Nogometna reprezentacija Sirije

**Nogometna reprezentacija Sirije** () predstavlja Siriju na međunarodnim nogometnim takmičenjima i pod kontrolom je nogometnog saveza Sirije.

Sirija se nikada nije plasirala u finale Svjetskog prvenstva, ali je stigla do četvrte runde kvalifikacija 2018. godine. Reprezentaciji je FIFA zabranila da igra utakmice kod kuće, zbog sigurnosnih razloga (Građanski rat u Siriji) i zbog toga nisu bili domaćini utakmice još od decembra 2010.

## Historija 
### Od 1936. do 1969: Počeci 
Nogometni savez Sirije osnovan je 1936. godine, 10 godina prije proglašenja nezavisnosti od Francuza 1946. godine. Član je FIFA-e od 1937. godine i AFC-a od 1969. Sirija je svoje prve nezvanične utakmice igrala pod imenom Damask XI sa Libanom (2–1) 1942. i sa Irakom (1–2) 1944.

Prva zvanična kvalifikaciona utakmica Sirije odigrana je u Ankari protiv Turske, koja je završena porazom Sirije 7:0 dana 20. novembra 1949. Zahvaljujući tome, sirijski tim je učestvovao u evropskim kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 1950. godine kao jedan od prvih timova u regiji koji je to učinio. Jedan od najvećih poraza bio je u Atini od Grčke, 25. novembra 1949. godine, 5 dana nakon prve zvanične utakmice koja je završena rezultatom 8:0 za Grke.

Na Mediteranskim igrama 1951. u Aleksandriji, 12. oktobra 1951. godine, zabilježen je jedan od najvećih poraza Sirije od Egipta koji je završen rezultatom 8:0 za *Faraone*.
[mini|297x297piksel| [Francisc Mészáros, drugi trener sirijske reprezentacije 1954. godine.]]
Prvi veliki uspjeh reprezentacije bilo je srebro na Pan arapskim igrama 1953. godine, kada su u finalu poraženi od Egipta (4:0). Na Pan arapskim igrama u Bejrutu 1957. plasirali su se u finale nakon polufinalnog poraza Maroka, u kojem su savladali Tunis golovima Šamasa i Avadisa Kaoulakiana 3:1.

U kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 1958., sirijska fudbalska reprezentacija poražena je od Sudana u 1. kolu doigravanja.

Između 1958. i 1961. tim se udružio sa Egiptom kako bi formirao fudbalsku reprezentaciju Ujedinjene Arapske Republike, iako je FIFA pisala rekorde tima samo Egiptu.

Dva puta su bili finalisti Arapskog kupa: 1963. (pobijeđen od Tunisa) i 1966. (pobijeđen od Iraka).

U kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 1966. bili su jedan od dva tima iz azijske zone (drugi je bio Izrael) koji su bili raspoređeni u evropsku kvalifikacionu zonu i prvobitno su bili smješteni sa Španijom i Republikom Irskom . Međutim, pridružili su se azijskom i afričkom bojkotu kvalifikacija 1966. godine, zbog odluke FIFA-e da dodijeli samo jedno mjesto između Azije i Afrike.

### 1970-e: Uspjesi u arapskim takmičenjima 
Sedamdesetih godina redovno su učestvovali na Palestinskom kupu, koji je služio kao zamjena za Arapski kup. Na Kupu Palestine 1972. zauzeli su četvrto mjesto kada su izgubili 1:3 od Alžira . Na Kupu Palestine 1973. plasirali su se iz grupne faze u polufinale, gdje su nakon penala eliminisali Alžir (0:0, pen. 3:2). U finalu kupa jasno su izgubili od Tunisa 0:4.

U Kuneitra kupu 1974. *Qasioun Orlovi* su ušli u nokaut fazu nakon grupnog poraza od Sudana, Libije, Palestine i Sjevernog Jemena. U polufinalu kupa savladali su Tunis (3:1), ali su u finalu nažalost izgubili od Maroka nakon penala.

Za Svjetsko prvenstvo 1974. završili su na drugom mjestu u grupi u 1. kolu kvalifikacija, iza Irana, nedovoljno za prolaz u sljedeću rundu. Igrači koji su proslavili sirijski fudbal su igrači Barada SC, sa najboljom elitom fudbalera, kao što su Faris Sultji, Marwan Dardari, Ahmad Talib Tamim, Mohammad Khair Dhaher, Ahmad Alian, Joseph Chahrestan, Farouq Bozo, Ahmad al- Akad, Jamal al-Sharif.

