Jawaharlal Nehru

**Jawaharlal Nehru** (hindi: जवाहरलाल नेहरू, Javāharlāl Nehrū) bio je indijski državnik, političar i prvi premijer Indije, nakon Mahatma Gandhija najznačajniji borac za oslobođenje Indije od kolonijalnog ropstva. Rođen je 14. novembra 1889. u mjestu Allahabad kao sin dobrostojećeg advokata iz Kašmira.

Nehru je odrastao u privilegijama u bogatim domovima, uključujući i raskošno imanje zvano Anand Bhavan. Njegov otac, vodeći društveni čovjek, uživao je u luksuznom i zapadnjačkom načinu života, koji je mlađi Nehru bio ohrabren da usvoji.  Nehru je kasnije opisao svoje djetinjstvo kao "zaštićeno i bez događaja". Otac ga je dao školovati kod kuće od strane engleskih guvernanti i privatnih učitelja. Pod utjecajem irsko-francuskog teozofa Ferdinanda T. Brooksa, Nehru se zainteresirao za nauku, književnost i teozofiju.  Porodična prijateljica, Annie Besant, koja je prvobitno preporučila Bruksa, inicirala je Nehrua u Teozofsko društvo kada je imao trinaest godina. Međutim, izgubio je interes za teozofiju nakon što je Brooks otišao i napustio društvo. Nehruova teozofska interesovanja uključivala su proučavanje budističkih i hinduističkih spisa. Imao je učitelja sanskrita, Ganganath Jha, koji je kasnije postao vodeći autoritet u indijskoj filozofiji.

U dobi od 16 godina otišao je u Englesku i pohađao Harrow školu i Univerzitet u Cambridgeu. Na Cambridgeu je studirao prirodne i pravne nauke. Od 1912. član je Indijskog nacionalnog kongresa, a 1918. izabran je u Sveindijski nacionalni komitet pa za sekretara Indijske lige za upravu. Nakon povratka u Indiju, došao je u dodir s Gandhijem i do 1919. aktivno sudjelovao u oslobodilačkom pokretu. Iako Gandhijev sljedbenik, nije dijelio njegovo uvjerenje u pasivan otpor, naprotiv, smatrao je kako treba primijeniti sve raspoložive mjere. Britanske vlasti zatvarale su ga devet puta, a u zatvoru je proveo ukupno 13 godina. Od 1929. generalni je tajnik Sveindijskog kongresnog komiteta, a 1929, 1936, 1937, 1946, 1951 - 1954. predsjednik Indijskog nacionalnog kongresa.

Za razliku od Gandhija koji je prije svega bio vjerski vođa i zasnivao svoju borbu protiv Britanaca na moralnim i etničkim principima, Nehru se kao liberalni socijalist zalagao za nacionalizaciju industrije, agrarnu reformu i demokratsku vladu nezavisne Indije. Javno se suprotstavljao Hitlerovom nacizmu i Mussolinijevom fašizmu. Posjetio je Barcelonu u vrijeme Španskog građanskog rata izražavajući simpatije prema španskoj republikanskoj vladi. Godine 1938. posjetio je Čehoslovačku, a nije otišao u Italiju i Njemačku gdje je bio pozvan. Od 1942. vođa je Kongresne stranke. Godine 1946., kada su Britanci otpočeli pripreme za povlačenje iz Indije, pozvan je da oformi prelaznu vladu koja će organizirati prelazak iz britanske kolonije u nezavisnu zemlju. U nekoliko narednih godina Nehru će bezuspješno pokušavati spriječiti podjelu Indije na hindu državu i muslimansku državu. Usprkos njegovim velikim naporima, utemeljena je nezavisna muslimanska država Pakistan.

