Poarta Invaziilor
Subtitle: The Invasions Gate
Publisher: Editura ACT ( also on www.scribd.com , search : Dan Starcu / all languiges)
Published: 2008
Format: Historical Novel
Number of pages: 250
Table of contents: title: THE INVASIONS GATE; title: The second historical novel, The Invasions Gate, presents (in 250 pages) the Hun’s tribes stormy arrival in in the eastern and the central parts of Europe, in 475 A.D., in their way towards Rome and Byzantyum, and their fights against the German, Slave and Asian tribes that were the masters of those lands, next to the Empire borders, until their appearance. The main character, Lexes, a Roman warrior from Dacia, an ex province of the Empire, a country next to the actual Greece and Hungary, has to prove his courage and sagacity in several adventures, trying to stop and overcome those new invaders who drank blood from human skulls. The great union of the western Gothic and other eastern Germanic tribes, like the Vandals and the Longobards, and the Roman warriors in Dacia under the orders of king Athanaric couldn’t, however, defeat the huge army of the ancestors of Attila, who continued its way towards Italy and France. The novel describes the greatest Asian invasion of Europe known until then and its consequences for the continent: the destruction of the Western Roman Empire and the appearance of the modern peoples on the continent , like the French, the Italians, the Spanish, the Romanians etc on its ruins, and the separation of the Byzantine Empire from the rest of the Latin world. A book full of adventures, love stories, combats and unexpected situations, the Invasions Gate describes a complexe and strange world in a moment of its transformation from an unique Empire made of countries on three continents towards the feudal Europe . If until that moment the main enemies of the Romans were the Eastern ( led by their 100 years old king Ermanaric) and the Western Goths (led by king Athanaric), the Vandals and the Burgunds, in the next years they had to face a foe more dangerous than those Germanic peoples, the Asian tribes of Attila.; title: Poarta Invaziilor; title: de Dan Starcu; title: Introducere; title: In secolul IV, asupra Europei se intindea umbra acvilei romane, iar in codrii Carpatilor si pe malurile salbatice ale Dunarii rasunau inca urletele lupilor daci, dupa mai mult de doua sute de ani de la infrangerea marelui lor rege Decebal si intrarea cetatii lor de scaun, Sarmisegetuza, in stapanirea imperiului.; title: Desi legiunile dominau Occidentul si Orientul, din indepartatele Iberia si Britannia pana in Egipt si Persia, impunandu-se in Grecia, Macedonia, Tracia, Galia, Germania, Fenicia, Mesopotamia, siria, Libia, pacea era inca tulburata de popoarele razboinice ale nordului, dinspre Scandinavia, printre care gotii, vandalii, gepizii, longobarzii, burgunzii, la care se adaugau alanii si carpii, daci liberi, ce infruntau cu indrazneala armatele temute si instruite ale Romei.; title: Dinspre imensa Asie avea sa vina insa cea mai cumplita primejdie de pana atunci, in fata careia Cetatea Eterna si Bizantul aveau sa se clatine din temelii: hunii! Pentru a izbi insa in portile Romei, ei trebuiau sa treaca mai intai prin Dacia, adevarata Poarta a Invaziilor, aflata pe atunci, in mare parte, sub conducerea legendarilor regi, vizigotul Athanaric si ostrogotul Ermanaric, in varsta de peste 100 de ani, dusmani de moarte intre ei.; title: PARTEA ÎNTÂI; title: COMOARA VICTOALILOR; title: Motto:; title: “Nu cerceta aceste legi,; title: Căci eşti nebun de le-nţelegi !; title: Din codru rupi o rămurea,; title: Ce-i pasă codrului de ea !; title: Ce-i pasă unei lumi întregi; title: De moartea mea !”; title: (G. Coşbuc-Moartea lui Fulger ); title: 1.; title: Râul avea ape repezi şi înspumate, dar de îndată ce cotea şi ieşea în câmp deschis se liniştea, curgând leneş printre sălciile pletoase care îl însoţeau. Codrul cel des avea hotarul până la cotul acela şi câmpia, acoperită de ierburi înalte, mărăcini, copaci izolaţi, ascundea multe capcane. Soarele nu răsărise de mult şi o ceaţă deasă stăpânea ţinutul. Aceasta ascundea mlaştinile  pe care meandrele râului le năşteau în  locurile unde te aşteptai mai puţin. Prin ceaţă răzbăteau  contururile unor stejari şi ale unor fagi risipiţi pe acel spaţiu vast, dar pe măsură ce soarele se ridica, aburii se  împrăştiau, dezvăluind un drum îngust şi un pod de lemn putrezit parcă în întregime. Nechezatul unui cal răzbătu în liniştea