Konfabulacija

**Konfabulacija** je greška u pamćenju koja se sastoji od stvaranja izmišljenih, iskrivljenih ili pogrešno protumačenih sjećanja o sebi ili svijetu. Obično je povezana s određenim vrstama oštećenja mozga (posebno aneurizmom u prednjoj komunikantnoj arteriji) ili specifičnom podskupinom demencija. Iako je još uvijek područje istraživanja u toku, bazalni prednji mozak je povezan s fenomenom konfabulacije. Ljudi koji konfabuliraju imaju netačna sjećanja, od suptilnih netačnosti do nadrealnih izmišljotina, a mogu uključivati i zbunjenost ili iskrivljenje u vremenskom okviru (vrijeme, redoslijed ili trajanje) sjećanja. Općenito, vrlo su sigurni u svoja sjećanja, čak i kada su osporeni kontradiktornim dokazima.

Konfabulacija se javlja kada pojedinci pogrešno prisjete lažne informacije, bez namjere da obmanu. Oštećenje mozga, demencija i antiholinergički toksidrom mogu uzrokovati ovo iskrivljenje. Postoje dvije vrste konfabulacije: izazvana i spontana, s dvije razlike: verbalna i bihevioralna. Verbalne izjave, lažne informacije i nesvjesnost pacijenta o iskrivljenju povezani su s ovim fenomenom. Struktura ličnosti također igra ulogu u konfabulaciji.

Brojne teorije su razvijene kako bi se objasnila konfabulacija. Neurološke teorije sugeriraju da kognitivna disfunkcija uzrokuje iskrivljenje. Teorije samoidentiteta pretpostavljaju da ljudi konfabuliraju kako bi sačuvali sebe. Teorija temporalnosti vjeruje da se konfabulacija javlja kada pojedinac ne može pravilno smjestiti događaje u vrijeme. Teorije praćenja i strateškog pronalaženja tvrde da se konfabulacija javlja kada pojedinci ne mogu ispravno prisjetiti sjećanja ili ih pratiti nakon pronalaženja. Teorije izvršne kontrole i mutnog traga također pokušavaju objasniti zašto se konfabulacija događa.

Konfabulacija se može javiti kod povreda ili bolesti nervnog sistema, uključujući Korsakoffov sindrom, Alzheimerovu bolest, shizofreniju i traumatsku povredu mozga. Vjeruje se da je desni čeoni režanj mozga oštećen, što uzrokuje lažna sjećanja. Djeca su posebno podložna prisilnoj konfabulaciji jer su vrlo podložna uticajima. Povratne informacije mogu povećati povjerenje u lažna sjećanja. U rijetkim slučajevima, konfabulacija se javlja kod običnih osoba.

Različiti testovi pamćenja, uključujući zadatke prepoznavanja i zadatke slobodnog prisjećanja, mogu se koristiti za proučavanje konfabulacije. Liječenje zavisi od osnovnog uzroka distorzije. Tekuća istraživanja imaju za cilj razvoj standardne baterije testova za razlikovanje različitih vrsta konfabulacija, razlikovanje deluzija od konfabulacija, razumijevanje uloge nesvjesnih procesa i identifikaciju patoloških i nepatoloških konfabulacija.

## Opis 
Konfabulacija je prvobitno definirana kao "pojava sjećanja na događaje i iskustva koja se nikada nisu dogodila".

Konfabulacija se razlikuje od laganja jer ne postoji namjera obmane i osoba nije svjesna da je informacija lažna. Iako pojedinci mogu predstavljati očigledno lažne informacije, konfabulacija može izgledati i koherentno, interno konzistentno i relativno normalno. Osim toga, konfabulacija se često javlja kod osoba s antiholinergičkim toksidromom kada se ispituju o bizarnom ili iracionalnom ponašanju.

Konfabulirana sjećanja svih vrsta najčešće se javljaju u autobiografskom pamćenju i ukazuju na složen i zamršen proces koji može biti skrenut s puta u bilo kojem trenutku tokom kodiranja, pohranjivanja ili prisjećanja sjećanja.

