Nyitott cella
Subtitle: versek
By: Bágyoni Szabó István.
Publisher: Kriterion Könyvkiadó
Published: 1982
Place of publication: Bukarest
Language: hun
Number of pages: 73
Description: Nyitott cella
Kriterion Könyvkiadó, Bukarest
/Külföldi magyar könyvek/

Életünk, 1983. 3.szám

Hogy Bágyonit saját kifejezésével illessem: sorsvonalakat próbál legújabb verseskönyvében megrajzolni. Sorsvonalakat, amelyek csak a történelem mozdulatainak eredményeképp jöhettek létre, így csak azokból kiindulva, azokban visszakeresve értelmezhetők.
Nyitott cella a könyv címe, s e sokféle értelmezésre lehetőséget adó szókapcsolatnak az önkéntes rabság jelentését emeljük ki itt, mintegy jellemezve a költő programját és költői problematikáját. Nincs nagyobb rabság annál, mint amikor az ember elhagyhatja celláját, mégsem mozdul. Köti őt valami, ami a szabadság édes ízénél is fontosabb. Lehet ez – költőről lévén szó – nép, lehet anyanyelv, lehet egyéni sors. „Igék idegen zsoldban”, érték és nép-őrző, féltő, keserű szavak.
Az „erdő anyanyelvét” tanulná ki Bágyoni, jól tudván, hogy az nem csak a csöndes patak csörgedezéséből, de a falkában járó farkasok üvöltéséből is áll. Erdőnyelv – de, vajon létezik-e ilyen nyelvezet?
Írt pár esztendővel ezelőtt egy regényt a kolozsvári szerző, Kések ideje a címe. A hazai kritika meglehetősen elhallgatta, s oktalanul tette ezt. Mert a regény az utóbbi évek egyik legszebb s legfontosabb Erdélyből érkezett küldeménye volt. A későbbi összegzések bizonyára Sütő András és Király László hasonló tárgyú elbeszélései, regényei mellett fogják föleleveníteni. Amit ott a próza nyelvén próbál, itt a lírában kísérli megvalósítani a költő. Erős elkötelezettséget, nyelvi tudatosságot és történelmi elődökhöz, jelenkori társakhoz kapcsolódást hordozó a versei. Tipikus erdélyi költészet, mondaná rá a felületes szemlélő, s részben igaza lenne. Mert… Bágyonit, noha indulása későbbre esik, verskezelése, valóságfelfogása a második Forrás-nemzedékhez sorakoztatja, annak törekvéseivel rokonítja. Így erényeik mellett költészeti dilemmáikat is továbbviszi.
Föltétlen erénye, a már említett történelmi látás mellett az, hogy a jelen fenyegető közelségét nem csak távlatba próbálja állítani, de analizálni is megkísérli azt.
S ez az erény hordozza ennek a költészeti modellnek a buktatóit is. A jelen, a ma jelene, nehezen viseli el a mély analízist. A művész, a költő, ki erre vállalkoznék, metaforák, allegóriák mögé kényszerül behúzódni.
Az allegória pedig előbb-utóbb megeszi a lelket: nem csak a költőét, de az olvasójáét is.
Allegóriákra sem a múlt, sem a jelen nem kényszerül válaszolni. Így ennek a költészeti útnak az egyik megtartó pillére esik ki: a kifejtett etikai üzenet, az etikai számonkérő gesztusa. „Elkegyetlenül az út”, adja Mikes szájába a felismerést, melyet nem csak valóságszinten, költői gyakorlatában is meg kéne szívlelnie.
Az idő nem ismeri az emberi gesztusokat, sem a szépeket, sem a semmit-érőeket. Az idő nem válaszol, az idő válaszra kényszerít. Ez a válasz pedig ma már más, mint amilyen tegnap volt, logikus tehát, hogy más kódrendszerben válik el/befogadhatóvá a kor szava. A hatvanas/hetvenes évek nemzedékeinek mára meg kellett volna tanulniuk, hogy csúful kiszaladt heroikus gesztusaik alól az idő. Már a kesergés is tud anakronisztikus lenni, már a túlságosan tiszta szó is falsul csenghet a világvárosok, de akár Kolozsvár soknyelvű morajában. A szavakat ma másabb, bonyolultabb, talán nyersebb rendbe kényszeríti a valóság, a lírát összetettebb struktúrákba hajtja a modern kor kihívása. Erre a kihívásra Bágyoni Szabó István ebben a könyvében csak részben felel. Vállalása, elkötelezett költészete őt sem mentesíti a költészet által kirótt feladat alól: a lírát meg kell újítani, azaz: „Modernnek lenni mindenestül”.
„Nyelvek alatt/ vonaglanak a verssorok” – írja megejtően szépen egy elborzasztó állapotra döbbenve. Nem tévedek, ha abban bízom, most a vonagló verssorok következnek, a csúnya, töredékes, tikkadt verssorok, a megrendítő, béna, csonka mondatok. A vers tudott hiánya, a vers lehetetlensége következik most…

Zalán Tibor
Table of contents: class: section