începutului de zi. Armăsarul, negru şi ud de rouă, bătu sălbatic din  copită. Se afla la marginea codrului  şi respiraţia i se amesteca imediat cu aburii care învăluiau  copacii umezi. Frâul îl ţinea legat de un fag, ceea ce explica nervozitatea bidiviului. La rădăcina fagului zăcea o blană de urs din care ieşeau două picioare acoperite de iţari albi, iar în partea opusă lor se revărsa un păr bogat şi negru.; title: --Linişte, Zal ! se auzi un glas bărbătesc, cu o rezonanţă plăcută, tinerească.; title: În loc să se astâmpere, calul, bucuros probabil că îşi auzise  numele, necheză din nou, mai tare, şi bătu cu copita în pământ, în vreme ce trăgea năvalnic de frâu, gata să-l rupă.; title: Zgomotul şi nerăbdarea armăsarului sfârşiră prin a-l trezi pe omul ce dormea învelit cu blana de urs. Greoi, aceasta se întoarse cu genunchii în sus şi se întinse din toate mădularele.Cască apoi prelung şi se ridică în picioare. Era un tânăr înalt şi bine legat, care purta cămaşă albă şi iţarii strânşi pe picior. Pieptarul din piele bătută îi era întărit pe  mijloc cu un disc de metal ce-i proteja inima.; title: --Ei, bine am mai dormit, zise tânărul.; title: Îşi aminti apoi că blana în care îşi petrecuse timpul de somn o jupuise de pe primul urs pe care  îl vânase singur, în urmă cu doi ani. De atunci mai omorâse vreo trei, doar cu arcul şi sabia. În urma acelor fapte se alesese cu o cicatrice lungă cât braţul stâng,pe care i-o făcuse una  dintre fiare. Atunci fusese cât pe ce să-şi piardă mâna…; title: --Şi aşa, eşti nerăbdător să alergi, nu mă laşi să mă odihnesc când n-ai chef să stai pe loc, i se adresă el calului. Ei,lasă că te satur eu de alergat !; title: Ceaţa se risipea bine şi soarele inunda câmpia şi  codrul de lumină. Căldura începea să ia locul umezelii.; title: Tânărul aruncă blana de urs pe spinarea armăsarului, o împături într-un fel anume şi o prinse pe sub burta acestuia cu nişte sfori. Se întoarse apoi la fag, de unde luă o centură de care era prinsă o sabie lungă şi dreaptă.Şi-o prinse de şold,  apoi ridică de pe pământ un arc bine întins şi o tolbă cu săgeţi. Şi le trecu în spate, luă toporul greu de jos, îl atârnă de ciudata lui şa cu ajutorul sforilor,după care îşi fixă pumnalul curb la cingătoare.În sfârşit, potrivi suliţa lungă pe  burta calului, cu vârful în spate, puţin ridicată, apoi urcă pe bidiviu şi-l făcu să pornească la trap. Nu merseră însă prea mult şi îşi duse mâna la stomac.; title: --Ah ! Ce foame mi s-a făcut ! Cât de bună ar fi o bucată de carne prăjită…; title: Zicând acestea către cal, băgă mâna în dreapta centurii, unde avea un săculeţ, şi scoase o bucată de pită uscată pe care o zdrobi între dinţi şi o înghiţi mai mult nemestecată.; title: “Parcă e mai bine “, îşi spuse. “Hai, e timpul să ne aşternem ca lumea la drum”.; title: Îşi îndemnă bidiviul la trap vioi prin câmpie, pe lângă râu, iar el începu să îngâne un cântec.; title: Se opriră însă la pod.; title: “Ia te uită ! Dacă aş fi ştiut că e atât de aproape de mine,la el aş fi înnoptat. Nu l-am putut vedea însă pe întunericul acela, cu atât mai mult cu cât credeam că m-am rătăcit prin codru…”; title: --Vezi, Zal, zise cu voce tare, aici trebuie să-i aşteptăm pe ticăloşi. Nimeni  n-a trecut pe drumul ăsta de multe zile, nu se văd nici un fel de urme. Să-i aşteptăm ! Vom avea de dat  o luptă grea. Să ne ajute Cerul să scăpăm cu viaţă !; title: Chipul lui mai păstra  încă trăsături copilăreşti. Cu  toate acestea, ochii mari şi sprincenele frumos arcuite, barba scurtă ce-i acoperea o parte din chip, îi dădeau un aer matur şi nobil. Gura mică şi nasul, mai puţin pronunţat, îi trădau vârsta în jur de optsprezece sau nousprezece ani. Fruntea sa înaltă era acoperită, în parte, de plete răzleţe.; title: “O să-i aştept aici  chiar de-ar fi să stau mai multe zle ! O să-i aştept şi o să mă răzbun !”; title: Tânărul coborî de pe cal, pe care îl lăsă ca să pască lângă pod. Cât privi în zare nu văzu nimic mişcător. Soarele începea să ardă.; title: Îşi luă arcul, îşi scoase o săgeată din tolbă şi o fixă în coardă. Porni cu grijă spre codru. Armăsarul se mişca  în voie lângă piciorul podului de lemn, pe malul râului, unde iarba era mai  grasă. Stăpânul său se îndreptă spre un pâlc de fagi înconjurat de mai multe tufişuri, o adevărată pădurice în câmpie. Arcul era la fel de încordat ca şi omul. Acesta se deplasa aproape fără zgomot. În curând se pierdu printre frunze şi crengi.; title: Întretimp, norii albi se iviră undeva, departe, pe