Vidra

**Vidre** (lat. *Lutrinae*) su  potporodica slatkovodnih ili morskih sisara, dio  porodice *Mustelidae*, u koju spadaju lasice, tvorovi, jazavci i druge njima slične životinje. Vidre su  predatori – mesožderi,  koji love  raznoliki  plijen. Obuhvataju  13 vrsta u 7 rodova,  a rasprostranjene su  gotovo širom svijeta.

## Opis
Vidre  su pokrivene veoma mehkim slojem  krzna,  u kojem  se  ispod vanjskog  sloja nalaze  duge zaštitne dlake.  Ono ih održava suhima tokom boravka u vodi,  zadržavajući  sloj zraka, što im održava  toplinu.
Sve vidre imaju duga, vitka tijela i srazmjerno  kratke  noge. Među  prstima imaju  plivaće kožice. Većina vrsta ima  veoma oštre kandže, koje su u stanju prihvatati i skliski plijen pout riba.  Svaki put,  nakon plivanja vidra se trlja od zemlju da sa krzna skine vodu (a morske i  soli).

## Ishrana 
Vidre  imaju veoma brz metabolizam  i   energiju  troše velikom brzinom. Naprimjer, evroazijske vidre  dnevno moraju pojesti čak  15% vlastite težine, a  morske vidre  20 do 25%, ovisno o temperaturi. U vodama  sa temperaturom  od oko 10&nbsp;°C, vidra mora uloviti najmanje  100 grama ribe u jednom satu,  jer ne može preživjeti od manjih količina. Većina vrsta dnevno  lovi 3 do 5 sati, aženke  koje se doje mlade love i do 8 sati dnevno.

Većina vidri hrani se uglavnom ribom, dok prehranu nadopunjuju žabama, slatkovodnim rakovima i većim vodenim insektima, a morske  i  sitnim račićima. Neke su se usavršile i  u otvaranju školjaka, dok ostale jedu isitne  ptice ili sisare. Njihova ovisnost o samo jednom plijenu čini ih  veoma ranjivim zbog  mogućeg prorjeđivanja  plijena.

## Vrste 
Rod *Lutra *
*Evropska vidra (*Lutra lutra*)
*Dlakava vidra (*Lutra sumatrana*)
Rod *Lutrogale* 
*Glatka indijska vidra (*Lutrogale perspicillata*)
Rod *Lontra* 
*Sjeverna riječna vidra (*Lontra canadensis*) 
*Južna riječna vidra (*Lontra provocax*) 
*Neotropska vidra (*Lontra longicaudis*) 
*Obalna vidra (*Lontra felina*) 
Rod *Pteronura* 
*Divovska vidra (*Pteronura brasiliensis*)
Rod *Aonyx* 
*Južnoafrička beznokta vidra (*Aonyx capensis*)
*Orijentalna kratkonokta vidra (*Aonyx cinerea*)
Rod *Enhydra* 
*Morska vidra (*Enhydra lutris*)

## Evropska vidra
Evropska obična vidra (*Lutra lutra*)  ima  izduženo-valjkasto, hidrodinamično  tijelo sa relativno dugim i na kraju zašiljenim repom, koji joj služi kao kormilo. Tjelesne dimenzije i mMužjaci su obično krupniji, dugi oko 120&nbsp;cm i teški oko 12&nbsp;kg, a ženke su duge oko  110&nbsp;cm i teške oko 8&nbsp;kg. Na rep otpada gotovo 1/3 ukupne dužine.
 
Noge su kratke, snažne, sa po 5 prstiju na svakoj šapi, koji su međusobno povezani plovnom kožicom. [Čula [mirisa i sluha su joj izoštrena do savršenstva.
Glava ove vidre je okruglasta, spljoštena i  nešto šira od kratkog vrata. Njuška je zaobljena i mesnata, sa brojnim dugim brkovima (dužine i do 25&nbsp;cm). Oči su joj male i razmaknute, visoko postavljene. Uši su ktatke i gotovo potpuno skrivene u krznu; pomoću kožnih naora, tokom ronjenja, mogu se potpuno zatvoriti.

Zubalo je moćno, a sadrži 36 zuba, pri čemu je u obje j vilice imaju po  6 sjekutića, 2 očnjaka i 10 kutnjaka. Kondilo-bazna dužina lobanje iznosi 10,5 do 12,5&nbsp;cm.
Tijelo je prekriveno gustom poleglom dlakom, čiji je vanjski sloj (nad-dlaka) grtub i redovno dobro namašćen (za odbijanje vode), a u donjem, koji služi kao toplotni izolator,  su mehke dlake  (pod-dlaka). Boja krzna je varijailna; leđa su obično hrđasto-mrka, bokovi nešto svjetliji, a trbušna strana je srebrenasto bijela. Ispod grlsa ima malo svijetlo polje koje se zove lisa.