### Razlike 
Razlikuje se nekoliko oblika konfabulacije koji se razlikuju po ponašanju, mehanizmu i lokaciji oštećenja mozga. Najčešća razlika je između sljedeće dvije vrste:
* **Izazvane** konfabulacije predstavljaju normalan odgovor na pogrešno pamćenje, česte su i kod amnezije i kod demencija, Relativno su rijetki, češći u slučajevima demencije i mogu biti rezultat interakcije između patologija frontalnog režnja i organske amnezije. Podgrupa pacijenata barem povremeno djeluje u skladu sa svojim konfabulacijama, odajući zbrku trenutne stvarnosti. Ovi pacijenti su uvijek dezorijentirani u vezi sa svojom trenutnom ulogom, lokacijom i vremenom. Ovaj oblik se naziva **bihevioralno spontana konfabulacija**. i čini se da ima specifičan mehanizam: neuspjeh "orbitofrontalnog filtriranja stvarnosti", predsvjesnog mehanizma koji obično provjerava da li se nadolazeća misao odnosi na trenutnu stvarnost ili ne.

## Znakovi i simptomi 
Konfabulacija je povezana s nekoliko karakteristika:
# Lažne verbalne izjave koje mogu uključivati autobiografske i nelične informacije, poput historijskih činjenica, bajki ili drugih aspekata semantičkog pamćenja.
# Izvještaj je obično koherentan i obično je izveden iz pacijentovog sjećanja na stvarna iskustva. Vrlo rijetko je fantastičan.
# I premisa i detalji izvještaja mogu biti lažni.
# Pacijent nije svjestan iskrivljenja ili neprikladnosti izvještaja i ne brine ga kada se ukaže na greške.
# Iza izvještaja ne stoji skrivena motivacija.
# Struktura ličnosti pacijenta može igrati ulogu u njihovoj spremnosti za konfabulaciju. Ostale teorije koriste neurokognitivne veze kako bi objasnile proces konfabulacije. Druge teorije uokviruju konfabulaciju oko poznatijeg koncepta zablude. Drugi istraživači uokviruju konfabulaciju unutar teorije mutnih tragova. Konačno, neki istraživači pozivaju na teorije koje se manje oslanjaju na neurokognitivna objašnjenja, a više na epistemološke prikaze.

### Neuropsihološke teorije
Najpopularnije teorije konfabulacije potiču iz oblasti neuropsihologije ili kognitivne neuroznauke. Nadalje, istraživači tvrde da je konfabulacija poremećaj koji nastaje zbog neuspjelog "praćenja stvarnosti/praćenja izvora" (tj. odlučivanja da li se sjećanje zasniva na stvarnom događaju ili je izmišljeno). Neki neuropsiholozi smatraju da greške u pronalaženju informacija iz dugoročnog pamćenja koje prave normalni subjekti uključuju drugačije komponente kontrolnih procesa od grešaka koje prave konfabulatori. Fantastične konfabulacije pripisane su disfunkciji nadzornog sistema, za što se vjeruje da je funkcija čeonog korteksa.

### Teorija temporalnosti
Podrška teoriji temporalnosti sugerira da se konfabulacije javljaju kada pojedinac nije u stanju pravilno smjestiti događaje u vrijeme.

### Teorija monitoringa
Sličnom idejom upravljaju teorije stvarnosti i teorije monitoringa izvora. U 2007. predložen je okvir za konfabulaciju koji je tvrdio da je konfabulacija rezultat dvije stvari: problema s izvršnom kontrolom i problema s evaluacijom. Kod deficita izvršne kontrole, pogrešno sjećanje se preuzima iz mozga. Kod deficita evaluacije, sjećanje će biti prihvaćeno kao istina zbog nemogućnosti razlikovanja uvjerenja od stvarnog sjećanja.

### Teorija nejasnog traga
Teorija nejasnog traga, ili FTT, je koncept koji se češće primjenjuje za objašnjenje odluka o prosuđivanju.