cerul limpede. Soarele, a cărui arşiţă devenea supărătoare, fu temperat de un vânt răcoros, ce adia dinspre codru. Din când în când se auzea nechezatul calului ce tulbura liniştea. În afara bidiviului, doar păsărelele şi gâzele dădeau viaţă acelui ţinut aparent pustiu.; title: Trecuse aproape un ceas până când tânărul, cu arcul în spate, aducând un braţ de lemne mai uscate, reapăru din pădurice. La centură îi atârna un iepure cenuşiu, din burta căruia se mai scurgea puţin sânge. Tânărul părea  mulţumit şi destul de vesel în timp ce se îndrepta spre locul unde îşi lăsase calul. În curând, iepurele se perpelea pe foc.; title: Masa fu îndestulătoare şi vânătorul, lingându-şi  buzele, se aplecă pe nişte pietre  pentru a sorbi cu nesaţ unda rece a râului. Tocmai îşi trăgea sufletul şi îşi potrivea respitaţia agitată, când tresări.; title: O cutie din lemn, de dimensiuni reduse, plutea la vale pe apă, întorcându-se de pe o parte pe alta. Nu  ezită nici o clipă. Pătrunse în râu până când apa îi ajunse la brâu şi, din prima încercare, prinse cutia de îndată ce aceasta ajunse în dreptul său. Observă încrustaţiile. Pe fiecare parte era sculptat un  soare  cu două coarne de bour. Lucrătura dovedea măiestrie şi o simetrie perfectă. Încuietoarea era  uşor de distrus. Ce ascundea oare cutia adusă de ape ?; title: Calul nechează scurt. Tânărul se întoarse fulgerător şi privi în direcţia în care animalul îşi ridică botul. În zare, nişte călăteţi stârneau colbul drumului ce ducea spre pod. Erau cei pe care-i aştepta ?; title: Sări repede prin apă şi ajunse la mal. Îşi încălecă bidiviul într-o clipă. Cutia o puse într-o deschizătură a blănii de urs, în speranţa că nu va cădea cât îşi va mâna armăsarul. Nechezând, acesta porni, prin iarba înaltă, spre un pâlc de fagi din dreapta drumului. Ajuns în dreptul acestora, dispăru în frunziş. Luă o  săgeată, încordă arcul şi aşteptă. Ceilalţi veneau destul de repede. Erau patru. Cel care-i coducea purta un coif lucitor şi o apărătoare metalică pe piept. Călărea pe un cal sur, viguros. Doi războinici cu pieptare de alamă şi cu părul în vânt veneau după el, în timp ce ultimul, mai voinic decât toţi, în cămaşă albă, purta o suliţă în mână, iar spatele îi era apărat de scutul său rotund.; title: Cei patru veneau spre pod, cu gândul de a trece râul. Bidivii, în spume, se zbăteau în frâu în trapul rapid care le era impus. Săgeata zbârnâi doar o clipă înainte de a se înfinge în gâtul celui mai voinic oştean. Sângele ţâşni stropindu-i pe cei diin jurul său. Nici nu apucă să priceapă bine ce se întâmplase şi, îngrozit, se zbătea la pământ într-o baltă roşie. Caii necheazară speriaţi, în vreme ce restul  oamenilor, cu ochii scoşi din orbite, muţi de spaimă, priveau neputincioşi la cel care-şi dădea  sufletul lângă ei.; title: Tânărul ieşi din tufişuri.; title: --De când te aştept, Marus ! i se adresă conducătorului acelui grup. Ucigaşule !  Tu şi blestematul de Arht mi-aţi răpus mişeleşte părintele. A venit ziua să plătiţi !; title: --Tatăl tău era un vierme care nu mai merita să trăiască ! Si nu  am decât  un singur of, că nu te-am prins şi pe tine atunci, Lexes ! Te-aş fi zdrobit ca pe un şarpe veninos, ţi-aş fi despicat pieptul cu pumnalul meu şi ţi-aş fi  scos inima să ţi-o dau la câini !; title: Ceilalţi doi războinici porniră spre călăreţul singuratic, în timp ce Marus trecea cu prudenţă podul ce pârâia sub greutatea armăsarului său.; title: --Întodeauna ai fost un laş, ucigaşule ! îi strigă Lexes. Iar voi doi  nu  vă amestecaţi, dacă vreţi să trăiţi !; title: --Pe el ! le zise Marus celor doi războinici ai săi. Smulgeţi-i limba din gură !  Jupuiţi-l de piele !; title: Tânărul  îşi mână calul spre pod. În faţa lui apărură însă războinicii lăsaţi de cel care ajunsese deja pe malul opus. Lexes vru să mai scoată o săgeată, dar o sabie şuieră pe lângă el, gata să-l despice în două. Abia reuşi să se ferească. Îşi trase repede sabia. Lamele se izbiră violent.; title: Pe malul celălalt, Marcus se opri să vadă sfârşitul luptei.; title: --Ticălosule! O să te prind chiar dacă vei merge până la capătul lumii !; title: --Speri să mai scapi din mâna vitejilor mei ? Eşti ca şi mort !; title: Al doilea luptător ridică un topor uriaş. Acoperindu-se cu scutul pătrat, ataca pe la spate.; title: Lexes pricepu pericolul şi, în timp ce îl înfrunta cu sabia  pe celălalt, îşi roti calul ca să-i aibă în faţă pe amândoi. Dar unul se afla în stânga  şi altul în dreapta. Înţelese că aşa era meşteşugul lor şi că