HARRY EN BUSSIG BUSS
Publisher: Symposion
Published: 1989
Place of publication: Stehag
Number of pages: 24
Description: ”Harry - en bussig buss” är en succébok i det avseende att den köptes in av Jönköping länstrafik och delades ut gratis till samtliga förskolebarn i länet. Jag tror att det gick åt 15 000 exemplar av ”Harry - en bussig buss” till detta ändamål och jag kan till dags dato möta ungdomar i 20-årsåldern som stoltserar med att de har läst den. 
Är det på grund av dess innehåll, konstnärliga framställning eller på grund av den var gratis?  


I november 2006 landade jag på Arlanda och skulle ta flygbussen till Stockholm city och därifrån vidare till Jönköping. Planet var några minuter försenat och när jag kom springande till den väntande bussen, stängde chauffören dörren och påbörjade resan. Utan mig. Det fanns vittnen på att chauffören startade sin rutt exakt en minut innan den av körplanen stipulerade tiden. Låt oss dock pröva tanken att chauffören påbörjade sin färd på sekunden enligt tidtabellen. Vore det inte mera mänskligt, oss människor emellan, att han ändå lät mig stiga på, i stället för att slå ihop dörren framför näsan på mig då jag ankom svettig, behängd med bagage och i full fart?
Jag fick finna mig i att invänta nästa buss och hoppas på att min bussanknytning mot Jönköping skulle vara 7 minuter försenad, om jag skulle hinna att ta den. 
Det var en ung turk som satt bakom ratten på den bussen som jag steg på. Jag berättade för honom när jag borde vara framme om jag inte ville spendera några onödiga timmar i centrala Stockholm och ville slippa att köpa en ny färdbiljett. Han tittade på sin körplan och sade ”jag är ledsen, men vi har inte en jordisk chans att hinna den.” Jag var lite förvånad över att han sade ”vi” eftersom det tydde på en bra portion av empati. Vi samtalade en eller ytterligare två minuter med varandra och under dessa framkom det att jag var författaren till boken ”Harry - en bussig buss”, en bok som denne turkiske busschaufören fick i gåva när han var ungefär 5 år gammal och att den för honom var en slags inkörsport till den svenska litteraturen och ”svenska tänket”, som han uttryckte det. Han sprang ut ur bussen och talade en kort stund med en man utanför, en busskoordinator. Sedan hoppade han på, stängde dörrarna och påbörjade resan mot Stockholm city. Vi stannade precis ingenstans och vi följde inte flygbussarnas rutt. Hans körning var jämbördig med Bullits i Steve McQueens gestallt. Dessutom kände han till Stockholms stadsplan och stadstrafik lika tillförlitligt som en gps-navigator. Så sade han: ”Jag är säker på att du hinner med din buss i tid men för säkerhets skull skall jag köra så att vi möter din buss, i fall den redan påbörjat resan. Vi chaufförer har några överenskomna signaler, så du skall se att den kommer att stanna.” 
Resten av tiden pratade vi om hans familj, hans drömmar och så var vi plötsligt framme, vi skakade hand med varandra och jag steg av och så på, på min nästa buss.
Dagen därpå skickade jag boken AAAHR!!! till honom eller snarare hans barn. Några dagar senare hörde han av sig och tackade. 
Han ringde upp mig och tackade. Dessa utlänningar…
Table of contents: class: section