### Epistemološka teorija
Međutim, nisu svi izvještaji toliko ugrađeni u neurokognitivne aspekte konfabulacije. Neki pripisuju konfabulaciju epistemološkim izvještajima. Confabulation is one salient symptom of this syndrome. Studija o konfabulaciji kod pacijenata s Korsakoffljevim sindromom otkrila je da su oni podložni provociranoj konfabulaciji kada se postave pitanja koja se odnose na epizodno pamćenje, a ne na semantičko pamćenje, te kada se postave pitanja gdje bi odgovarajući odgovor bio "Ne znam". Ovo ukazuje na to da je  kod ovih pacijenata "specifična za domen". Pacijenti s Korsakoffovom bolešću koji konfabuliraju imaju veću vjerovatnoću od zdravih odraslih osoba da lažno prepoznaju riječi distraktor, što ukazuje na to da je lažno prepoznavanje "konfabulatorno ponašanje".

Alzheimerova bolest je stanje sa neurološkim i psihološkim komponentama. To je oblik demencije povezan sa teškom  frontalnog režnja. Konfabulacija kod osoba sa Alzheimerovom bolešću je često spontanija nego kod drugih stanja, posebno u uznapredovalim fazama bolesti. Pacijenti sa Alzheimerovom bolešću pokazuju uporedive sposobnosti kodiranja informacija kao i zdravi stariji odrasli, što ukazuje na to da oštećenja u kodiranju nisu povezana sa konfabulacijom. Međutim, kao što se vidi kod pacijenata s Korsakoffovom bolešću, konfabulacija kod pacijenata s Alzheimerovom bolešću je veća kada se postave pitanja koja istražuju epizodno pamćenje. Istraživači sugeriraju da je to zbog oštećenja u stražnjim kortikalnim regijama mozga, što je simptom karakterističan za Alzheimerovu bolest.

Shizofrenija je psihološki poremećaj kod kojeg se ponekad opaža konfabulacija. Iako je konfabulacija obično koherentna u svojoj prezentaciji, stidljivi pacijenti sa shizofrenijom često imaju sumanute misli. Istraživači su primijetili da ovi pacijenti imaju tendenciju da na licu mjesta stvaraju deluzije koje su često fantazijske i postaju sve složenije s ispitivanjem. Za razliku od pacijenata s Korsakovljevim sindromom i Alzheimerovom bolešću, pacijenti sa shizofrenijom skloniji su konfabuliranju kada ih se pita o njihovim semantičkim sjećanjima, za razliku od epizodnog pamćenja. Osim toga, konfabulacija se ne čini povezanom ni sa kakvim deficitom pamćenja kod shizofrenih pacijenata. To je suprotno većini oblika konfabulacije. Također, konfabulacije koje prave shizofreni pacijenti često ne uključuju stvaranje novih informacija, već pokušaj pacijenta da rekonstruiše stvarne detalje prošlog događaja.

Traumatska povreda mozga (TBI) također može rezultirati konfabulacijom. Istraživanja su pokazala da pacijenti s oštećenjem donjeg medijalnog frontalnog režnja konfabuliraju znatno više od pacijenata s oštećenjem stražnjeg područja i zdravih kontrolnih osoba. Ovo ukazuje na to da je ova regija ključna u stvaranju konfabulatornih odgovora i da je deficit pamćenja važan, ali ne i neophodan kod stidljivih konfabulatornih odgovora. Osim toga, istraživanja pokazuju da se konfabulacija može vidjeti kod pacijenata sa sindromom frontalnog režnja, koji uključuje oštećenje frontalnog režnja kao posljedicu bolesti ili traumatske povrede mozga (TBI).. Konačno, ruptura prednje ili zadnje komunikantne arterije, subarahnoidno krvarenje i encefalitis su također mogući uzroci konfabulacije.

Konačno, ruptura prednje ili zadnje komunikantne arterije, subarahnoidno krvarenje i encefalitis su također mogući uzroci konfabulacije..

