njega tvrdi da je počinio ubistva, no nije siguran da se sjeća što je sve počinio. Na kraju se ispostavlja da je ubica brat Carmichael Clarka, treće žrtve.

## Ostalo 
Poirotovo objašnjenje o savršenom zločinu kasnije je pretvoreno u roman *Cards on the Table*.

## Ekranizacija 
# 1966. sa Tonyem Randallom u glavnoj ulozi
# 1992. sa Davidom Suchetom u glavnoj ulozi

## Reference
Kategorija:Djela Agathe Christie sa Herculeom Poirotom
Kategorija:Knjige iz 1936.
Ubistvo u Mezopotamiji

***Ubistvo u Mezopotamiji*** () jest roman Agathe Christie iz 1936. koji prikazuje Poirotove doživljaje u Aziji.

## Radnja 
Prateći svog prijatelja Hastingsa u Irak, na arheološke iskopine, Hercule Poirot dobit će neočekivan zadatak: otkriti ubicu gospođe Leidner, supruge arheologa dr. Leidnera. Žrtva je primala prijeteća pisma koja su nosila potpis njenog prvog muža, ali je on nastradao u nesreći putničkog voza. Je li možda preživio nesreću? Nije li se možda njegov mlađi brat osvetio u njegovo ime? Je li se gospođica Johnson željela riješiti protivnice kako bi stekla ljubav svog šefa? Ili je možda Richard Carey ubio ženu za koju je javno govorio da je mrzi? I koliko će se još smrti dogoditi prije nego što Poirot otkrije ubicu?

Kategorija:Djela Agathe Christie sa Herculeom Poirotom
Kategorija:Knjige iz 1936.
Karte na sto

***Karte na sto*** () jest roman Agathe Christie iz 1936. s Herculeom Poirotom.

## Radnja 
Gospodin Shaitana skuplja burmutice, egipatske starine – i ubice. Neosuđene ubice ("ti su neizbježno drugorazredni") nego ubice koje policija nikada nije uhvatila niti zatvorila. Poziva Herculea Poirota da se "upozna" sa zbirkom. No, već prije kraja vecčeri sakupljač postaje žrtva svojih izložaka.

Kategorija:Djela Agathe Christie sa Herculeom Poirotom
Kategorija:Knjige iz 1936.
Smrt na Nilu

***Smrt na Nilu*** () jest kriminalistički roman Agathe Christie iz 1937. s Herculeom Poirotom.

## Radnja 
Bogata i lijepa Linnet Ridgeway udala se za Simona Doylea, mladića kojeg je preotela svojoj najboljoj prijateljici Jacquelini De Bellefort. Linnet i Simon odlaze na medeni mjesec u Egipat, ali ljubomorna i ogorčena Jacqueline svuda ih prati i pravi scene. Kad par krene na krstarenje Nilom, na brodu se pojavi i Jacqueline. Tamo se zatekne i Hercule Poirot, koji je na odmoru, a uskoro mu se pridruži prijatelj, pukovnik Race. Nakon posebno žestokog Jacquelininog ispada jedne večeri, Linnet je ujutro pronađena mrtva u svojoj kabini. Poirot i Race počinju istragu.

## Zanimljivosti 
Ljubitelji Agathe Christie njen roman iz 1937. *Smrt na Nilu* vjerovatno poznaju i po ekranizaciji iz 1978, u kojoj je Herculea Poirota glumio Peter Ustinov. Ni televizijski film iz 2004, u režiji Andyja Wilsona, sigurno ih neće razočarati: priča je jednako napeta, a scenografija jednako raskošna, oba filma snimana su na istom brodu, dok slavnog belgijskog detektiva glumi sad već nezamjenjivi David Suchet. Uz članove ljubavnog trougla, Poirot na svom putovanju upoznaje i druge pripadnike međunarodnog visokog društva, od kojih mnogi, usprkos bogatstvu ili položaju, imaju svoje mračne tajne.

Kategorija:Djela Agathe Christie sa Herculeom Poirotom
Kategorija:Knjige iz 1934.
Nijemi svjedok

***Nijemi svjedok*** ( ili *Poirot Loses a Client*) jest kriminalistički roman Agathe Christie iz 1937. s Herculeom Poirotom i Satnikom Hastingsom u glavnim ulogama.

## Radnja 
Simpatični foksterijer Bob prilično je napastan kad mu se posjetilac sviđa ili kad mu želi nešto reći. Od prvog dana takav je prema Herculeu Poirotu, koji je sa svojim vjernim Hastingsom u posjetu na imanju gospođe Emily Arundel, Bobove vlasnice. Emily ima dvije nećakinje i nećaka, koji ne skrivaju da očekuju bogato nasljedstvo poslije njene smrti. Charles, koji se bavi utrkama čamcem, čini se najnestrpljiviji. Njegova sestra Theresa jedva čeka novac kojim bi popravila kuću, a nećakinja Bella, udata za ljekara Grka treba novac kako se sa porodicom ne bi morala seliti u Grčku, jer je njen muž u Engleskoj izgubio posao. Kad gospođa Emily doživi nesreću, nikome to nije sumnjivo, osim Poirotu. Međutim, Bob je jedini koji zna istinu. A kad stara gospođa umre od trovanja, Poirot se okrivljuje što nije spriječio zločin. Bob je ponovno jedini koji zna istinu, a Poirot je jedini koji će razumjeti njegov jezik. Osim nećaka, motiv za ubistvo možda imaju i družbenica Wilhelmina, te dr. Grainger, koji gospođu Arundel liječi od jetrenih tegoba.

Kategorija:Djela Agathe Christie sa Herculeom Poirotom
Kategorija:Knjige iz 1937.
Harpija

[mini|[Matthius Merian: Harpija, 1660.]]

**Harpije** (grč. **Ἅρπυιαι**, *Harpuiai*) ptice su s licima žena; božice oluje. Najčešće su prikazivane kao otimačice i pljačkašice.

## Karakteristike 
Harpije nisu uvijek bile zle. Jedna je Harpija sa Zefirom, zapadnim vjetrom, bila majka Ahilejevih konja, kako tvrdi Homer u svojoj *Ilijadi*. Isprva su bile božice oštrog vjetra, a odnosile su duše mrtvih u Had te su se vrlo rijetko upletale u život bogova i ljudi.

Harpije:
* **Ela** ("okretna poput oluje", "goropadna")
* **Kelena** ("tamna"), znana i kao **Podagra** ("brzonoga")
* **Okipeta** ("brzoleta")

Homer ih spominje nekoliko, ali poimence samo Podagru. Hesiod spominje Elu i Okipetu. Vergilije spominje Okipetu.

Hesiod ih je u svojoj *Teogoniji* nazvao stvorenjima s lijepom kosom. Harpije su isprva bile prikazivane kao ne baš lijepa stvorenja, a kasnije ih se počelo prikazivati prekrasnima, usporedno sa sirenama. U srednjem vijeku zvali su ih djevice-orlovi.

## Mitologija 
[mini|[Jacob van Maerlant: Harpija, 1350.]]

Harpije su bile Iridine sestre, Tifonove i Ehidnine kćeri. Prema drugome izvoru, otac im je bio Taumant, a majka Okeanide Elektra. Fineh, kralj Trakije imao je dar proroštva. Prema jednom izvoru, kažnjen je jer je proročanstvima previše otkrivao, a prema drugome jer je počinio zločin nad sinovima iz prvoga braka. Zeus je bio ljut na nj te ga je kaznio ostavivši ga na ostrvu s hranom koju nikad nije mogao jesti. Naime, Harpije bi uvijek došle i ukrale hranu iz njegovih ruku prije nego što bi je uspio pojesti, a ono što nisu bile pojele, zagadile bi izmetom. Ovo se nastavljalo sve dok nije stigao Jazon s Argonautima.

