Teritorijalna odbrana SR Bosne i Hercegovine

**Teritorijalna odbrana Socijalističke Republike Bosne i Hercegovine** (skraćeno **TO SRBiH**) bila je republička komponenta Oružanih snaga Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, koja je djelovala kao ključni element doktrine Opštenarodne odbrane i društvene samozaštite (ONO i DSZ) u periodu od 1969. do 1992.

Njena uloga, struktura i konačna sudbina bile su usko povezane s geopolitičkim položajem Bosne i Hercegovine kao "strateškog bastiona" jugoslavenske odbrane. Tokom raspada Jugoslavije, TO SRBiH je bila predmet procesa razoružanja od strane Jugoslavenske narodne armije (JNA), da bi se početkom rata transformirala u tri suprotstavljene vojne formacije.

## Historija 
### Nastanak i doktrina 
Formiranje Teritorijalne odbrane bilo je direktna posljedica globalnih hladnoratovskih previranja, a ključni katalizator bila je intervencija Varšavskog pakta u Čehoslovačkoj u augustu 1968.. Taj događaj potaknuo je jugoslavensko rukovodstvo da revidira odbrambene planove, zaključujući da stajaća vojska ne može sama izdržati udar supersile bez podrške stanovništva.

U februaru 1969. donesen je *Zakon o narodnoj odbrani*, koji je redefinirao oružane snage kao cjelinu sastavljenu od dvije komponente:
* Jugoslavenska narodna armija (JNA) – operativna i mobilna komponenta za frontalno ratovanje.
* Teritorijalna odbrana (TO) – masovna komponenta zadužena za gerilsko ratovanje, zaštitu pozadine i neposrednu odbranu teritorija.

### Strateška uloga Bosne i Hercegovine
Unutar strategije ONO, SR Bosna i Hercegovina dobila je ulogu "strateškog bastiona" ili "tvrđave" Jugoslavije zbog svog planinskog reljefa i udaljenosti od vanjskih granica. Prema ratnim planovima (npr. plan "Sutjeska"), u slučaju invazije, JNA bi se povlačila u planine Bosne gdje bi, uz podršku TO SRBiH, vodila dugotrajni otpor.

Ova strategija učinila je BiH najmilitariziranijom republikom u SFRJ, s više od 60% vojne industrije i velikim količinama uskladištenog naoružanja namijenjenog rezervistima.

### Ustavni položaj 
Ustav SFRJ iz 1974. (član 240) definirao je oružane snage kao jedinstvenu cjelinu JNA i TO, ali je republikama dao pravo da u mirnodopskim uvjetima organiziraju TO. Predsjedništvo SRBiH bilo je formalni vrhovni komandant TO SRBiH u miru, dok je doktrinu i opremanje diktirao Generalštab u Beogradu.

## Organizacija i struktura 
Struktura TO SRBiH pratila je društveno-političko uređenje republike, osiguravajući prisustvo vojnih struktura u svakoj općini.

### Komandna hijerarhija 
* **Republički štab Teritorijalne odbrane (RŠTO):** Smješten u Sarajevu, bio je najviše operativno tijelo. Na čelu je obično bio aktivni general JNA.
* **Zonski štabovi (ZŠTO):** Delegirani štabovi za regionalnu koordinaciju (Banja Luka, Mostar, Tuzla, Zenica, Sarajevo, Bihać).
* **Općinski štabovi (OpŠTO):** Osnovne jedinice organizacije u svakoj od 109 općina, koje su imale vlastite komandante i skladišta oružja.

### Sastav snaga 
Snage su bile podijeljene u dvije kategorije:

*Napomena: Planom "Jedinstvo" s kraja 1980-ih, brojno stanje je na papiru smanjeno na oko 86.000 ljudi radi efikasnosti.*

## Naoružanje i oprema 
TO SRBiH bila je dizajnirana kao laka pješadija za asimetrično ratovanje. Inventar je uključivao:
* **Pješadijsko oružje:** Poluautomatske puške M59/66 "Papovka", automatske puške M70, puškomitraljezi M72 i starije puške M48.
* **Protuoklopna sredstva:** Ručni bacači M57, M-80 Zolja, M79 Osa i bestrzajni topovi.
* **PVO:** Laki sistemi "Strela-2M" i protuavionski topovi manjeg kalibra.
* **Teško naoružanje:** Minimalne količine zastarjelih tenkova (T-34) ili samohotki (M18 Hellcat).

Logistika je bila decentralizirana, s oružjem pohranjenim u stotinama lokalnih skladišta širom BiH, što je značilo da kontrola nad lokalnom vlašću podrazumijeva i kontrolu nad oružjem.

## Razoružanje (Operacija "Štit") 
U proljeće 1990, vrh JNA je, predviđajući raspad države, pokrenuo operaciju centralizacije naoružanja TO poznatu kao "Štit". Dana 14. maja 1990, izdato je naređenje da se oružje TO povuče iz općinskih skladišta u magacine pod kontrolom JNA.

Za razliku od Slovenije, rukovodstvo SRBiH nije pružilo otpor. JNA je oduzela preko 90% naoružanja TO SRBiH i premjestila ga u centralna vojna skladišta (npr. Faletići, Han Pijesak). Time je BiH, iako najmilitariziranija republika, ostala bez vlastitih sredstava za odbranu pred izbijanje rata.

## Raspad i transformacija (1991–1992) 
Tokom 1991, sistem TO SRBiH se raspao po etničkim i političkim linijama:

* Mobilizacijska kriza: JNA je pokušala mobilizirati rezerviste TO za rat u Hrvatskoj. U bošnjačkim i hrvatskim općinama odziv je bio zanemariv nakon poziva Alije Izetbegovića na neutralnost, dok su se srpske općine masovno odazvale i integrirale u JNA.
* Paralelne strukture: Općinski štabovi su počeli odgovarati lokalnim strankama (SDS, HDZ), dok je SDA formirala Patriotsku ligu.

### 8. april 1992: Kraj TO SRBiH 
Nakon međunarodnog priznanja nezavisnosti, Predsjedništvo RBiH je 8. aprila 1992. proglasilo neposrednu ratnu opasnost, ukinulo nadležnost JNA nad TO-om i formiralo Teritorijalnu odbranu Republike Bosne i Hercegovine (TO RBiH), s Hasanom Efendićem kao komandantom. To je označilo formalni kraj TO SRBiH.

Na terenu su efektivi bivše TO SRBiH transformirani u tri vojske:

## Također pogledajte 
* Armija Republike Bosne i Hercegovine
* Jugoslavenska narodna armija
* Vojska Republike Srpske
* Hrvatsko vijeće odbrane

## Reference 
Kategorija:Oružane snage SFRJ
Kategorija:Historija Bosne i Hercegovine
Kategorija:Vojne jedinice
Kategorija:Rat u Bosni i Hercegovini