se învârteau în jurul lui pentru a-l surprinde din poziţii diferrite.; title: Toporul se coborî fulgerător, dar nu întâlni decât golul. Armăsarul tânărului făcuse la timp un salt într-o parte.; title: Toporul izbi iar, de data asta în plin. Lexes parase cu sabia  şi  lama îi zbură, făcută bucăţi.; title: Dădu cu călcâiele în burta lui Zal, ca să fugă de lângă pod. Se retrase pentru a avea timp să-şi folosească, la rândul său, toporul.; title: --Cliipele îţi sunt numărate, năpârcă ! îi strigă Marus.; title: --Pleacă, omule, nu  muri pentru a apăra un nemernic ! îi zise Lexes celui care îl ataca iar.; title: De abia pară lovitura pe care, în plină viteză, i-o dădu războinicul cu pieptar de alamă, că-şi simţi trupul vibrând  sub puterea ei. În timp ce duşmanul său îşi întorcea bidiviul spre a-l ataca iar, cu  mâna stângă îşi apucă suliţa.; title: Adversarul înţelese manevra. Nu se mai apropie în viteză, cum făcuse până atunci. Veni încet, cu toporul ridicat  şi scutul pregătit.; title: Deodată, Zal sări furios înainte. Prea târziu ! Al doilea războinic îi lovise cu sabia pe la spate. Armăsarul simţise pericolul şi evitase ca stăpânul său să fie ucis mişeleşte, dar lama duşmanului îi tăie pulpa destul de adânc.  Sângele ţâşni imediat.; title: --Ticălosule ! gemu Lexes.; title: Calul său necheză dureros şi se ridică în două picioare. Tânărul se lăsă ca să lunece din şa, în timp ce bidiviul se porni şchiopătând,într-un galop sălbatic spre codru.; title: Lexes abia reuşi să evite lama scânteietoare ce încercase să-i străpungă gâtul, apoi, fulgerător, izbi cu toporul. Arma sa întâlni sabia celui ce-l atacase pe la spate  şi o făcu bucăţi. Ricoşând, toporul îi lovi în umăr pe duşman, zdrobindu-i oasele şi înroşindu-i de îndată hainele. Cu un urlet înfiorător, războinicul se prăbuşi  la pământ.; title: Lexes se învârti în loc, spre călăreţul care mai rămăsese. El venea în viteză, cu arma ridicată şi cu scutul pregătit. Suliţa tânărului se frânse în pavăza de metal a duşmanului. Toporul celuilalt îl sili să se arunce la pământ.; title: Departe de înfruntare, Marus zâmbea mulţumit.; title: --Ultimile clipe sunt şi cele mai lungi, năpârcă ! îi strigă tânărului.; title: Lungi, într-adevăr. Îşi scoase pumnalul de la centură. Cu toporul într-o mână şi cuţitul în cealaltă, aştepta următorul atac. Ştia că de jos se apăra foarte greu de loviturile năpraznice ale călăreţului. În timp ce evita să fie trăsnit de arma adversarului, aruncându-se la pământ, războinicul trecu priin faţa sa, apoi îi oferi spatele ca o ţintă sigură pentru  pumnal. Rostogolindu-se prin iarbă, Lexes aruncă lama cu putere şi aceasta se înfipse în spinarea celuilalt, deasupra şoldului său stâng. Omul se scutură cu vigoare, dar nu căzu. Sângele îi înroşi hainele. Cu pumnalul înfipt în spate,îşi întoarse calul şi, mânios, îşi ridică toporul.; title: Lexes înţelese că sfârşitul îi era aproape. O sudoare rece îi acoperi fruntea. Un fior îi străbătu trupul.; title: Celălalt venea asupra lui cu arma ridicată, urlând plin de ură. Părea imens pe calul său uriaş. Durerea îi întreia puterile.Toporul fulgeră de sus în jos. Lexes pară cu al său, care se sfărâmă, împroşcându-l cu bucăţi de fier în timp ce se arunca la pământ. Tăişul duşmanului îl izbi, în trecere. Simţi că se  înmoaie ca o cârpă sub forţa loviturii. Ceva  mai încolo, călăreţul se prăbuşea cu arma sa, dezechilibrat de efortul propriu.; title: De pe malul opus al râului, Marus asistase la întreaga luptă. Trupurile acelea însângerate nu mai prezentau nici o însemnătate  pentru el. Ar  fi vrut să-şi împlânte sabia în inima lui Lexes, dar, din teamă că nu cumva tânărul să se ridice cu ultimile puteri şi să-l atace, preferă să se îndepărteze. Oricum, avea să moară datorită rănilor prin care pământul îi înghiţea sângele, îşi zise el. Porni mai departe, în galop.; title: Soarele ardea necruţător peste câmpie. Liniştea se coborâse iar, suverană, peste locul teribilei încleştări.; title: X; title: Cetatea care se înălţa pe coama dealului era construită din pământ, piatră şi lemn.  