Dana 15. augusta 1947, kada su vršena zadnja povlačenja Britanaca i uspostavljan samoupravni dominion u okviru britanskog Commonwealtha, izabran je za premijera i ministra vanjskih poslova. Kada je Indija 1950. postala republika, ostao je na  mjestu premijera sve do svoje smrti. Nehru je podržao rezoluciju Ujedinjenih naroda iz 1950. o Koreji, suprotstavio se britanskim i francuskim potezima 1956. u Sueskom kanalu, i 1959. agresivnoj Kini poručio je da će indijske granice braniti ako treba i vojnom silom. Pri rješavanju unutrašnjih problema imao je velikih poteškoća, kako u opoziciji tako i u vlastitoj stranci. Stoga je odložio pitanje nacionalizacije i agrarne reforme koju je želio provesti mirno, polako i zakonskim putem. Istakao se i kao borac protiv kastinskog sistema. Bio je također jedan od inicijatora azijsko-afričke konferencije u Bandungu 1955. U vanjskoj politici nastojao je očuvati neutralnost u hladnom ratu. U skladu sa tom političkom opcijom, s Titom i Naserom je osnovao Pokret nesvrstanih. Sa simpatijama je gledao na sve oslobodilačke pokrete u svijetu. Posebno je nastojao uspostaviti što bolje odnose sa Narodnom Republikom Kinom, koji su bili tradicionalno zategnuti. Preminuo je u Delhiju 27. maja 1964. Slavljen kao "arhitekt moderne Indije", njegov rođendan u Indiji se slavi kao Dan djeteta.

## Pokušaji atentata i obezbjeđenje 
Bilo je raznih pokušaja atentata na Nehrua. Prvi pokušaj učinjen je tokom podjele 1947. dok je automobilom posjećivao Sjeverozapadnu pograničnu provinciju (sada u Pakistanu). Drugi antentator Baburaoa Laxmana Kochalea, čovjek koji je radio vukuči rikšu nožem, u blizini Nagpura 1955. Treći pokušaj je bio zavjera CIA-e 1955. Četvrti pokušaj se dogodio u Mumbaiju 1956, a peti je bio neuspjeli pokušaj bombardovanja na željezničkoj pruzi u Maharaštri 1961. Uprkos prijetnjama po njegov život, Nehru je prezirao previše sigurnosti oko sebe i nije volio da ometa saobraćaj zbog svog kretanja.

## Smrt 
Nehruovo zdravlje je počelo konstantno opadati 1962. U proljeće 1962. zaražen je virusnom infekcijom zbog koje je veći dio aprila proveo u krevetu. Sljedeće godine, do 1963, proveo je mjesece oporavljajući se u Kašmiru. Neki pisci ovaj dramatični pad pripisuju njegovom iznenađenju i žalosti zbog kinesko-indijskog rata, koji je on doživljavao kao izdaju povjerenja. Po povratku iz Dehraduna 26. maja 1964. osjećao se prilično ugodno i legao je u krevet oko 23:30 kao i obično. Imao je mirnu noć do oko 06:30. Ubrzo nakon što se vratio iz kupatila, požalio se na bolove u leđima. Kratko je razgovarao sa ljekarima koji su ga liječili i skoro odmah se srušio. Ostao je bez svijesti sve dok nije umro u 13:44. Njegova smrt je objavljena u Lok Sabhi u 14:00 po lokalnom vremenu 27. maja 1964; Vjerovalo se da je uzrok smrti srčani udar. Ogrnuto indijskom nacionalnom trobojnom zastavom, tijelo Jawaharlala Nehrua stavljeno je na uvid javnosti. "Raghupati Raghava Rajaram" se pjevalo dok je tijelo postavljano na platformu. Dana 28. maja, Nehru je kremiran u skladu sa hinduističkim obredima u Šantivanu na obalama Jamune, čemu je svjedočilo 1,5 miliona ožalošćenih koji su se sjatili na ulice Delhija i na kremaciona područja.

Američki predsjednik Lyndon B. Johnson je primijetio njegovu smrt:-

Sovjetski premijer Nikita Hruščov i budući sovjetski premijer Leonid Brežnjev su primijetili:-

Zemlje kao što su Egipat, Kambodža, Nepal, Kuvajt, Butan, Kraljevina Sikim, Nepal, Pakistan, Sirija, Irak, Uganda, Malezija, Jugoslavija, Cejlon (sada Šri Lanka), Indija i druge proglasile su nacionalnu žalost zbog Nehruove smrti.