Boreadi, Kalais i Zet, krilati sinovi Boreja, sjevernog vjetra, uspjeli su otjerati Harpije, ali ih nisu ubili. Naime, Irida je obećala da Harpije više neće uznemiravati nikoga te su se one vratile u svoju pećinu na Kreti. Zahvalan za njihovu pomoć, Finej je Argonatima pomogao rekavši im kako da prođu Simplegade, začarane stijene.

Eneja je također susreo Harpije na njihovu boravištu u Strofadima gdje su Trojancima krale hranu. Celaeni ih je proklela rekavši da će biti toliko gladni da će jesti stolove prije nego što stignu na kraj putovanja, a Trojanci pobjegoše u strahu.

## Također pogledajte 
* Sirena (mitologija)
* Tantal (mitologija)

## Literatura 
* Homer: *Ilijada*, *Odiseja*
* Hesiod: *Teogonija*
* Vergilije: *Eneida*
* Ovidije: *Metamorfoze*

Kategorija:Grčka mitološka stvorenja
Saudijski rijal

desno|300p
**Saudijski rijal** (oznaka valute: **SAR**) je zvanična valuta Saudijske Arabije i označava se ''''* ili SR.

## Historija 
Rijal je postao valuta Saudijske Arabije od njenog osnivanja, a ranije je bio valuta arapske pokrajine Hidžaz. Hidžaski rijal je prvobitno bio ekvivalentan 20 turskih *guruša* (groša), te je bio podijeljen na 20 guruša (groša), a svaki guruš na 40 para.

Kasnije, vrijednost rijala je postavljena na vrijednost velikog talera Marije Tereze, odnosno 22 turska guruša. Ta podjela na 22 *guruša'' je ostala i dalje, iako je rijal kasnije promijenio bazu računanja.

1960. godine, sistem se promijenio na bazi 1 rijal = 20 guruša, i tako je ostalo do 1963, do uvođenja halala, vrijednog 1/100 rijala. Danas, saudijske kovanice imaju obje denominacije: jednu u halalima, a drugo u gurušima.
Trenutno su aktuelni planovi u Saudijskoj Arabiji da se rijal zamijeni sa zajedničkom valutom zemalja Perzijskog zaljeva, po uzoru na **euro**.

## Denominacija 
Saudijska monetarna agencija (SAMA) je izdala novčanice u denominacijama od 1, 5, 10, 50, 100 i 500 rijala, te kovanice od 5, 10, 25, 50 i 100 halala. Kovanica od jednog halala je povučena iz opticaja. Postoje i specijalne novčanice od 20 i 200 rijala izdane povodom stote godišnjice Kraljevine.

## Fiksni kurs 
Juna 1986, rijal je zvanično vezan za specijalna prava vučenja (**SDR**). U praksi, to je značilo zvanični kurs od 1 US dolar = 3,75 rijala odnosno 1 rijal = 0,26666667 dolara. Ovaj kurs je zvanično stupio na snagu od 1. januara 2003. godine.

## Vanjski linkovi 
* Novčanice iz islamskih zemalja

Kategorija:Azijske valute
Kategorija:Saudijska Arabija
Kategorija:Ekonomija Saudijske Arabije
Kategorija:Valute u optjecaju
Kategorija:Fiksni devizni kurs
Uzbečki jezik

**Uzbečki jezik** (uzb. O'zbek tili, O'zbekcha) je najrasprostranjeniji turkijski jezik u srednjoj Aziji. U Uzbekistanu je maternji jezik većini stanovništva a ujedno i zvanični državni jezik.
Uzbečki pripada jugoistočnoj grupi turkijskih jezika (ujgurskoj grani). Srodan mu je ujgurski jezik kojim se govori u kineskoj pokrajini Xinjiang (Hinjang).
Današnji standardni oblik jezika potiče neposredno od čagatajskog jezika.

## Rasprostranjenost 
Uzbečkim govori više od 50 miliona ljudi širom svijeta.

U državama ZND-a živi 16,5 miliona ljudi koji govore nekim dijalektom uzbečkog jezika. U Uzbekistanu preko 99% Uzbeka govori ga kao maternji jezik. U susjednom Tadžikistanu uzbečkim govori 1,5 milion ljudi, u Kazahstanu 678 487, u Kirgistan 1,1 milion. a u Turkmenistanu 512 652 ljudi.

U kineskoj pokrajini Xinjiang prema popisu stanovništva iz 1990. godine uzbečkim govori još samo 3000 ljudi.

## Reference 
Kategorija:Jezici u Uzbekistanu
Kategorija:Aglutinativni jezici
Kategorija:Uzbekistanska kultura
Kategorija:Turkijski jezici
Hiron

[mini|Hiron poučava [Ahileja sviranju lire, 65. - 79.]]

**Hiron** (grč. **Χείρων**, *Kheírôn* = ruka) sin je Krona i okeanide Filire; Kentaur i odgajatelj mnogih grčkih junaka.

## Mitologija 
Kentauri su bili zloglasni kao nasilni i nekulturni pijanice. Za razliku od njih, Hiron je bio pravi kontrast, inteligentan, civiliziran i ljubazan. Bio je stručnjak za umjetnost, lov i medicinu, a također i proricanje. Bio je Okirojin otac, s nimfom Hariklom, a živio na gori Pelion.

Hiron je odgajao i poučavao brojne grčke junake i bogove - Asklepija, Aristeja, Ajanta, Tezeja, Ahileja, Jazona i Herakla. Imao je dar kojim je omogućio svojim učenicima da otkriju svoje najveće potencijale.

### Hironova smrt 
Bio je Kronov sin i Titan te nije mogao umrijeti. Ostao je posljednji Kentaur i želio je žrtvovati svoj život da bi omogućio čovječanstvu da koristi vatru. Budući da je bio besmrtan, Heraklo se dogovorio sa Zeusom da razmijeni Hironovu besmrtnost za život okovanog Prometeja.

Dok je Heraklo izvršavao svoj zadatak u kojem je trebao ubiti erimantskog vepra, večerao je s Folom. Heraklo je zatražio vina, a Fol mu je dao sveto Dionizovo vino koje je privuklo Kentaure prevođene Nesom koji su se skupili vani. Heraklo je na njih ispalio strijele, a oni su ih gađali kamenjem, drvećem i stijenama. Jedna je strijela, umočena u otrovnu Hidrinu krv, pogodila i Hirona. Hiron ju je izvukao iz tijela i upitao se kako tako mala strijela može uzrokovati toliko smrti i uništenja. U tom je trenutku umro, odrekao se svoje besmrtnosti, a bogovi su ga postavili kao sazviježđe Strijelca na nebu. U novije je vrijeme s njime poistovjećivano sazviježđe Kentaura.

## Vanjski linkovi 
* Hiron u klasičnoj literaturi i umjetnosti 
* Hiron u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Grčka mitološka stvorenja
Donje Ljubinje

**Donje Ljubinje** je naselje Sredačke župe kod Prizrena.

Naselja su tipično zbijenog tipa. Kroz Donje Ljubinje protiče rijeka Ljubinska bistrica koja nastaje iz Slapske (koja je prepuna vodopada), Duečke i Pobenice.