Avea creneluri destul de înalte, ridicate din bolovani aduşi din râu. Două turnuri de veghe, dintre care unul din lemn, erau în supravegherea oştenilor. Zidurile, groase şi rezistente, făcute din valuri de pământ şi din piatră, închideau două curţi concentrice, în cea interioară aflându-se câteva construcţii. Dacă primul zid, mai masiv, avea două porţi, celălalt, mai subţire şi mai înalt, avea doar una, însă şi un grilaj metalic ce proteja intrarea  în curtea mică.; title: Acolo se distingea mai ales o clădire cu pereţi din lemn şi acoperiş din şindrilă. În jurul acesteia forfoteau o mulţime de oameni. Hainele multicolore dădeau de înţeles că erau războinici,  negustori şi ţărani. Alte construcţii din lemn şi piatră se ridicau în curtea interioară. O piaţă îngustă, pavată cu destul meşteşug, acoperea  suprafaţa rămasă liberă. Acolo se odihneau câteva care încărcate. Zgomotul şi forfota animau zidurile, dând viaţă cetăţii.; title: Curtea exterioară era ocupată de mai  multe case, printre care şerpuiau două-trei uliţe înguste. Dincolo de zidurile cetăţii, la mică distanţă sau chiar lipite de acestea, mai multe locuinţe formau un sat destul de mare, în care lumea forfotea, venind de la munca atât de obositoare a câmpului.; title: Pe creneluri moţăiau câţiva arcaşi, în vreme ce câte o ceată de războinici intra sau ieşea pe porţile cele mari. Lungi convoaie de care încărcate cu  poame urcau anevoie drumurile pe dealul unde se aflau cetatea şi casele din jurul ei.; title: 2.; title: Când îşi reveni, soarele, deşi acoperit parţial de nori, îşi începuse drumul spre apus. Cât zăcuse la pământ ? Umărul stâng îl durea foarte tare. Toporul duşmanului nu-l lovise cu tăişul, dar oare nu-i zdrobise osul ? Scutură de câteva ori din cap pentru a goni ameţeala ce încă îl mai stăpânea, apoi se ridică încet  în picioare. Îşi mişcă mâna, în ciuda chinurilor. Osul nu era rupt, altminteri n-ar fi putut să se mişte. Privi în jur şi-i văzu pe cei care-l atacaseră. Unul zăcea cu pumnalul înfipt  în spate. Nu rana aceea îl omorâse. Căzuse de pe cal şi se izbise cu capul de rădăcinile unui fag  bătrân. Îşi rupsese gâtul.; title: “A avut parte de o moarte urâtă “,se cutremură tânărul. “Cuţitul meu nu-l putea răpune. Soarta a făcut să scap cu viaţă, fiindcă dacă el ar mai fi trăit, nu m-aş mai fi trezit niciodată. E adevărat însă că, fără lovitura pee care i-am dat-o cu pumnalul, n-ar fi căzut de pe cal. “; title: Cel de-al doilea oştean al lui Marus zăcea puţin mai departe. Îşi strângea umărul cu mâna. Hainele şi pământul erau înroşite de sângele în parte închegat. Zăcea cu ochii închişi, abia mai respira. Tânărul înţelese că nu mai putea face mare lucru pentru el. Pierduse prea mult sânge. Era pe drumul spre moarte şi nimeni nu-i mai era de folos.; title: “Am răpus singur trei oşteni iscusiţi şi puterrnici… Sunt un războinic de temut !  Sunt viteaz şi mare…”; title: Ochii îi străluceau. Era mândru de el. Laudele i se revărsau cascadă printre gânduri.; title: “Dacă Marus n-ar fi fost atât de laş, m-ar fi răpus, nemernicul ! Cerul vrea însă ca să  înving şi să mă răzbun. Nu mă voi lăsa şi nu mă voi odihni până când Marus nu va muşca din pământul  în care va intra !”; title: Dar unde era Zal ? Trei cai fără stăpân rătăceau prin câmpie. Unde era însă  al său ? Fluieră puternic de trei ori. Îi răspunse un nechezat scurt dinspre un pâlc de fagi. Tânărul porni grăbit      într-acolo.; title: Calul zăcea pe o parte şi încerca să-şi lingă rana, la care nu putea însă ajunge. Sângele i se închegase pe picior, dar nu mai izvorea din pulpa rănită.; title: --O, Zal ! Tu m-ai salvat de la moarte şi uite ce aii păţit ! N-avea grijă, o să te vindec eu !; title: Îi dădu  o palmă peste bot, ca îmbărbătare. Apoi se apucă să culeagă anumite ierburi.; title: Ceva mai târziu, pulpa armăsarului era înfăşurată rudimentar cu bucăţi de pânză. Animalul, şchiopătând vizibil, era tras de frâu de Lexes, care se întorcea la cetate, renunţănd a-l mai urmări pe cel atât de aşteptat.; title: --Vezi tu, Zal ? Degeaba le-am tăiat drumul prin codru ca să le ieşim înainte. Ticălosul mi-a scăpat. Iar de aici, de la râu, începe Ţara-de- Jos,  ai cărei locuitori sunt împotriva  noastră. E periculos să merg acolo după el. Nu mă voi lăsa însă,iar când îl voi întâlni a doua oară, îţi promit că nu îmi va mai scăpa !; title: X; title: Aşezaţi pe crenelurile diinspre răsărit, doi oşteni priveau carele pline intrând în cetate.; title: --Se spune că, de când ai nevastă, casă şi copii, ţi-a crescut burta şi te-ai prostit de tot, Zeno, vorbi unul dintre ei,  adresându-i-se  tovarăşului său, un uriaş voinic, de mărimea sălbaticului urs.; title: --Asemenea cuvinte nu-s de mirare dacă vin de la tine,prietene. Nu te-ai uitat niciodată la soare cu mai multă deşteptăciune în ochi decât opinca mea.; title: --Cap de lemn ştiam că ai, continuă celălalt, dar lumea spune că şi mână şi-a ajuns la fel. Adică, să n-o mai