Na Kupu Palestine 1975. eliminisali su Libiju u grupnoj fazi, ali su izgubili od Iraka u polufinalu 0:4 i u utakmici za bronzanu medalju sa Sudanom 0:1.

Damask je 1976. godine bio domaćin Pan arapskih igara, čiji je nogometni turnir odigran na stadionu Abbasiyyin, gdje je domaći sirijski tim osvojio bronzane medalje.

U kvalifikacijama za FIFA Svjetsko prvenstvo 1978., *Qasioun Orlovi* nisu prošli prvo kolo, jer su i pored jedne pobjede nad Saudijskom Arabijom (2:0) izgubili oba meča od Irana, završivši na trećem mjestu u grupi.

### Od 1980. do 1996: napredak u sirijskom fudbalu 
Reprezentacija Sirije stigla je do Olimpijskih igara 1980. zahvaljujući Iranu, jer se tim povukao zbog bojkota Olimpijskih igara pod vodstvom Amerike . I pored poraza 0:3 od Alžira i 0:5 od Istočne Njemačke, stekli su iskustvo iz velikih utakmica. Ipak, najvrjedniji rezultat na turniru bio je remi sa jakom Španijom 0:0.

Sirijski tim je učestvovao u tri izdanja AFC Azijskog kupa 1980-ih. Na Azijskom kupu 1980. završili su na 3. od 5 u grupnoj fazi, iza Sjeverne Koreje i Irana, ispred Kine i Bangladeša.

Na AFC Azijskom kupu 1984. završili su na 4. od 5 u 1. kolu, ispred Južne Koreje, iza Katara, Kuvajta i Saudijske Arabije . Na AFC Azijskom kupu 1988. završili su na 3. od 5 još u 1. kolu, iza Kine i Saudijske Arabije, ispred Kuvajta i Bahreina . Dva sirijska strijelca bila su sa po jednim golom: Walid Nasser i Walid Al-Hel . Bili su finalisti FIFA Arapskog kupa 1988. (pobijeđeni od Iraka). U tom periodu Sirija pokazuje da je veoma prisutna na azijskoj sceni.

Za kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo 1982. završili su na posljednjem mjestu u grupnoj fazi iza Katara, Iraka, Saudijske Arabije i Bahreina . Što se tiče kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 1986., Sirija je bila vrlo blizu kvalifikacijama koje bi bile historijske, jer je prošla 1. kolo ispred Kuvajta i Sjevernog Jemena, pobijedila Bahrein i izgubila u finalnoj rundi kvalifikacija od Iraka Ukupno 1:3, a jedini sirijski gol postigao je Walid Abu Al-Sel .
[mini|214x214piksel| [Valerij Jaremčenko, trener koji je doveo Siriju do pobjede na Mediteranskim igrama 1987.]]
Jedan od najvećih uspjeha *Qasioun Orlova* 1980-ih bilo je učešće u finalu Mediteranskih igara 1987. u Latakiji i poraz od reprezentacije Francuske 2:1.

U kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 1990. reprezentacija je zauzela drugo mjesto u prvom kolu nakon poraza od Saudijske Arabije 4:5 (strijelci: Mahrous, Jakalan, Al-Nasser i Helou ).

Godine 1992. održane su Pan arapske igre u Siriji, koje su uključivale i Arapski kup. Na ovom turniru, reprezentacija Sirije koju je predvodio Virgil Dridea zauzela je 4. mjesto nakon plasmana u polufinale (poražena od Egipta 4:3 na penale) i poraza u meč za bronzanu medalju sa Kuvajtom 1:2.

Tokom kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 1994. predvodili su kvalifikacionu grupu nakon pobjeda nad Tajvanom i Omanom, ali zbog remija sa Iranom (0:0 i 1:1, golom Abdula Latifa Heloua ) nisu prošli u drugi krug. .

U 1. kolu Azijskog kupa 1996. reprezentacija Sirije je pobijedila Uzbekistan (2:1), golovima Nadera Joukhadara i Ali Diba, ali su poraženi od Japana (1:2, gol Nader Joukhadara) i Kine (0:3). Završavajući 3. u grupi, imali su priliku da se kvalificiraju u četvrtfinale, ali imajući nizak rezultat u odnosu na druge dvije zemlje (Irak i Južnu Koreju), tim je završio kao najgori 3., opet je propustio nokaut fazu za blizu margina.