## Historija
U drugoj polovini 18. vijeka stanovništvo Ljubinja primilo je islam. Tokom osmanlijske vladavine mještanima Donjeg Ljubinja je glavno zanimanje bilo stočarstvo. U pomenutom periodu  6-7 domaćinstva su imala 70-150 svojih ovaca. Bilo je 17 katuna (bačila). Bez obzira na velike površine pod livadama (190 hektara) i 542 hektara pod pašnjacima i u ovom selu naglo je počeo opadati interes za stočarstvom u drugoj polovini 20. vijeka.

Pljačke stoke su jedan od od razloga gubljenja interesa za stočarstvom. Za vrijeme Kraljevine Jugoslavije je postavljena žandarmerijska stanica na mjestu zvanom Vardišta kako bi se brzo reagovalo na dolazak pljačkaša (uglavnom iz Albanije). U 20. vijeku veliki broj radno sposobnog stanovništva otišlo je u Grčku, Tursku, Rumuniju i SAD. Do Grčke se putovalo pješice 7-8 dana.

Kao i u ostalim selima Sredačke Župe i ovdje se gladovalo u periodu bugarske okupacije kad su ljudi morali da nabavljaju žito iz Makedonije prelazeći pješke preko Šar-planine. Mnogi su tokom tih zimskih marševa umrli na planini zbog hladnoće u pokušaju da spase svoje porodice od gladi.

U centru sela je stara džamija koja je 1930. godine adaptirana dok je krajem 20. vijeka izgrađena i nova džamija sa minaretom. Godine 1926. otvorena je prva škola koja je radila sve dok nije 1930. izgrađena nova školska zgrada. Godine 1951. je učinjen pokušaj formiranja osmogodišnje škole, ali se od toga ubrzo odustalo. Ipak je 1962. pokrenuta osmogodišnja škola. Savremena zgrada osnovne škole je podignuta na mjestu dotadašnje zgrade osnovne škole.

## Geografija
**Koordinate**
* Sjeverna geografska širina: 42°08'02.49"
* Istočna geografska dužina: 20°51'30.00"
* Nadmorska visina: 880–960 m

## Stanovništvo 
Ukupno: 3200 [Bošnjaci 100%]

## Također pogledajte 
*Sredačka Župa
*Prizren
*Bošnjaci Kosova

## Vanjski linkovi 
Kategorija:Naselja na Kosovu
Kategorija:Naselja u Prizrenu
Himera

mini|Himera, apulijska posuda iz 4. vijeka p. n. e.

**Himera** (grč. **Χίμαιρα**, *Chímaira* = koza; bos. zmijolav) u grčkoj mitologiji je pustinjska neman u Likiji, spada u legendarne zvijeri.. U prenesenom značenju znači neostvariva zamisao, mašta, tlapnja, san, priviđenje, sablast.

## Mitologija 
Himera je sačinjena od dijelova mnoštva životinja. Tifonov i Ehidnin potomak te Kerberova i Hidrina sestra. Opisi variraju u zavisnosti od izvora, neki tvrde da je imala kozje tijelo, zmijski ili zmajski rep te lavlju glavu, a drugi tvrde da je imala i kozju i lavlju glavu, ali zmijski rep. Uglavnom se smatra ženkom, a svi se izvori slažu da je bljuvala vatru bar iz jedne od glava.

Oni koji bi vidjeli Himeru, završili bi brodolomom ili bi viđenje bilo popraćeno prirodnim katastrofama poput erupcija vulkana. U srednjovjekovnoj kršćanskoj umjetnosti, prikazivana je kao simbol Sataninih snaga.

[mini|[Belerofont ubija Himeru, freska u Berlinu]]

Izvori kažu da je s bratom Ortom imala vezu te da je rodila nemejskog lava i Sfingu. 

### Belerofont 
Belerofont je iz nehaja ubio svog brata te je prognan u Likiju. Tamo je, da bi se iskupio, poslušao zapovijed kralja Jobata koju mu je zapovjedio da ubije čudovišnu Himeru. Atena mu je darovala krilatog konja Pegaza uz čiju je pomoć uspio pobijediti Himeru na gori Helikon. Neki izvori donose da je probo kopljem, neki da je namjestio svoje koplje pod njen vatreni dah koji je otopio olovo koje je otrovalo, a neki da je odsjekao jednu od tri njene glave.

## Također pogledajte 
* Mantikora

## Literatura 
* Apolodor: *Biblioteka* (1. knjiga)
* Vergilije: *Eneida* (6. pjevanje)
* Homer: *Ilijada* (6. pjevanje)
* Ovidije: *Metamorfoze* (6. pjevanje)
* Hesiod: *Teogonija*

Kategorija:Grčka mitološka stvorenja
Mantikora

mini|Mantikora

**Manticore** ili **Mantikora** u grčkoj mitologiji mitološko je biće, vrsta Himere s ljudskom glavom (često s rogovima, sivim očima, tri reda željeznih zubi i glasnom rikom poput trube), lavljim, katkad crveno obojenim tijelom i zmajevim ili škorpionovim repom kojim može pucati otrovne dlake da bi onesposobila plijen. Katkad se prikazuje i s velikim krilima.

## Etimologija 
Mantikorino ime perzijskog je porijekla: *martya* = čovjek + *xwar-* = jesti. Grci su netačno preuzeli perzijski izgovor te je na grčkome ta riječ glasila *mantikhoras*, a potom je prešla u latinski gdje je poprimila oblik *mantichora*.

## Karakteristike 
[mini|lijevo|Rochesterski bestijarij, prikaz Mantikore, [13. vijek]]

Opisao ju je Ktezije, grčki ljekar i historičar te je tako došla u evropsku mitologiju. Poslije je to učinio Pauzanije govoreći o mantikori kao lavu te da je to samo indijski mit nastao zbog velikog straha od same zvijeri. Plinije Stariji vjerovao je mitu, a njegovi su opisi bili cijenjeni te se u njih vjerovalo.

Mantikora je bila ilustrirana u bestijarijima, a i u grbovima, posebice tokom 16. vijeka, a također je utjecala na maniristička prikazivanja u slikama i ukrasnim djelima. Poslije je zamjenjivana sa Sfingom, posebno od 17. vijeka i 18. vijeka u Francuskoj.

## Vanjski linkovi 
* Mantikora - srednjovjekovni bestijarij 
* Mantikora - legenda i simbolizam 

## Reference 
Kategorija:Grčka mitološka stvorenja
Lernejska Hidra

[mini|[Gustave Moreau: Heraklo i lernejska Hidra, 1876.]]

**Lernejska Hidra** u grčkoj mitologiji stvorenje je sa zmijskim tijelom i mnogo zmijskih glava te otrovnim dahom; Tifonov i Ehidnin potomak. Lernejsku Hidru ubio je Heraklo kao jedan od svojih zadataka, a ona je sama živjela u Lernejskom jezeru u Argolidi.

## Mitologija 
Heraklov zadatak bio je ubiti lernejsku Hidru. Stigao je do Lernejskog jezera gdje je ona živjela. Prekrio je usta i nos tkaninom da ne bi udisao otrovne pare te je ispalio goruće strijele u njen brlog da bi je izmamio. Potom se suočio s njom te joj je srpom odsjekao glavu, ali kad bi to učinio, narasle bi nove dvije.