Evropska vidra je bila  široko rasprostranjena širom kontinenta, osim Island i mediteranskih otoka.  Međutim, u mnogim područjima je gotovo potpuno istrijebljena pa je danas jedan od najugroženijih evropskih sisara. Bosanskohercegovačka populacija je  relativno još uvijek vodrživa, a smatra se da je jedna od „najzdaavijih“ u Evropi.

### Sjeverna riječna vidra 
Sjeverna riječna vidra (*Lontra canadensis*) jedna je od najzaigranijih, najznatiželjnijih i najaktivnijih vrsti svog roda,  šo je čini  popularnom životinjom u zoološkim vrtovima i akvarijima, iako je smatraju štetočinom na poljoprivrednim površinama jer mijenja riječnu obalu prema vlastitom nahođenju radi prilaza rijeci, klizanja i obrane. Jedna je od mnogih životinja koje su bile glavne mete lovaca na krzno u Sjevernoj Americi.

Riječne vidre jedu raznoliku ribu i školjkaše, kao i manje  vodene i kopnene sisare i ptice.  U dužinu mogu narasti  do jednog metra, uz  težinu od 5 do 15 kilograma.
Sjeverna riječna vidra je u Evropi  ugrožena vrsta, jer je nekada bila atraktivna lovna divljač i smatrana štetočinom.  Pohlepa za krznom je zamaglila svijest da su vidre bile svojevrsni regulatori odnosa u mrežama ishrane riječnih ekosistema.  Obično je količina hrane, uglavnom  ribe, regulirala rast populacija vidre, pa se bogatstvo nekog vodotoka ribljim fondom moglo mjeriti procjenom brojnosti vidre.  Danas, pored zakonske zabrane lova na vidre,  neka područja  za nji  imaju i utočišta, koja pomažu oporavak  bolesnih i ozlijeđenih jedinki.

### Morska vidra 
mini|Morske vidre izvrsno su prilagođene životu u moru

Morska  vidra (*Enhydra lutris*) je  široko rasprostranjena  na pacifičkim obalama  Sjeverne Amerike. Ranije su naseljavale plitke  vode Beringovog prolaza i Kamčatke, te juga Japana. 
Zbog  kvalitetnog i skupocjenog  krzna,  bila je privlačna lovna divljač.  Jedan centimetar kože morske vidre prekriva oko  200 000 dlaka, što ju je dovelo do ruba izumiranja. Do 1911. godine preostalo je  ih je tako malo da je trgovina njihovim krznom postalo potpuno neisplativa.

Morske vidre hrane se školjkašima i ostalim beskralješnjacima (posebno petrovcima i ježincima), te ih se često može promatrati dok koriste kamenje kao alat kojim razbijaju i otvaraju oklop plijena. Narastu od jednog do dva metra u duljinu i postignu masu oko 30 kilograma. Iako su bile na rubu istrjebljenja, ponovo su se počele proširivati, počevši od obale Kalifornije.

Morske vidre nemaju sloj sala poput ostalih morskih sisavaca (kao tuljani ili kitovi), već im, kao kod ostalih vrsta vidri, toplinsku izolaciju osigurava zrak zarobljen u krznu.

### Evropska vidra 
Vidre nastanjuju i Evropu. U Velikoj Britaniji bile su veoma česte, no u današnje vrijeme postale su rijetke zbog nekadašnje upotrebe pesticida koji su im štetili, te zbog nestanka prirodnog staništa. Populacija evropske vidre dosegla je veoma nizak broj 1980ih godina, no uz pomoć inicijative, 1999. godine ustanovljen je broj i oporavak do 1000 jedinki.

### Divovska vidra 
Divovska vidra (*Pteronura brasiliensis*) nastanjuje Južnu Ameriku, posebice pritoke rijeke Amazone, no postaje sve rjeđa zbog učestalog krivolova, nestanka prirodnog staništa i upotrebe žive i ostalih otrova u ilegalnim aluvijalnim rudnicima zlata. Ova društvena životinja naraste u duljinu i do 1,83 metara.

## Kulturološko značenje
Nordijska mitologija govori o patuljku Ótru koji po navici preuzima oblik vidre.

U nekim urođeničkim Američkim kulturama, vidre se smatraju totemičkim životinjama.

Prema zoroastričnim vjerovanjima, vidra se smatra čistom životinjom koja pripada Ahura Mazdi.

U knjigama o Harryju Potteru, Patronus Hermione Granger preuzima oblik vidre.

## Reference 
Kategorija:Kune