### Od 1996. do 2007: Godine nade i razočaranja 
[desno|mini|262x262piksel| [Chadi Cheikh Merai 1997.]]
Na Pan arapskim igrama 1997. u Bejrutu, stigli su do finala, u kojem ih je Jordan pobijedio rezultatom 0-1.

Jedna od najvećih pobjeda Sirije zabilježena je u Teheranu 4. juna 1997., protiv Maldiva, u utakmici koja je završila konačnim rezultatom 12-0 za Sirijce. 5 dana kasnije ponovo se suočava sa Maldivima, još uvijek u Teheranu, koji završava s istim rezultatom 12-0. Ove dvije utakmice su odigrane u sklopu kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 1998. godine, gdje je ispao u prvom pretkolu, ispred Irana.

Reprezentacija Sirije je dva puta bila finalista 2000. i 2004. godine na regionalnom takmičenju, Zapadnoazijskom fudbalskom prvenstvu, svaki put je pobijedio Iran.
lijevo|mini|200x200piksel| Sirija - Iran, prijateljska utakmica 2006.
Što se tiče kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 2002. godine, prestigao ih je Oman na 1. mjestu, dok su bili ispred Filipina i Laosa .

U kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 2006. nisu se plasirali u treću fazu nakon neizvjesnih utakmica i poraza od Bahreina (1–2) i Kirgistana (0–1).
[lijevo|mini| Sirija - Indija, [Nehru kup 2007.]]
U tom periodu reprezentacija je učestvovala na Nehru kupu 2007., gdje je nakon prve pobjede nad Bangladešom (2–0) savladala Kirgistan (4–1), Indiju (3–2) i Kambodžu (5–1) i napredovala do finala. Najbolji strijelci bili su poznate sirijske zvijezde Zyad Chaabo (5 golova) i Maher Al-Sayed (4 gola). Ali finale kupa za tim nije ispalo dobro, jer su izgubili od Indije rezultatom 0-1.

### Od 2007. do 2012: Velika dostignuća 
[mini|277x277piksel| [Fajr Ibrahim je dva puta vodio Siriju do polufinala Kupa Zapadne Azije.]]
Sirija se 2007. plasirala u WAAF kup pod vodstvom trenera Fajra Ibrahima, gdje je nakon pobjeda nad Libanom i Jordanom (obojica 1-0), izgubila u polufinalu od Iraka 0-3.

Godinu dana kasnije, *Qasioun Orlovi* su učestvovali na WAAF kupu 2008., gdje su nakon pobjede od 2-1 nad Omanom i remija sa Jordanom prošli u polufinale, gdje su izgubili od Irana (0-2).

Na Nehru kupu 2009. Sirija je suvereno osvojila grupnu fazu, savladavši Šri Lanku, Kirgistan, Liban i, u teškoj utakmici, Indiju (1-0). U finalu kupa susreli su se s Indijom, s kojom su izgubili 1-2 na penale (jedini sirijski strijelac bio je Ali Diab ).

U kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 2010. reprezentacija Sirije je u 1. kolu pobijedila Afganistan, zatim u 2. kolu Indoneziju, ali u 3. kolu za dlaku nije uspjela da se plasira u 4. kolo, zbog nepovoljnog prosjeka golova, iza UAE i Irana, ali ispred Kuvajta.
[mini|276x276piksel| Postava Sirije protiv [Nogometna reprezentacija Japana|Japana na Azijskom kupu 2011.]]
Reprezentacija Sirije plasirala se na AFC azijski kup 2011. u Kataru nakon dugog odsustva sa njega od 1996. godine, gdje se popela na prvenstvo bez ijednog poraza u kvalifikacijama. Ponovo su eliminisani iz grupne faze nakon poraza od Jordana i Japana i poraza od Saudijske Arabije . Ubrzo nakon toga, diskvalificirani su sa Svjetskog prvenstva 2014. zbog korištenja nekvalifikovanog igrača.

U decembru 2012. Sirija je pobijedila Irak u finalu Kupa Zapadne Azije i osvojila svoj prvi veliki trofej, a Ahmad Al Saleh je postao strijelac historijskog pobjedničkog gola (1-0). Službena sirijska televizija prekinula je svoje prijenose kako bi objavila pobjedu i uživo prikazala prezentaciju kupa.