[mini|lijevo|200p|[Antonio Pollaiuolo: Heraklo i Hidra, 15. vijek]]

Apolodor donosi da je Heraklo shvatio da ovako ne može pobijediti Hidru te je zamolio svog nećaka Jolaja za pomoć. On se dosjetio (možda ga je nadahnula Atena da spale rane nakon što odsjeku glavu. Heraklo je odsjekao glavu, a Jolaj je spalio rane i to je ubilo Hidru. Jednu njenu besmrtnu glavu postavio je ispod velikog kamena na svetom putu između jezera i Eleja, a potom je umočio strelice u Hidrinu otrovnu krv i tako završio zadatak.

Druga verzija priče govori da je, nakon što bi osjekao svaku glavu, umočio mač u Hidrinu krv i koristio njen otrov da glave ne bi ponovno narasle. Jedna verzija priče donosi da je Hera poslala raka da mu grize noge i da ga gnjavi nadajući se da će biti uzrok njegovoj smrti. Poslije ga je postavila kao sazviježđe Rak na nebu da slijedi Lava, Heraklovog simbola.

Hera i Euristej poslije su rekli da je zadatak nevažeći jer mu je nećak pomogao te je, umjesto prvobitnih deset, Heraklo morao izvršiti dvanaest zadataka.

Heraklo je poslije koristio otrovne strelice da bi ubio Kentaura Nesa. Njegova otrovana krv naposljetku je ubila i samog Herakla nakon što je Nes dao Dejaniri otrovanu košulju koju je ona poklonila Heraklu bjevši ljubomorna na drugu ženu.

Grčka riječ za strelice - *toxon* povezana je s grčkom riječju za otrov - *toxis*, što bi se mitološki povezalo time da je Heraklo stvorio otrovne strelice iz Hidrine krvi.

## Vanjski linkovi 
* Hidra u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

Kategorija:Grčka mitološka stvorenja
Kentaur

[mini|Kentaur, [rimska kopija grčkog originala iz 2. vijeka p. n. e.]]

**Kentauri** (grč. **Κένταυροι**, *Kéntauroi)*) bića su iz grčke mitologije. Kentaur je polukonj i polučovjek koji šeće šumama i voli samoću. Često ih prikazuju kao raskalašena i nagla bića. Jedini izuzetak je Hiron. Izvrsni su ratnici, a hrane se sirovim mesom.

## Etimologija 
Kentaursko grčko ime Κένταυρος, *Kentauros* moglo bi biti složenica od *ken* i *tauros* što znači probadajući bik, ali bi također moglo označavati i ubicu bikova.

## Mitologija 
### Borba s Lapitancima 
[mini|[Sebastiano Ricci: Borba Kentaura i Lapitanaca, 1715.]]

Kentauri su najpoznatiji zbog borbe s Lapitancima. Naime, htjeli su oteti Hipodamiju i ostale žene na dan njena vjenčanja s kraljom Piritom, Iksionovim sinom. Ondje je bio prisutan i Tezej, junak i osnivač gradova, koji je pomogao Piritu. Jedan lapitski junak, Kenej, koga oružje nije moglo raniti, bio je pretučen od Kentaura kamenjem i granama drveća. No, na kraju su Kentauri pobijeđeni i uništeni. Kao i Gigantomahija i Titanomahija, i ovaj je rat metafora borbe između civiliziranosti i barbarizma.

### Kentauri 
[mini|lijevo|150p|[Heraklo i Nes, 7. vijek p. n. e.]]

Pjesnik Pindar iznosi da je Kentaurima otac bio Kentaur, sin lapitskog kralja Iksiona i kraljice Nefele, utjelovljenja oblaka. Poslije je mlađi naraštaj Kentaura izgubio svoju surovost te su se pridružili Dioniziovoj pratnji - Satirima.

Moguće je da su isprva Kentaurima smatrani Tesalijci koji su stalno jahali konje, a kasnije se ta metafora pretvorila u mit. Homer Kentaure naziva više zvijerima nego ljudima.

Najpoznatiji Kentauri bili su Nes, Hiron, Fol i Eurition koji su bili likovi u pričama o Heraklu.

Najpoznatiji je bio Hiron koji se razlikovao od ostalih kentaura. Kentauri su bili zloglasni kao nasilni i nekulturni pijanice. Za razliku od njih, Hiron je bio pravi kontrast, inteligentan, civiliziran i ljubazan. Bio je stručnjak za umjetnost, lov i medicinu, a također i proricanje. Odgajao je i poučavao brojne grčke junake i bogove; imao je dar kojim je omogućio svojim učenicima da otkriju svoje najveće potencijale.

## Također pogledajte 
* Hiron
* Minotaur
* Strijelac (znak)
* Satiri

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Kentauri u klasičnoj literaturi i umjetnosti 
* Mitovi o Kentaurima 

Kategorija:Grčka mitološka stvorenja
Darwin

*Charles Darwin (1809–1882), naučnik koji je postavio teoriju evolucije
*Darwin (operativni sistem), BSD operativni sistem za računare
*Darwin (Australija), glavni grad australijske Sjeverne teritorije

## Također pogledajte 
* Darwinov dan
Sully Prudhomme

**Sully Prudhomme** - pravo ime *René François Armand Prudhomme*, (16. mart 1839. - 7. septembar 1907.), je francuski književnik iz doba Parnassianskog pokreta, pokreta koji je htio obnoviti eleganciju romantizma u francuskoj poeziji. Godine 1901. je prvi dobio Nobelovu nagradu za književnost

Prudhomme je studirao nauku, ali zbog očne bolesti nije mogao nastaviti karijeru. Prvo je radio u tvornici, a 1860. je počeo studirati pravo. Godine 1865. je počeo pisati malenkolične pjesme inspirirane ljubavi. *Stances at poemes* (1865) sadrži njegovu najpoznatiju poemu *Razbijena vaza*. *Trials* i *Solitude* su također pisane u tom njegovom početnom sentimentalnom stilu.

Prudhomme se kasnije posvetio lirici Parassinista pišući djela tako da predstavi filozofske koncepte u obrnutom smislu. Najpoznatija djela u toj seriji su mu *Pravda* (1878) i *Sreća* (1888). Ta su djela kasnije pretvorena u faustijanski način ljubavi. U Francusku akademiju primljen je 1881.

## Djela 
* *Stances et poèmes* (pjesme, 1865)
* *Les épreuves* (pjesme, 1866)
* *Les solitudes* (1869)
* *Les destins* (pjesme, 1872)
* *La justice* (pjesme, 1878) 
* *Croquis italiens*
* *Les vaines tendresses* (1875)
* *Le prisme* (pjesme, 1886)
* *Le bonheur* (pjesme, 1888)
* *Testament poétique* 
* *Journal intime*
* ''Réfléxions sur l'art des vers* (1892)
* *Épaves'', (pjesme, 1908)

## Reference 
Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za književnost
Kategorija:Francuski pisci
Kategorija:Članovi Francuske akademije
Kategorija:Biografije, Pariz
Kategorija:Rođeni 1839.
Kategorija:Umrli 1907.
Giosuè Carducci

**Giosuè Carducci** (Val di Castello pokraj Luce, 27. juli 1835. - Bologna, 16. februar 1907.), italijanski pjesnik.

U mladosti republikanac, a poslije monarhist Carducci je osnovao neoklasicistički književni pokret, koji poezijom reagira na romantizam svojega doba. U njemu se osjeća historijsko-patriotska tendencija te parnasovski odraz i veza sa suvremenim evropskim strujanjima. Poeziji, koja mu 1906. donosi Nobelovu nagradu za književnost, najviše je dao zbirkom *"Novi stihovi"*. Poznat je i kao kritičar i prozni pisac.