lungim, nu mai eşti ce-ai fost.; title: --Mă uit la tine că te ţine sabia ca să nu te ia vântul, slăbănogule, îi răspunse iritat uriaşul. Ce, ai uitat că pot săgeta vrabia ăn zbor ?; title: --Asta o făceai când erai tânăr. Acum nu mai eşti decât o butie care miroase a băuturră.; title: --Cum adică  ? Nu te credeam chiar aşa de prost, Zarzăre. Azi nimeresc ţinta la fel de bine ca în urmă cu douăzeci de ani.; title: --Cine te crede ?; title: --Oricine. Tu, de pildă.; title: --Glumeşti, pesemne.; title: --Dacă nu mă crezi, o să-ţi arăt că am dreptate. Te învoieşti să te îndepărtezi douăzeci  de paşi ?; title: --Pentru ce ?; title: --Păi să-ţi nimeresc gâtul la distanţa asta.; title: --Ţi-ar place o ţintă ca asta, numai că gâtul meu e prea preţios pentru mine şi prea gros pentru tine, dacă vreii să-mi arăţi că încă îţi mai merge mâna.; title: --Nu văd la ce-ţi foloseşte, din moment ce se oboseşte în fiecare zi să-ţi poarte pe umeri capul gol.; title: --Gură-spartă, o să te mai lauzi mult cu lemnul pe care-l duci în spinare şi îi zici arc ? Auzi, zice că nimerea pasărea în zbor ! Punem prinsoare că nu eşti în stare să atiingi copacul ăla de acolo, de la cotul drumului ?; title: --Cum ? Unui copăcel precum acela cu trei ramuri tu îi spui copac ?; title: --Aha, te-ai şi înmuiat. Mare arcaş, mare…; title: --N-ai nici un respect pentru cei mai buni decât tine, Zarzăre. Îţi voi arăta imediat cee mai pot face mâinile mele.; title: --Hei, Retore, vino să râdem de Zeno ! Auzi, vrea să ne dea o lecţie de cât e el de destoinic.; title: Cel chemat se făcu îndată spre ei, fără a mai aştepta altă invitaţie.; title: --Cine ? Burtosul ăsta ? întrebă, de cum ajunse lângă ei.; title: --Ia te uiită ! A mai venit un zevzec. Ce-aţi mâncat pe când eraţi mici de aţi ajuns  amândoi aşa deştepţi ?  făcu Zeno.; title: --Auzi, căci lua pasărea-n zbor când era tânăr, îl puse Zarzăre în temă  pe noul venit.; title: --Poate curca, fiindcă şi aia tot pasăre e ! râse Retor.; title: --Semeni cu taică-tu, tinere, îi răspunse uriaşul. Tot căzut în cap era şi el, sărmanul.; title: --Sunt gata să-ţi dau un butoi din vinul meu  dacă nimereşti  copăcelul ăla din trei săgeţi, îi propuse Retor. Dacă nu, o să-ţi trag un picior  acolo unde meriţi. Te prinzi ?; title: --Bine, dar numai dintr-o săgeată.; title: --Lasă, mai bine din trei.; title: --Ba dintr-una. Ce, crezi că-s începător, ca tine ?; title: --Eşti căpos, iar eu abia aştept să-ţi trag un picior acolo unde trebuiie.; title: Uriaşul îşi scoase arcul de pe umăr şi îşi potrivi o săgeată.; title: --Sunt mai mult de o sută de paşi până la copăcel, nu ?; title: --Aşa e. Uite, bate vântul. O să spui că din cauza asta nu ai nimerit.; title: --Ia mai ţine-ţi gura ! O să vezi ce nici măcar nu-ţi închipui.; title: Arcul se întinse şi uriaşul ochi îndelung, cu atenţie, în timp ce Zarzăre, cu tovarăşul său, foarte liniştiţi, schimbau zâmbete. Săgeata porni, şuierând, urcând spre cer. Apoi coborî, îndreptându-se către cotul drumului. O clipă mai târziu, străbătea copăcelul dintr-o parte în alta. Cei doi rămaseră muţi de uimire şi priveau fără a-şi crede ochilor ramura despicată de săgeata uriaşului.; title: --Ei, acum ce mai ziceţi, zmeilor ? Mi s-a cam uscat gâtul. Hai să bem o cană cu vin.; title: Primul îşi reveni Retor.; title: --Păi bine, măi Zarzăre, nu spuneai tu că e vai de capul lui ? Că-i tremură mâna şi că miroase a băutură ?; title: --Păi dacă  găseşte în fiecare zi câte un fraier care să-i dea de băut…; title: --Bravo mie !  O să-mi golească butoiul  şi o să  şi râdă  de  mine ! se lamentă Retor.; title: --Dacă vrei, îţi trag un picior unde trebuie şi nu mai ai nici o datorie la mine, zâmbi Zeno.; title: În timp ce ei porneau spre butoaiele lui Retor, în depărtare apăruse Lexes, însoţit de caii săi. Când ajunse în  dreptul cetăţii, dădu animalele unui cunoscut ce-şi avea gospodăria în apropiere şi apoi intră în Alba.; title: Soarele se apropia de apus şi împurpura cerul, în timp ce carele cu poamă se împuţinau. Pe drumul  ce venea dinspre pădure  apăru un grup de călăreţi ce ridicau colbul în galopul armăsarilor. În apropierea cetăţii, bidivii trecură la trap uşor.; title: Un om cu plete albe şi coif din argint, pe care purta un vultur în zbor, părea şeful acelui grup. Calul îi juca în frâu. Îl urmau doi oşteni în cămăşi albe şi coifuri la fel de strălucitoare. Pieptarele le erau prinse strâns pe trupurile subţiri, iar pletele  le fluturau în vânt.; title: De pe metereze se auzi un corn