### Od 2013. do 2016: Povlačenje sa pozicija 
Sirijski tim se 2013. godine povukao iz WAAF kupa zbog građanskog rata u zemlji . Narednih godina situacija u reprezentaciji nije bila dobra jer nisu mogli igrati na domaćim stadionima.
[lijevo|mini|230x230piksel| Nogometna reprezentacija Sirije u [Teheranu: kvalifikacije za AFC Azijski kup 2015]]
Reprezentacija Sirije je propustila AFC Azijski kup 2015. nakon što se nije kvalificirala i zauzela treće mjesto u Grupi A u kojoj su bili Jordan, Singapur i Oman . Sirija je 2016. godine učestvovala na Kupu kralja pod vodstvom kapitena reprezentacije Mosaba Balhousa i glavnog trenera Aymana Hakeema, gdje je izgubila u polufinalu nakon izvođenja jedanaesteraca s Tajlandom i pobijedila Ujedinjene Arapske Emirate sa 1-0 u utakmici za treće mjesto.

### Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo 2018: Sirija blizu velikog uspjeha 
Otkako je izbio rat u zemlji, Siriji je zabranjeno da igra domaće utakmice kod kuće i zapravo je bila jedan dan udaljena od izbacivanja sa Svjetskog prvenstva 2018. dok nije Malezija uskočila u posljednji trenutak i ponudila se kao domaćin svih domaćih utakmica Sirije.

Nakon što je završila na drugom mjestu u Grupi E tokom 2. kola kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 2018, iza Japana, ali ispred Singapura, Afganistana i Kambodže, Sirija je bila među 4 najbolja (2. mjesto) i stekla je pravo nastupa u 3. kolu, pored kvalifikacija za naredni AFC Azijski kup.
[lijevo|mini| [Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu 2018.|Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo 2018, Sirija protiv Irana.]]
Prebačeni su u grupu A, zajedno sa Iranom, Južnom Korejom, Uzbekistanom, Kinom i Katarom . Sirija se 5. septembra 2017. prvi put u svojoj historiji kvalifikovala za baraž za Svjetsko prvenstvo tako što je završila na 3. mjestu u svojoj grupi sa 13 bodova, na nivou sa Uzbekistanom, ali ispred na tabeli zahvaljujući boljoj gol-razlici, nakon njihovog remija zakupljenog u nadoknadi vremena na travnjaku Irana (2-2) u posljednjem meču.

Ovo je najbolji *učinak Qasioun Orlova* do sada u fazi kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo. Izgledi za historijske kvalifikacije za finalnu fazu Svjetskog prvenstva doveli su do trenutnog zaustavljanja sukoba koji pustoši zemlju već šest godina, kao i postavljanja ogromnih paravana od strane vlasti na glavnim javnim trgovima u velikih gradova koji će pratiti odlučujuću utakmicu protiv Irana.

#### Sirija protiv Australije 
Dana 5. oktobra 2017. godine u Malaki, Sirija je uspjela remizirati (1-1) protiv Australije zahvaljujući izvođenju penala u 85 minuti najboljeg sirijskog napadača Omara Al Somaha, koji je već izjednačio u sudačkoj nadoknadi u posljednjoj utakmici bazena protiv Irana, odgovarajući na uvodni gol u prvom poluvremenu Robie Kruse .
U revanšu odigranom pet dana kasnije u Sidneju, Sirijci su otvorili rezultat u 6. minuti igre, još jednom zahvaljujući Al Somahu, ali je Tim Cahill izjednačio dva tima sedam minuta nakon uvodnog gola.

Dva tima su nastavila da se međusobno izjednačavaju, a u produžecima je Australija došla do odlučujuće prednosti u 109. minuti igre zahvaljujući novom golu Cahilla, razorivši posljednje nade Sirije za učešće na Svjetskom prvenstvu . Smanjena na 10 na početku produžetka, Sirija je ipak hrabro okušala sreću, za dlaku propustivši izjednačenje i kvalifikacije za interkontinentalno doigravanje u nadoknadi vremena u drugom poluvremenu produžetaka iz slobodnog udarca bitnog Al Somaha koji je pronašao pošta.

### AFC Azijski kup 2019: propuštena prilika 
Na AFC Azijskom kupu 2019. (grupa B) u Ujedinjenim Arapskim Emiratima, Sirija, pod vodstvom tadašnjeg glavnog trenera Bernda Strangea, reprezentacija je remizirala 0-0 s Palestinom u prvoj utakmici na turniru. Sirija nije uspjela proći iz grupne faze nakon poraza od Australije (2–3) i Jordana (0–2).
[mini| [AFC Azijski kup 2019.|Azijski kup 2019, Sirija protiv Palestine]]
Sirijski trener Bernd Stange smijenjen je nakon ovog turnira, a zamijenjen je bivšim menadžerom Fajrom Ibrahimom. Igra tima se nije mnogo poboljšala nakon ove intervencije, pa je onda morao doći novi selektor Nabil Maâloul da popravi situaciju oko reprezentacije.