## Djela 
* Rime (1857)
* Juvenilia (1857)
* Inno a Satana (1865)
* Levia Gravia (1868)
* Studi letterati (1874)
* Bozetti critici e discorsi letterari (1876)
* Odi Barbare (1877)
* Giambi ed epodi (1882)
* Ça ira (1883)

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://newcriterion.com/article/four-poems-by-giosue-carducci/

Carducci, Giosuè
Carducci, Giosuè
Kategorija:Biografije, Pietrasanta
Kategorija:Rođeni 1835.
Kategorija:Umrli 1907.
Gifu (čvor)

* Gifu, grad u Japanu
* Gifu (prefektura), prefektura u Japanu
* Gifu (distrikt), distrikt u prefekturi Gifu u Japanu
* Gifu (zamak), zamak u gradu Gifu
Lovćen

mini|desno|250px|Njegošev mauzolej
**Lovćen** je planina u Crnoj Gori, smještena u jugozapadnom dijelu Crne Gore, u centralnom dijelu planinskog lanca iznad obale Jadranskog mora od Orjena do rijeke Bojane. Godine 1952. proglašen je nacionalnim parkom.

Uzdiže se iznad Boke kotorske i opjevan je u mnogim spjevovima te u crnogorskoj himni "Oj, svijetla majska zoro".

Visinom se ističu dva vrha: Štirovnik (1749 m) i Jezerski vrh (1657 m). Na Jezerskom vrhu je mauzolej crnogorskog pjesnika Petra Petrovića Njegoša, gdje je i sahranjen. Na nadgrobnoj ploči uklesan je grb Crne Gore s krstom i natpis "Njegoš 1813–1851." Crnogorski knez i gospodar sahranjen je na nižem vrhu jer se on dobro vidi iz Njegoševog rodnog mjesta – Njeguši.

Na planini su brojne vrtače i uvale u dva krška polja: Cetinjsko i Njeguško. Lovćen je bezvodan, a samo su Ivanova korita bogata vodom.

## Nacionalni park Lovćen 
Nacionalni park prostire se na 6220 hektara. Proglašen je 1952. i ima veliku kulturno-historijsku važnost za stanovništvo Crne Gore.

Njegošev mauzolej u Nacionalnom parku smatra se remek-djelom kipara Ivana Meštrovića, koji je uspješno napravio spoj arhitekture i umjetnosti.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Službeni sajt NP Lovćen
Nebregošte

**Nebregošte** je selo u Sredačkoj Župi, Prizren, Kosovo.

Nebregošte se prvi put pominje u Hrisovulji Cara Dušana iz 1348. godine. U selu živi 400 stanovnika. Stanovnici sela su etnički Bošnjaci.

## Geografija 
Selo je zbijenog tipa. Potok koji teče kroz selo dijeli selo na dva zaseoka. Toponimi sela su Asanov potok, Torista, Pirov potok, Zabev, Krs i Vrtina.

## Historija 
Moderna historija sela počinje u 1948. godini kada je sagrađena zgrada za potrebe lokalne osnovne škole. Prije izgradnje škole u selu djeca su išla u školu u okolna sela Donje Ljubinje i Manastirica. Nekoliko godina kasnije je u blizini škole je napravljena i moderna stambena zgrada. U 1975. godini selo je spojeno sa Rečanom makadamskim putom dužine 4 kilometra.

1978. napravljena je kaptaža na izvoru Torista u dužini od četiri kilometra i dovedena zdrava voda za piće. Pored vodovoda mještani su izgradili kanalizaciju koristeći Asanov potok, koji dijeli selo na dva zaseoka i Pirov potok, koji po vjerovanju ima lijekovite vode, za odvod kanalizacione mreže. U istoj godini izgrađena je i električna mreža.

Između 1985. i 1995. put Rečane - Nebrogošte je asfaltiran samodoprinosom stanovnika sela.

## Privreda 
## Također pogledajte 
*Sredačka Župa

## Vanjski linkovi 
*Ganija Nebregošte
*Web stranica o Nebregoštu

Kategorija:Naselja u Prizrenu
Kategorija:Naselja na Kosovu
Trnovo (Šekovići)

**Trnovo** je naseljeno mjesto u općini Šekovići, Bosna i Hercegovina. Od Šekovića je udaljeno 7,16&nbsp;km u pravcu jugozapada, na nadmorskoj visini od 718 m.
 
Na lokalitetu u zaseoku Glišići, smještena je nekropola stećaka sa 28 stećaka. Proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt općine Šekovići
Radoslav Pavlović

**Radoslav Pavlović-Radenović** je bio bosanski vojvoda i istaknuti predstavnik loze Pavlovići.
 
Radoslav Pavlović sin je kneza Pavla Radinovića. Poslije ubistva oca kneza Pavla Radinovića 1415., zajedno sa bratom Petrom Pavlovićem i uz pomoć Osmanlija napada vojvodu Sandalja Hranića kojeg su okrivljivali za očevu smrt. Radoslav Pavlović preuzima vodstvo među Pavlovićima 1420. nakon smrti svoga brata Petra. 

Smirivanje odnosa Pavlovića i Kosača rezultiralo je bračnom vezom. Vojvoda Radoslav oženio se Teodorom, kćerkom kneza Vukca Hranića Kosače i sestrom kasnije poznatog vojvode Stjepana Stjepan Vukčić Kosača. U braku su imali tri sina: Ivaniša, Petra i Nikolu. Više godina vojvoda Radoslav je pregovarao sa Dubrovčanima oko prodaje svoje polovine Konavala u Primorju. Prodaja je na kraju izvršena krajem 1426. Za prodaju svoga dijela Konavala Radoslav je dobio 18000 perpera dubrovačkih dinara (6000 dukata), 1000 dukata za baštinu u Župi dubrovačkoj i mogućnost da ulaže novac na dobit u Dubrovniku..

Nekoliko godina kasnije vojvoda Radoslav je želio da poništi ovaj čin i tako je započeo Konavoski rat (1430. - 1432). Za ulazak o ovaj sukob računao je na pomoć Osmanlija. Njegove optužbe protiv Dubrovčana i falsificiranje dokumentacije o kupoprodaji posjeda nije moglo obezbjediti očekivanu naklonost i zaštitu od sultana.. Mir između Dubrovčana i vojvode Radoslava Pavlovića zaključen je 25. oktobra 1432. godine.. Iz ovog sukoba vojvoda Radoslav Pavlović izišao je znatno oslabljen među velmožama u Bosni ali i oprezniji u djelovanju prema svojim susjedima. Ipak, poslije smrti vojvode Sandalja Hranića ušao je u sukob sa njegovim nasljednikom vojvodom Stjepanom Vukčićem i izgubio posjed u Trebinju i primorske posjede 1438. 