Nehruova smrt ostavila je Indiju bez jasnog političkog nasljednika. Lal Bahadur Šastri je kasnije naslijedio Nehrua na mjestu premijera.

Smrt je najavljena indijskom parlamentu riječima sličnim Nehruovom u vrijeme Gandhijevog atentata: "Svjetlo je ugašeno." Budući premijer Indije, a potom poslanik Rajya Sabha iz Uttar Pradesh Atal Bihari Vajpayee čuveno je Nehruu održao hvaljeni hvalospjev. Nakon Nehruove smrti, Vajpayee je održao govor u Rajya Sabhi, pozdravivši Nehrua kao Bharat Mataovog "omiljenog princa" i uporedio ga sa hinduističkim bogom Ramom.

## Religija i lična uvjerenja 
Opisan kao hinduistički agnostik, i nazivajući sebe "naučnim humanistom", Nehru je mislio da religijski tabui sprečavaju Indiju da krene naprijed i prilagodi se modernim uslovima: "Nijedna zemlja ili ljudi koji su robovi dogme i dogmanskog mentaliteta ne mogu napredovati, a na nesreću naša zemlja i narod su postali izuzetno dogmatični i maloumni."

Kao humanista, Nehru je smatrao da njegov zagrobni život nije bio u nekom mističnom raju ili reinkarnaciji, već u praktičnim dostignućima života koji je u potpunosti živio sa svojim bližnjima i za svoje bližnje: "...Niti me mnogo zanima život nakon smrti. smatram da su problemi ovog života dovoljno upijajući da mi ispune um", napisao je on.

U svojoj autobiografiji analizirao je abrahamske i indijske religije i njihov uticaj na Indiju. Želio je da modelira Indiju kao sekularnu zemlju; njegova sekularistička politika ostaje predmet rasprave uglavnom zagovornika Hindutve.

## Djela
**Autobiografija* (1941, u originalu: *Toward Freedom*) 
**Otkriće Indije* (1941.)
**Osvrti na svjetsku istoriju* (1936.)
**Pisma ministrima* (1987. - 1990, posthumno).

## Galerija 
## Bilješke 
## Reference 
## Daljnje informacije
**A Tryst With Destiny* historic speech made by Jawaharlal Nehru on August 14th, 1947 
**Nehru: A Biography* by Shashi Tharoor (November 2003) Arcade Books  
**Jawaharlal Nehru* (Edited by S. Gopal and Uma Iyengar) (July 2003) *The Essential Writings of Jawaharlal Nehru* Oxford University Press  
**Autobiography:Toward freedom*,  Oxford University Press
**Jawaharlal Nehru: Life and work* by M. Chalapathi Rau, National Book Club (January 1, 1966)
**Jawaharlal Nehru by M. Chalapathi Rau.* [New Delhi] Publications Division, Ministry of Information and Broadcasting, Govt. of India [1973]

## Bibliografija 
* 
* 
*  Gopal, S. and Uma Iyengar, eds *The Essential Writings of Jawaharlal Nehru* (Oxford University Press, 2003) 
* 
* 
*  
*  
* 
* *Autobiography: Toward freedom*, Oxford University Press
* *Letters for a Nation: From Jawaharlal Nehru to His Chief Ministers 1947–1963* (Penguin UK, 2015).
* *Letters from a father to his daughter* by Jawaharlal Nehru, Children's Book Trust
* * Independence and After: A collection of the more important speeches of Jawaharlal Nehru from September 1946 to May 1949* (1949). Delhi: The Publications Division, Government of India.
* *A Tryst With Destiny* historic speech made by Jawaharlal Nehru on 14 August 1947
*

## Vanjski linkovi
*Jawaharlal Nehru University
*Nehru biography at Harappa.com
*Nehru's Quotes
*India Today's profile of Nehru 
*The Discovery of India by Jawaharlal Nehru ()

Kategorija:Rođeni 1889.
Kategorija:Umrli 1964.
Kategorija:Indijski političari
Kategorija:Premijeri Indije
Kategorija:Nosioci Zvijezde Republike Indonezije
Kategorija:Biografije, Prayagraj