### Od 2019. do danas 
U kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 2022., koje su započele u jesen 2019., nakon žrijeba su se plasirale na drugo mjesto u Grupi A 2. kola. U prvim mečevima grupe, *Qasioun Orlovi* su udobno pobijedili prvo Filipine (5-2), Maldive (2-1) i Guam (4-0). Nakon toga, u važnom meču, savladali su Kinu sa 2-1 nakon gola Osame Omarija i autogola Zhang Linpenga . U sljedećem meču reprezentacija je pobijedila Filipine rezultatom 1-0 odlučujućim golom veznjaka Warda Al Salama . Dana 11. marta 2020. godine, Tunižanin Nabil Maâloul imenovan je za glavnog trenera Sirije.
[mini|243x243piksel| [Nabil Maâloul, glavni trener Sirije od 2020. do 2021. godine]]
Posljednje utakmice u grupi odigrali su 2021. zbog COVID-19 u Aziji, kada su prvo savladali Maldive (4-0) i Guam (3-0), a potom izgubili od Kine 1-3. U grupi A zauzeli su savršeno 1. mjesto i plasirali se na AFC azijski kup 2023. te u treću fazu kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 2022. godine . Tim je ovaj dio kvalifikacija započeo neuvjerljivim rezultatom s Iranom (0–1), UAE (1–1) i Južnom Korejom (1–2), a oba sirijska gola postigli su Omar Khribin i Mahmoud Al Baher.

Na FIFA arapskom kupu 2021., pod vodstvom novog trenera Valeriua Tița, pokazali su se u dobroj formi. Prvu utakmicu u Grupi B odigrali su protiv UAE, koju su izgubili rezultatom 1-2. U narednom meču Sirija je odigrala dobro uprkos prethodnim rezultatima, pošto su Oliver Kass Kawo i Mouhamad Anez postigli 2-0 nad velikim favoritom iz Tunisa . U svojoj posljednjoj utakmici u grupi, *Qasioun Orlovi* su jako loše izgubili od Mauritanije 1-2 kada je izjednačujući pogodak postigao Mahmoud Al Baher u 52. minuti. Zauzeli su 3. mjesto u grupi i 9. mjesto u ukupnom poretku.

U posljednjim utakmicama kvalifikacija izgubili su prvo od UAE 0-2, a zatim od Južne Koreje istim rezultatom, a zbog ovih rezultata Tița je otpušten. Ghassan Maatouk imenovan je za novog selektora 9. februara 2022. godine, čime je tim doveo do pobjede u derbiju s Libanom (3–0) i remija s Irakom (1–1) u posljednja dva meča. Kao rezultat toga, sirijski tim završio je na 5. mjestu u grupi A.

## Stadioni 
## Timska slika 
### Rivalstvo 
mini|Sirijski navijači prije utakmice sa Palestinom
Zajednički rivali Sirije su Liban, Jordan, Palestina, Irak i Iran.

Sirija je do danas odigrala 24 utakmice protiv Libana. Prva utakmica odigrala se 19. aprila 1942. u prijateljskoj utakmici protiv *Cedarsa* kada su još Liban i Sirija bile francuske kolonije. Upravo u to vrijeme utakmice su bile najredovnije. Dva tima su se sastala šest puta, između aprila 1942. i maja 1963. godine, uz dvije pobjede Sirijaca.

### Nadimak 
Sirija je poznata među navijačima i medijima kao *Nosour Qasioun*, što znači Orlovi iz Qasiouna u odnosu na planinu Qasioun, koja se proteže iznad Damaska .

### Dresovi 
Domaća boja nogometne reprezentacije Sirije je crvena, a u gostima bijela.

## Rekordi igrača 
: *Od 26. septembra 2022.*

Igrači sa **podebljanim imenom** su idalje aktivni u reprezentaciji.

### Najviše nastupa 
### Najbolji strijelci 
mini|Firas Al-Khatib je rekorder svih vremena u Siriji sa 36 golova.

## Reference 
*
Kategorija:Nogomet u Siriji
Sirija
Sirija
Kategorija:1936. u Mandatnoj Siriji