Vojvoda Radoslav Pavlović je umro krajem novembra 1441.. Naslijedio ga je u vojvodskoj tituli i vodstvu u porodici sin Ivaniš Pavlović. 
## Reference 
## Literatura 
* Љубомир Стојановић, Старе српске повеље и писма, I/1, Српска краљевска академија, Зборник за историју, језик и књижевност српског народа, Прво одељење, Споменици на српском језику 19, Београд - Сремски Карловци 1929.
* Сима Ћирковић, Историја средњовековне босанске државе, Београд 1964.
* Pavo Živković, Tvrtko II Tvrtković, Sarajevo 1981.
* Esad Kurtović, Veliki vojvoda bosanski Sandalj Hranić Kosača, Sarajevo 2009.
* Boris Nilević, Vojvoda Ivaniš Pavlović, Prilozi Instituta za istoriju, XIV/14-15, Sarajevo 1978, 349-361.
* Алекса Ивић, Радослав Павловић, велики војвода босански, Нови Сад, Летопис Матице српске, књ. 245, 1907, 1-32; Летопис Матице српске, књ 246, 1907, 24-48.
* Ćiro Truhelka, Konavôski rat (1430-1433), Glasnik Zemaljskog muzeja 29, Sarajevo 1917

Kategorija:Pavlovići
Rudolf Christoph Eucken

**Rudolf Christoph Eucken** (Aurich, 5. januar 1846. - Jena, 14. septembar 1926.), njemački filozof.

Bio je profesor u Baselu i Jeni. Obnovio je Fichteov etički idealizam. Smatrao je da današnja kultura razara život, jer je svako njeno područje stvorilo zasebne nazore koji se ne spajaju u jednu životnu sliku. Kritizira te razne životne sisteme i stvara nazor da život ima smisla samo kao stvaranje zbiljnosti (aktivizam). Sudjelovao je u mirovnom pokretu, a 1908. godine dobio je Nobelovu nagradu za književnost.

## Djela 
* "Jedinstvo duhovnog života u svijesti i činu čovječanstva"
* "Osnovna crte jednog novog nazora na svijet"
* "Smisao i vrijednost života"
* "Glavni savremeneni problemi filozofije religije"
* "Čovjek i svijet"

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* https://www.ebsco.com/research-starters/history/rudolf-christoph-eucken

Kategorija:Dobitnici Nobelove nagrade za književnost
Kategorija:Njemački filozofi
Kategorija:Biografije, Aurich
Kategorija:Rođeni 1846.
Kategorija:Umrli 1926.
Color Graphics Adapter

**Color Graphics Adapter (CGA)**, predstavljen 1981, bio je IBM-ova prva kolorna grafička kartica (ispočetka prodana pod imenom "Color/Graphics Monitor Adapter"), i prvi računarski standarni monitor u boji za IBM PC.
mini|desno|300px|Video standardi
Kada je IBM predstavio svoj PC 1981, CGA standard, iako predstavljen u isto vrijeme, je bio korišten relativno malo ispočetka. Veći dio ljudi kupili su PC za poslovnu računarsku obradu. Za igranje, ostali računari su bili dosta popularniji; i u to vrijeme grafika u boji je bile smatrana da ima malo više nego samo vrijednost igračke. Stoga, većina PC kupaca odlučivali su se za jeftinije samo tekstualno MDA (monokromatski ekranski adapter) umjesto CGA. 

1982. došlo je do predstavljanja Hercules grafičke kartice, koja je nudila samo monohromatsku grafiku u većoj rezoluciji od CGA kartica i bila je bolje kompatibilna sa MDA, dodatno potkopavajući CGA kartice u tržišnom udijelu. Stvari su se promijenile 1984. kada je IBM predstavio  PC AT i Enhanced Graphics Adapter (EGA). Uz ovaj potez, cijena starijih CGA kartica značajno se smanjila; postale su sada atraktivne manje koštajuće solucije i je uskoro je bilo adoptirano od strane nekih novih PC klonirajućih tvrtka također. Razina unosa ne AT PC-a sa CGA grafici prodane su vrlo dobro tokom slijedećih nekoliko godina, i otuda bilo je mnogo igara koji su izašla za takve sisteme, unatoč njihovim ograničenjima. CGA-ova popularnost počela je slabiti nako što je VGA postao IBM-ova high-level solucija i EGA je postala unosno dobra solucija 1987.

Standardna IBM CGA grafička kartica je bila opremljena sa 16 kilobajta video memorije. CGA kartica omogućava i sadrži nekoliko grafičkih i tekstualnih modova. Najveća rezolucija je bila 640×200, i najveći raspon boja podržan je bio 4-bit (16 boja). Najbolji poznat mod, korišten u većini CGA igra, prikazivalo je 4-bojnu grafiku na rezoluciju od 320×200. 

Dok 4-bojni zaslon je općenito smatran limit za grafike na CGA-u, postojali su nekoliko načina (neki službeni, a neki ne) da se prikaže više boja.

## Također pogledajte 
* RGB
* Grafička kartica
* Grafički procesor

## Vanjski linkovi 
* http://www.seasip.info/VintagePC/cga.html
* https://web.archive.org/web/20060618101547/http://members.chello.at/theodor.lauppert/games/cga.htm
* http://www.welovedosgames.net/article.php?article=Comparison%20between%20CGA,%20EGA%20and%20VGA%20graphics 
* https://web.archive.org/web/20120723041650/http://www.lauppert.ws/screen1/cga/

Kategorija:Računarska grafika
Minotaur

[mini|Minotaur, kopija starije skulpture, [1664.]]
**Minotaur** (grč. **Μινόταυρος**, *Minótauros* = minojski (kretski) bik) u grčkoj mitologiji je mitološko biće koje je polubik i polučovjek. Bik je još poznat i kao **Asterius** ili **Asterion** ("zvjezdani"), ime koje je dijelio s Minosovim očuhom.

## Mitologija 
### Rođenje 
Prije nego što je postao kralj, Minos je od boga Posejdona zatražio znak da će on, a ne njegov brat doći na prijestolje. Posejdon se složio te je poslao bijelog bika, ali pod uvjetom da ga Minos njemu žrtvuje. Prekrasan bik je izašao iz mora, a Minosu je bio tako lijep da je radije žrtvovao drugog bika, misleći da Posejdon neće primijetiti. Posejdon se razbjesnio te je učinio da se Minosova žena, Pasifaja, ludo zaljubi u bika.

Pasifaja je otišla Dedalu da joj pomogne, a on je smislio kako će utažiti njenu strast. Napravio je drvenu kravu, a Pasifaja je ušla u nju i sakrila se, a bik ju je oplodio. Tako je Pasifaja začela i rodila polubika i polučovjeka - Minotaura. Pasifaja ga je odgajala dok je bio dijete, ali kako je rastao, tako je postao bjesniji. Delfijska proročica rekla je Dedalu da sagradi labirint u kojem bi držao Minotaura. To je i učinio, a labirint je bio ispod Minosove palače u Knossosu.

### Tezej i Minotaur 
[mini|[Tezej i Minotaur, atička amfora, 6. vijek p. n. e.]]
Androgeja, Minosov sin, ubili su Atinjani, ljubomorni na njegove pobjede na Panatenskom festivalu, Egejovim igrama, gdje je svaki put pobijedio. Druga verzija mita govori da ga je ubio kretski bik na Maratonu, na Egejovu zapovijed. Da bi osvetio sinovu smrt, Minos je zaratio s Atinom. Zahtijevao je da se sedam atinskih djevojaka i mladića (izabranih izvlačenjem slamki) žrtvuje Minotauru svakih devet godina (ili prema nekim izvorima svake godine; prema kretskoj astronomiji, pun Mjesec je bio u ekvinociju svakih osam godina).

