Title: Dawid Själv
Description: These are self-portraits taken over fifty years with a photographer's seriousness but also with playfulness. Images are not necessarily intended to be displayed. When Linda Bergman, editor of the book, asks DAWID (Björn Dawidsson) to go through her photographic archive and look for self-portraits, it is not to create an autobiography and a story about the photographer's life so much as to examine the image the photographer has of himself and has created itself through its own medium of expression, through its camera. We are invited into the famous photographer's life in pictures from 1968-2018. From the first school assignments at Christer Strömholm's photography school, to the 1980s when his career explodes and the film formats become larger, to the digital era and the return to small-scale photography. We get to see polaroids with broken corners, the photographer's self-portrait with girlfriends, wives and their son. The pictures show the photographic work in the studio and in the gallery, personal revolutionary events such as a frontal collision on a motorway in Belgium and pictures where we can read in the self-portrait sadness, anger and joy / humor. When Linda Bergman looks through David's negative folders, she discovers that the early self-portraits are often found towards the end of the film reels. Dawid says in an interview text in the book that when there were any exposures on a film, he turned the camera towards himself. It felt silly not to use the whole roll and at the same time silly to go out and shoot with a movie that was almost over. Bergman writes: "That the images in this book exist at all is rooted in David's love of photography. In the absence of other motives, the photographer himself becomes the motive, even though there may not have been an underlying purpose or goal with the result"

Detta är självporträtt tagna under femtio år med en fotografs seriositet men också med lekfullhet. Det är inte bilder nödvändigtvis avsedda för att visas. När Linda Bergman, redaktör för boken, ber DAWID (Björn Dawidsson) att gå igenom sitt fotografiska arkiv och leta efter självporträtt är det inte för att skapa en självbiografi och en berättelse om fotografens liv så mycket som att undersöka bilden fotografen har av sig själv och har skapat sig genom sitt eget uttrycksmedium, genom sin kamera. Vi bjuds in i den kända fotografens liv i bilder från 1968-2018. Från de första skoluppgifterna på Christer Strömholms fotoskola, till 1980-talet då hans karriär exploderar och filmformaten blir större, till den digitala eran och återvändandet till småbildsfotografi. Vi får se polaroider med trasiga hörn, fotografens självporträtt tillsammans med flickvänner, fruar och sin son. Bilderna visar det fotografiska arbetet i studio och på galleri, personliga omvälvande händelser som en frontalkrock på en motorväg i Belgien och bilder där vi i självporträtten kan läsa in sorg, vrede och glädje/humor. När Linda Bergman tittar igenom Dawids negativpärmar upptäcker hon att de tidiga självporträtten ofta finns mot slutet av filmrullarna. Dawid berättar i en intervjutext i boken att när det fanns några exponeringar över på en film vände han kameran mot sig själv. Det kändes dumt att inte använda hela rullen och samtidigt dumt att ge sig ut för att fotografera med en film som nästan var slut. Bergman skriver: "Att bilderna i denna bok överhuvudtaget existerar bottnar i Dawids kärlek till att fotografera. I brist på andra motiv blir fotografen själv motiv, även om det kanske inte fanns något bakomliggande syfte eller mål med resultatet"
Subjects: Artistic Photography, Self-portraits, Swedish
People: Dawid (1949-)