sunând şi oştenii începură să se regrupeze pe ziduri. Arcaşii sloboziră un rând de săgeţi înspre pădure, în vreme ce agitaţia în cetate crescu.; title: Câteva  urale se ridicară când călăreţii trecură porţile. Se îndreptară  spre construcţia principală din mijlocul pieţii.; title: Ajunşi acolo,oamenii descălecară . Un bătrân, în haine lungi, şi albe, înaintă spre războinicul ce purta coif din argint, tăindu-i calea către scările ce se ridicau înaintea lui.; title: --Mărite  apărător al cetăţii Alba, fii binevenit iar printre noi !; title: --Ah, bătrâne Alvius ! Prietenul meu din copilărie, ţin să-ţi spun că am colindat ţinutul nostru, cu câmpiile  şi apele sale,  şi multe am văzut.Mă  bucur însă că nu ne ameninţă cu război popoarele de la răsărit, ca în alţi ani.; title: --Ar fi bine să fie pace, viteazule Valens, căci părul meu a albit şi ochii mei abia mai văd, dar linişte nu a fost niciodată pe meleagurile acestea de când  a murit marele Decebal şi s-a stins sufletul Daciei.; title: --Ai dreptate, prietene. Neamurile germanice şi alanii n-ar fi ajuns niciodată stăpânii ţinuturilor noastre dacă romanii n-ar fi distrus ceea ce n-au  mai putut să reconstruiască.; title: --Greşeşti, tată,  interveni  un  tânăr cu plete negre şi ochi vioi. Dacii însăşi prădau în imperiu, iar împăratul  de la Roma pentru asta i-a trecut prin foc şi sabie. I-a răpus, apoi  le-a distrus cetatea cea mare.; title: --Ehei, Sabinus, de multe ori ţi-am spus să nu te mai  amesteci în treburile noastre. Nu ai decât douăzeci de ani şi, deşi e drept că ai văzut lupte şi războaie cât pentru trei vieţi, ceea ce ştim noi  tu nu ai de unde să cunoşti. Uită-te la Virgilius, el nu se amestecă în treburile noastre şi el  ar avea mai mult decât tine dreptul să o  facă.; title: Tânărul privi spre cel  din dreapta sa. Mai înalt  şi mai voinic, cu plete blonde şi ochi albaştri, Virgilius era mai închis şi  mai tăcut decât fratele său. Mama lui fusese o fiică a  thervingilor, pe care Valens o răpise şi o  făcuse soţia sa. Numai că moartea îi  despărţise nu mult după aceea şi singura amintire a acelei iubiri aprinse fusese un copil cu  părul blond şi ochi albaştri.; title: --Întotdeauna mi l-ai dat drept pildă  pe Virgilius. De parcă eu… Ah, dar iată-l pe Lexes !; title: Părăsind  grupul, Sabinus se îndreptă spre noul venit, ale cărui  haine mai păstrau încă urmele teribilei lupte pe care o câştigase.; title: --Prietene Albius, am auzit că în lipsa mea a venit un sol de  pace din Ţara-de-Jos cu un mesaj de la Uvinius.; title: --Drept este, Valens.Sfatul bătrânilor l-a primit pe trimisul său. Uvinius ne-a urat recoltă bogată. Te cheamă peste patruzeci de zile la marea sărbătoare pe care o va da la cetatea sa, Apia. Se împlinesc zece ani de când împreună cu tine şi cu Lepas, stăpânul din munţi, l-aţi zdrobit  pe Hermanaric, omul lui  Athanaric, regele thervingilor, la Apa Neagră. De atunci nu am mai plătit dări germanicilor, aşa cum fac atâtea alte ţinuturi din Dacia.; title: --Aşa e. Păcat de învrăjbirea ce a domnit între noi în ultimii ani, când săbiile noastre s-au ciocnit cu cele ale oştenilor lui Uvinius.; title: --A fost mai bine că ai lipsit. Solul  trimis a fost Marus, ucigaşul fratelui tău.; title: --Marus ? Cum de a îndrăznit să mi-l trimită tocmai pe el ? Da, a fost mai bine că am liipsit, altfel aş fi călcat legea ospeţiei.; title: --Iată că soarele a apus şi oamenii s-au retras în cetate de la munca pământului. S-au aprins făcliile şi tobele au început să bată. Auzi, Valens, strigătele de bucurie şi hohotele de râs ? A început sărbătoarea. În noaptea asta nu va dormi  nimeni.; title: --Vom petrece ca pe vremea când eram tineri şi  slujeam în oştile împăratului. Îţi mai aduci aminte, Alvius ? Ce tineri eram pe atunci !; title: --ŞI fără minte ! Iar acum avem minte, dar  nu  ne mai slujesc braţele şi picioarele. Să închinăm şi să  ne simţim iar ca atunci când vântul  ne bătea prin pletele negre şi priveam luna roşie din  braţele unei codane.; title: X; title: Cutia aceea ciudată pe care o aduseseră apele râului l-a frământat multă  vreme pe Lexes. Nu-i dădeau pace  mai ales cele două coarne de bour ce înconjurau soarele. Era semnul lui Odin, îl ştia  prea bine. Vandalii, victoalii, taifalii, thervingii îl purtau pe coifuri sau pe scuturi.; title: Mai ştia şi legenda pe care o spuneau bătrânii. Anume că regina victoalilor, fiind urmărită de duşmani, şi-a ascuns averea în munţi şi,  ajutată de oameni credincioşi, a reuşit să fugă în codrii de