Bihevioralno spontana konfabulacija može se javiti u kontekstu demencija ili Wernicke–Korsakoffovog sindroma gdje je oštećenje mozga teško lokalizirati. Ako je posljedica ograničenog oštećenja mozga (npr. nakon rupture aneurizme prednje komunikantne arterije, traumatske povrede mozga, moždanog udara), lezije su zahvatile posteriorni medijalni orbitofrontalni korteks (područje 13) ili područje direktno povezano s njim. Djeca su posebno podložna prisilnim konfabulacijama zbog svoje visoke sugestibilnosti. Kada su prisiljena da se prisjete izmišljenih događaja, djeca će se rjeđe sjetiti da su prethodno izmišljala te situacije, a vjerovatnije je da će se, u odnosu na svoje odrasle vršnjake, sjetiti tih izmišljenih situacija kao stvarnih događaja koji su se dogodili. Istraživanja pokazuju da je ova nemogućnost razlikovanja prošlih konfabuliranih i stvarnih događaja usredsređena na razvojne razlike u praćenju izvora. Zbog nerazvijenih vještina kodiranja i kritičkog razmišljanja, sposobnost djece da razlikuju stvarna sjećanja od lažnih može biti oštećena. Također je moguće da mlađoj djeci nedostaju procesi meta-memorija potrebni za pamćenje konfabuliranih u odnosu na nekonfabulirane događaje. Na procese meta-memorije kod djece mogu utjecati i očekivanja ili predrasude, u smislu da vjeruju da vrlo vjerojatni lažni scenariji nisu izmišljeni. Međutim, kada se svjesno testira tačnost, djeca će vjerovatnije odgovoriti sa „Ne znam“ brzinom koja se može usporediti s odraslima na pitanja na koja nema odgovora, nego što će izmišljati. U konačnici, efekti dezinformacija mogu se minimizirati prilagođavanjem pojedinačnih intervjua specifičnoj razvojnoj fazi učesnika, često na osnovu njihove dobi.

### Izazvane naspram spontanih konfabulacija
Postoje dokazi koji podržavaju različite kognitivne mehanizme za izazvane i spontane konfabulacije. Jedna studija je sugerirala da spontana konfabulacija može biti rezultat nemogućnosti pacijenta s amnezijom da razlikuje hronološki redoslijed događaja u svom sjećanju. Nasuprot tome, izazvana konfabulacija može biti kompenzacijski mehanizam, u kojem pacijent pokušava nadoknaditi svoj nedostatak pamćenja pokušavajući pokazati kompetentnost u sjećanju.

### Povjerenje u lažna sjećanja
Konfabulacija događaja ili situacija može dovesti do konačnog prihvatanja konfabulirane informacije kao istinite. Naprimjer, ljudi koji svjesno lažu o nekoj situaciji mogu s vremenom početi vjerovati da su njihove laži istinite. U intervjuu, ljudi su skloniji konfabuliranju u situacijama u kojima im druga osoba predstavi lažne informacije, za razliku od situacija kada sami generiraju te laži. Nadalje, ljudi će vjerojatnije prihvatiti lažne informacije kao istinite kada budu intervjuisani kasnije (nakon dotičnog događaja) nego oni koji budu intervjuisani odmah ili ubrzo nakon događaja. Također je dokazano da afirmativna povratna informacija za konfabulirane odgovore povećava samopouzdanje konfabulatora u njihov odgovor. Naprimjer, prilikom identifikacije krivca, ako svjedok lažno identificira člana grupe, bit će sigurniji u svoju identifikaciju ako ispitivač pruži afirmativnu povratnu informaciju. Čini se da ovaj učinak potvrdne povratne informacije traje tokom vremena, jer će se svjedoci sjećati izmišljenih informacija čak i mjesecima kasnije.
### Među normalnim osobama
U rijetkim slučajevima, konfabulacija se može vidjeti i kod normalnih osoba. Učesnici slušaju audio snimke nekoliko lista riječi usmjerenih oko teme, poznate kao kritična riječ. Učesnici se kasnije zamole da se prisjete riječi sa svoje liste. Ako se učesnik prisjeti kritične riječi, koja nikada nije eksplicitno navedena na listi, to se smatra konfabulacijom. Učesnici često imaju lažno sjećanje na kritičnu riječ.

### Zadaci prepoznavanja
Konfabulacije se također mogu istraživati korištenjem zadataka kontinuiranog prepoznavanja. Ovi zadaci se često koriste u kombinaciji s ocjenama pouzdanosti. Općenito, u zadatku prepoznavanja, učesnicima se brzo prikazuju slike. Neke od ovih slika prikazuju se jednom; druge se prikazuju više puta. Učesnici pritiskaju tipku ako su sliku već vidjeli. Nakon određenog vremena, učesnici ponavljaju zadatak. Više grešaka u drugom zadatku, u odnosu na prvi, ukazuje na zbunjenost, što predstavlja lažna sjećanja.