[mini|lijevo|[Tezej, Minotaur i Atina, 5. vijek p. n. e.]]
Kad se treće žrtvovanje bližilo, Tezej se dobrovoljno javio da će ubiti čudovište. Obećao je svom ocu Egeju da će postaviti bijela jedra ako pohod bude uspješan.

Arijadna, Minosova kći, zaljubila se u Tezeja i pomogla mu da izađe iz Labirinta davši mu klupko vune kojim je slijedio vlastiti trag. Tezej je ubio Minotaura magičnim mačem koji mu je dala Arijadna te je pustio ostale Atinjane iz labirinta. Međutim, Tezej je zaboravio promijeniti crna jedra tugovanja na brodu s bijelim, te je njegov otac Egej, shrvan počinio samoubistvo. Naime, danima je gledao na pučinu, i kad je vidio crna jedna, od tuge se bacio u more koje je po njemu nazvano Egejsko more.

Minos je bio ljut što je Tezej uspio pobjeći te je zatvorio Dedala i njegovog sina Ikara u labirint ili, prema nekim izvorima, u toranj. Uspjeli su pobjeći tako da su napravili krila. Međutim, Ikar je letio previsoko te se vosak na krilima otopio, a on je pao u more.

## Vanjski linkovi 
* Minotaur u klasičnoj literaturi i umjetnosti 
* Minotaur u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Grčka mitološka stvorenja
Eneja

[mini|300p|[Federico Barocci: Eneja bježi iz Troje, 1598.]]
**Eneja** (grč. **Αινείας**, *Aineías*) sin je princa Anhiza i božice Afrodite, trojanski je junak koji je imao zapaženu ulogu u Trojanskom ratu.

## Mitologija 
### Bijeg iz Troje 
Nakon pada Troje sa svojim sinom i ocem bježi iz gorućeg grada i tu počinje Vergilijev ep.

U Homerovoj *Ilijadi* bio je vođa trojanskih saveznika Dardanaca te Hektorov poručnik. Enejina majka Afrodita često mu je pomagala na bojnom polju, a također je bio i miljenik Afroditinog brata Apolona. Diomed ga je napao i skoro ubio, ali su ga spasili Afrodita i Apolon te ga zaveli oblakom i vratili u Pergam da bi se izliječio. Poslije mu pomaže i Posejdon kad je na njega nasrnuo Ahilej, premda je sam bio na strani Ahejaca. Nakon pada Troje, Eneja je bio jedan od rijetkih preživjelih Trojanaca te je s ostalima koji su preživljeli (tzv. *eneidi*) krenuo na put u Italiju. Eneja je na odlasku iz Troje dobio od Parisa trojanski mač, a proročanstvo starih proroka govorilo je da onaj koji ima trojanski mač ima sjajnu budućnost.

[mini|lijevo|[Pierre-Narcisse Guérin: Eneja govori Didoni o Troji, 1815.]]

### Rimski nastavak mita 
[mini|150p|[Giovanni Battista Tiepolo: Merkur i Eneja]]

Ovdje se mit nastavlja u rimskoj tradiciji. Tokom pet godina njegove plovidbe biva mu predskazano da će osnovati veliki grad (polis) državu - budući Rim. Nakon oluje koju je poslala Junona (Hera), Eneja i njegova družina dolaze u Kartagu. Eneja je imao kratku vezu s kartaškom kraljicom Elisom, također znanom i kao Didona, koja je predložila da se Trojanci odmore u njenoj zemlji i da njih dvoje vladaju. Bog Merkur (Hermes) bio je poslan od Jupitera (Zeusa) i Venere (Afrodita) da podsjeti Eneju na svrhu njegova putovanja. Eneja pristane, a kad je to Didona čula, naredila je da joj se napravi pogrebna lomača te je, stavši na nju, bacila kletvu kojom će Kartaga uvijek biti protiv Trojanaca. Zatim je počinila samoubistvo ubovši se u prsa.

Eneja je sa suputnicima nastavio putovati te su se zaustavili na Siciliji gdje je s njima nastavio i Ahemenid, jedan od članova Odisejeve posade kojeg su ostavili. Ubrzo potom, Eneja je zaratio protiv grada Falerija. Latin, kralj Latina, dočekao je Eneju i dopustio mu da preuredi njihov život u Laciju. Njegova kćerka Lavinija bila je obećana Turnusu, kralju Rutulija, ali je njenu ruku ipak dao Eneji, budući da je proročanstvo govorilo da će se zaručiti sa strancem. Turnus je objavio rat Eneji, pod uticajem Junone (Here), a u ratu je pobijedio Eneja, ali je Latin umro. Eneja je osnovao grad Lavinium, koji je nazvao po svojoj ženi. Poslije je u grad primio i Annu Perennu, Didoninu sestru, ali se ona ubrzo ubila zbog Lavinijine ljubomore.

Poslije Enejine smrti, Venera (Afrodita) je zamolila Jupitera (Zeusa) da ga učini besmrtnim. Jupiter se složio te je riječni bog Numicije očistio od svih njegovih smrtnih dijelova, a Venera ga je premazala ambrozijom i nektarom, učinivši ga bogom. Eneja je bio prepoznat kao bog Indigo.

## Također pogledajte 
* Homer: *Ilijada*
* Vergilije: *Eneida*
* Henry Purcell: *Didona i Eneja*, opera

## Vanjski linkovi 
* Eneja u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Grčki junaci
Žirović

**Žirović** je naseljeno mjesto u gradu Livnu, Bosna i Hercegovina. Naselje Žirović se nalazi oko 14&nbsp;km od Livna uz magistralnu cestu Livno - Bosansko Grahovo.

## Stanovništvo 
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Zvanični sajt grada Livna
Haron (mitologija)

[mini|250p|Gustave Doré: Haron, [ilustracija iz Danteove *Božanstvene komedije*]]

**Haron** u starogrčkoj mitologiji Haron je lađar koji prevozi mrtvace na onaj svijet preko podzemne rijeke Stiksa.

## Mitologija 
Cijena prijevoza je bila jedan obol (novčić - *obolus*), zbog čega se u antici obol stavljao mrtvacu pod jezik. Duše nepokopanih mrtvaca morale su prije prevoženja dugo lutati uz obale podzemnih rijeka. Haron je samo uz posebno odobrenje smio prevesti preko rijeke žive ljude (Heraklo i Enej). Vergilije ga opisuje u *Eneidi.*

Nijednu dušu nikad nije preveo u drugome smjeru, a iznimke bjehu Perzefona, Orfej i Psiha.

## Također pogledajte 
[mini|lijevo|220p|Luca Giordano: Haron i barka, [1684. - 1686.]]

* Vergilije: **Eneida**
U šestoj knjizi Vergilijeve Eneide, Sibila je pratila Eneju do zlatne grane koja je bila potrebna da bi se prešla rijeka. Osim Eneje, isti je put imao i Orfej koji se vratio živ. Vergilije također u Eneidi govori da je prevozio mrtve preko rijeke Stiks, ali ostali izvori tvrde da je rijeka bila Aheront (Dante u *Paklu*, dijelu *Božanstvene komedije*) i Pauzanije.

* Aristofan: *Žabe*
Aristofan ga u ovoj komediji opisuje kao mršavog starčića koji je vrijeđao ljude na temelju fizičkog izgleda.
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Haron u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

Kategorija:Had
Erinije

mini|250p|William-Adolphe Bouguereau: Orestovo grizodušje. Oresta su Erinije progonile jer je ubio svoju majku.
**Erinije** (grčki *Ἐρıνύες, Erinýes*), u grčkom mitu tri božice osvete, rođene iz kapi Uranove krvi, sestre: *Tizifona* (osvetnica ubojstva), *Alekta* (nepomirljiva) i *Megera* (opaka pogleda), koje na zemlji i u Hadu kažnjavaju sva neosvećena zlodjela ljudi. Atributi su im zmije, zublje i bič. Eufemistički su ih nazivali *eumenide* (dobrohotne). Mit sadržava predodžbu o nužnosti kazne i osvete za uspostavu pravednoga reda. Kod Rimljana furije.

## Karakteristike 
Erinije su stare i ružne žene u crnoj odjeći sa crvenim pojasom. Oči su im podlivene krvlju, umjesto prstiju imaju su pandže, a umjesto pramenova kose zmije. Prema Euripidu, imaju krila, a u rukama zmije i buktinje. Katkad su prikazivane sa šišmišjim krilima ili psećim tijelom. Eumenide su ugodnije vanjštine, a umjesto crnine nose bijelu odjeću.
mini|Erinije, reprodukcija iz 19. vijeka s antičke vaze
## Tri Erinije 
mini|lijevo|Terej i Prokna okruženi Erinijama, ilustracija Ovidijevih *Metamorfoza*
Erinije su se rodile iz kapi krvi boga neba Urana kad ga je kastrirao njegov sin Kron. Njihova je glavna zadaća bila progoniti počinitelje zločina u kojima je pala krv i one koji su nasilno prekršili neotuđiva čovjekova prava. Uglavnom su kažnjavale zločine unutar obitelji. Od njih se nigdje nije moglo pobjeći. Svaka je vlast prema njima bila nemoćna. Čak su ih se i bogovi bojali. Stajale su i na strani pravilnosti stvari - Heraklit je rekao da bi spriječile Helija ako bi primjerice odlučio promijeniti putanju Sunca na nebu. Erinije su povezivane s Nemezidom i nametale su pravednu ravnotežu u ljudskim odnosima. Isprva je božica Nika imala tu ulogu, kao donositeljica pravedne pobjede. Kad nisu opsjedale zemaljske žrtve, živjele su u Tartaru gdje su mučile proklete duše.
## Tri Eumenide 
Erinije su najpoznatije po proganjanju Oresta zbog ubistva svoje majke Klitemnestre koja je ubila njegova oca Agamemnona. Apolon mu je rekao da ubije ubojicu svoga oca, a on ga je poslušao. Poslije mu se molio da ga spasi od Srda. Atena se umiješala te pretvorila Erinije u pomirljive Eumenide. Vjeruje se također da su nazvane Eumenidama kao eufemizam, da se izbjegne njihov gnjev koji bi uslijedio nakon što bi bile nazvane svojim pravim imenom. Ovaj tabu neizgovaranja imena radi neizazivanja duhova i božanstava čest je u mnogim kulturama. Erinije su znane i kao *Semnai* ("poštovane"), *Potniae* ("grozne") i *Maniae* ("ludila") i *Praxidikae* ("osvetoljubive").

Ponekad se Erinije prikazuju sa zmijskim glavama, a sliče Meduzi.

## Literatura 
* Eshil: *Orestija*, trilogija (posebice tragedija *Eumenide*)
* Euripid: *Orest*, tragedija
* Hesiod: *Teogonija*
* Ovidije: *Metamorfoze*

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Erinije u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

Kategorija:Grčka mitologija
Kategorija:Had
Andromaha

[mini|*[Andromaha žaluje za Hektorom*, Jacques-Louis David, 1783]]
U grčkoj mitologiji, **Andromaha** () bila je Hektorova supruga, kćerka Eetiona i Podesova sestra. Rođena je i odrasla u gradu Cilician Thebe, kojim je vladao njen otac. Ime znači 'muškarac borac' ili 'borac među ljudima' ili 'muškarac' (postojao je i poznati amazonski ratnik po imenu *Andromaha*, vjerovatno u ovom značenju) ili 'muška bitka' (odnosno: 'hrabrost' ili 'muška vrlina'), grčkog porijekla ἀνδρ- 'čovjek' i μάχη 'bitka'.

Svog muža voljela je svim srcem i zato su je smatrali savršenom ženom.

## Etimologija 
Andromahino grčko ime Ανδρομαχη, *Andromachē* sastavljeno je od ανδρος (*andros*) = čovjek i μαχη (*machē*) = bitka. Dakle, čovjekova bitka.

## Mitologija 
Andromaha je bila Hektorova žena, rođena i odgojena u kilikijskoj Tebi u kojoj je vladao njen otac. Za vrijeme Trojanskog rata, Hektora je ubio Ahilej. Njihov novorođeni sin Astijanaks bio je ubijen od Ahilejevog sina Neoptolema. On je uzeo Andromahu kao priležnicu, a Hektorovog brata Helena kao roba. Sa Neoptolemom je imala sina Molota. Kad je Neoptolem umro, udala se za Helena i postala kraljica Epira.

## Literatura 
* Euripid: *Andromaha*
...djelo govori o ljubomori Neoptolemove žene Hermione koja zatvori i želi ubiti Andromahu i njenog sina Molota, zato što je uzela njeno mjesto u kući.
* Homer: *Ilijada*
* Jean Racine: *Andromaha*
## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Andromaha u grčkoj mitologiji 

Kategorija:Mitološki Grci
Andromeda (mitologija)

[mini|200p|[Gustave Doré: Andromeda prikovana za stijenu, 19. vijek]]

**Andromeda** (grč. **Ανδρομέδη**, *Andromedē*) je kćerka Kefeja i Kasiopeje, kralja i kraljice Etiopije, te Perzejeva žena.

## Etimologija 
Andromedino je grčko ime Ανδρομέδη, *Andromedē* sastavljeno od ανδρος (*andros*) = čovjek i μηδομαι (*mēdomai*) = misliti. Dakle, misliti kao čovjek.

## Mitologija 
[mini|lijevo|[Pierre Mignard: Andromeda i Perzej, 1679.]]

Posejdon je poslao poplavu i morsko čudovište na Kasiopeju koja se hvalila da je ljepotom jednaka Nereidama. Amonska je proročica izrekla da je jedini lijek taj da kralj izloži svoju kćer Andromedu čudovištu Ketu.

Privezali su je za stijenu na obali, a Perzej je, pošto je odsjekao Meduzinu glavu, rekao da će je spasiti ako je potom dobije za ženu. Roditelji su pristali, a on je tom čudovištu također odsjekao glavu i oženio je, usprskos Fineju kojem je bila obećana. Na vjenčanju je među njima došlo do svađe među dvojicom, a Finej je sa svojim ljudima napao Perzeja koji je prijateljima ubrzo rekao da skrenu pogled. Izvadio je Gorgoninu glavu, a Finej se, nakon što ju je vidio, pretvorio u kamen, zajedno sa svojim ljudima.

Andromeda je slijedila svoga muža u Arg i postala predak obitelji Perzeida, zbog svog sina Perza. Imali su šest sinova: Perz, Alkej, Helej, Mestor, Stenel, Elektrion i kći Gorgofonu. Njihovi su potomci vladali Mikenom te uključuju i velikog Herakla.

Poslije svoje smrti, Atena ju je smjestila na sjeverno nebo, pa se sazviježđe Andromeda nalazi blizu Perzeja i Kasiopeje.

## Reference 
## Vanjski linkovi 
* Euripid: *Andromeda*

Kategorija:Mitološki Grci