### Zadaci slobodnog prisjećanja
Konfabulacije se također mogu otkriti pomoću zadatka slobodnog prisjećanja, kao što je zadatak samopripovijedanja. Od učesnika se traži da se prisjete priča (semantičko ili autobiografsko) koje su im vrlo poznate. Priče kojih se prisjećaju kodirane su za greške koje bi se mogle klasificirati kao distorzije u pamćenju. Distorzije mogu uključivati falsificiranje elemenata istinite priče ili uključivanje detalja iz potpuno druge priče. Greške poput ovih bi ukazivale na konfabulacije.

### Liječenje
Liječenje konfabulacije donekle ovisi o uzroku ili izvoru, ako se može identificirati. Naprimjer, liječenje Wernicke-Korsakoffovog sindroma uključuje velike doze vitamina B kako bi se preokrenuo nedostatak tiamina. Ako ne postoji poznati fiziološki uzrok, za liječenje konfabulacije mogu se koristiti općitije kognitivne tehnike. Studija slučaja objavljena 2000. godine pokazala je da Trening samopraćenja (SMT) smanjene sumanjene konfabulacije. Nadalje, poboljšanja su se održala i nakon tromjesečnog praćenja i utvrđeno je da se generaliziraju na svakodnevne situacije. Iako se ovaj tretman čini obećavajućim, potrebna su rigoroznija istraživanja kako bi se utvrdila efikasnost SMT-a u općoj populaciji s konfabulacijama.

## Istraživanje
Iako je posljednjih godina postignut značajan napredak u razumijevanju konfabulacije, još uvijek ima mnogo toga za naučiti. Jedna grupa istraživača je posebno postavila nekoliko važnih pitanja za buduća istraživanja. Oni sugeriraju da je potrebno više informacija o neuronskim sistemima koji podržavaju različite kognitivne procese potrebne za normalno praćenje izvora. Također su predložili ideju razvoja standardne neuropsihološke testovne baterije koja može razlikovati različite vrste konfabulacija. Postoji i znatna debata o najboljem pristupu organiziranju i kombiniranju neuro-imaginging, farmakoloških i kognitivno-bihevioralnih pristupa za razumijevanje konfabulacije.

U nedavnom preglednom članku, druga grupa istraživača razmatra pitanja koja se tiču razlika između deluzija i konfabulacije. Oni se pitaju da li deluzije i konfabulaciju treba smatrati različitim ili preklapajućim poremećajima i, ako se preklapaju, u kojoj mjeri? Također raspravljaju o ulozi nesvjesnih procesa u konfabulaciji. Neki istraživači sugeriraju da su nesvjesni emocionalni i motivacijski procesi potencijalno jednako važni kao i kognitivni i problemi s pamćenjem. Konačno, postavljaju pitanje gdje povući granicu između patološkog i nepatološkog. Uvjerenja slična deluzijama i izmišljotine slične konfabulaciji često se viđaju kod zdravih osoba. Koje su važne razlike između pacijenata slične etiologije koji konfabuliraju i ne konfabuliraju? Budući da je granica između patološkog i nepatološkog vjerovatno nejasna, trebamo li zauzeti dimenzionalniji pristup konfabulaciji? Istraživanja sugeriraju da se konfabulacija javlja duž kontinuuma nevjerovatnosti, bizarnosti, sadržaja, uvjerenja, preokupacije i nevolje, te utjecaja na svakodnevni život.

## Također pogledajte
* Uporedite sa:
* Halucinacija
* Anosognozija
* Kriptomnezija
* Lažna sjećanja
* Pristrasnost retrospektive
* Božansko otkrivenje

Ne treba miješati sa:

* Prevara
* Prevara
* Manipulacija
* Fišing

## Reference
## Dopunska literatura
*
*
*

## Vanjski linkovi 
Kategorija:Pamćenje
Kategorija:Uticaji alkohola na zdravlje
Kategorija:Greška
Kategorija:Neznanje
Kategorija:Pristranosti u pamćenju
Kategorija:Prepreke za kritičko razmišljanje
Kategorija:Simptomi i znakovi mentalnih poremećaja
Kategorija:Simptomi, znaci ili klinički nalazi koji uključuju kognitivne funkcije