la miazănoapte, în regatul alanilor. Nu s-a mai aflat nimic despre ea. Bogăţia aceea ar fi fost îngropată într-o peşteră, de unde izvorăşte un râu. Oare să fie Ulpisul,  ale cărui ape aduseseră cutia ?; title: Oricum, undeva, pe firul acelei ape, se afla un tezaur. Inelele din cutie arătau acest lucru. Chiar dacă erau din argint suflat cu aur. De bună seamă că în aceeaşi ascunzătoare se găseau monede, brăţări, cercei, săbii din metale preţioase. Trebuia să urce în creierii munţilor şi să caute.; title: Se ridică diin pat. Lumina zilei pătrundea nestingherită prin ferestre.; title: Câteva clipe mai târziu  îşi prindea  sabia la brâu. Înghiţi ceva pe nemestecate şi bău laptele gros dintr-o cană.; title: “Fără îndoială că Sabinus mă poate ajuta să găsesc tezaurul reginei. Împreună am reuşi să urcăm în  vârful munţilor .”; title: Zal îl aştepta în faţa uşii. Rana i se cicatrizase. Nu mai şchiopăta. Pe Lexes încă îl mai durea lovitura primită în umăr, dar mişcările nu-i  erau prea mult îngreunate din motivul acela. Putea să se folosească destul de bine de arme.; title: Află  că Sabinus era la vânătoare de mistreţi şi, îndrumat de un oştean, îşi îndreptă calul într-acolo.; title: Merse prin codru până ce dădu de urmele vânătorilor. Îl găsi apoi pe Sabinus. Nu arăta prea bine  şi nu  era predispus la vorbă. Nu răpusese nici un mistrreţ, ba doi chiar îi scăpaseră  după ce îi rănise. Era însoţit de uriaşul burtos pe nume Zeno.; title: --Aşa pricepuţi sunteţi la vânătoare ? râse de ei Lexes. Ar trebui să vă învăţ ce aveţi de făcut.; title: Uriaşul îl privi cam chiorâş.; title: --Te mănâncă limba,  tinere, şi nu are cine ţi-o scărpina, bag seama.; title: --Au mai încercat şi alţii să o facă şi au muşcat din tăişul sabiei mele.; title: --Destul, Lexes ! interveni Sabinus. Zeno, pe care-l vezi aici, e cel mai bun arcaş pe care l-ai întâlnit vreodată.; title: --Cel mai bun arcaş pe care l-am văzut vreodată sunt eu ! nu se lăsă Lexes.; title: --Eşti cam obraznic, tinere, şi n-ai fi primul pe care l-aş face de râs  în ceea ce priveşte mânuirea săgeţilor.; title: --Nu s-a născut  încă omul care să mă întreacă. Până acum nu mi-ai arătat decât  că eşti  bun de gură.; title: --Stai uşor, vere, vorbi iar Sabinus. Chiar vrei să-ţi arate că e cel mai bun ţinutul nostru ?; title: --Mi-e teamă că i-ar fi cam greu să reuşească.; title: --Dar, dacă o va face, îmi vei vâna, cum ştii, de unde ştii, un mistreţ ? Nu vreau să mă întorc cu mâna goală în cetate.; title: --S-a făcut ! De se va dovedi mai bun ca mine, îţi voi doborî un mistreţ. Dacă nu, mă vei însoţi în munţi.; title: --Unde ?; title: --În munţi.; title: --Ce să facem acolo ?; title: --Îţi voi povesti mai târziu. Te prinzi ?; title: Sabinus nu avu de ales.; title: --Priviţi, le zise el, alegând ţinta. Creanga aceea, aflată la o sută de paşi, în mijlocul poieniţei. Aveţi dreptul să trageţi trei săgeţi. Cel care-şi va înfinge mai multe în creangă va câştiga.; title: Uriaşul îşi încordă arcul şi slobozi prima săgeată. Aceasta şuieră scurt şi se înfipse în lemn o clipă mai apoi.; title: --Poţi aşa ceva, gură multă ? zâmbi Zeno,  plin de el.; title: În loc de răspuns, Lexes ochi prelung, ţinându-şi respiraţia.; title: --Văd că te trec sudorile, viteazule, adăugă răutăcios uriaşul.; title: Săgeata şuieră şi se înfipse puţin în dreapta faţă de cea a adversarului.; title: --Ţi-a tremurat mâna, Lexes, îi zise Sabinus.; title: --Ţi s-a părut, vere.; title: Zeno se aşeză într-un genunchi şi ţinti iar. Treaba se complica. Tânărul nu era chiar novice.; title: Săgeata lui porni.; title: --Ah ! îi scăpă uriaşului.; title: Avusese impresia că greşise. Dar nu, îşi nimerise ţinta. Scoase un oftat de uşurare.; title: --Ia să te văd, ai noroc şi a doua oară ? se întoarse el către  tânărul său adversar.; title: Dar zâmbetul îi îngheţă pe buze. De data aceasta Lexes fu mult mai sigur. Nu avu cum să greşească.; title: --Hmm, se pare că nu eşti din acelaşi aluat cu ceilalţi. Ai ceva mână, tinere, recunoscu uriaşul.; title: --Ceva mai mult decât tine.; title: --Nu ştii însă să te porţi cu cei care merită respectul tău.; title: Zeno îşi înfipse cea de a treia săgeată în creangă. La fel făcu şi Lexes. Întrecerea nu folosise la nimic. De aceea, căzură de acord să continuie până când va greşi unul dintre ei.; title: Abia la a cincea probă, uriaşul sări în sus, furios. Nu nimerise ! Supărat, îşi rupse arcul.; title: --Lemnul ăsta putred şi-a bătut joc de mine !urlă el.; title: --Trebuie să mai înveţi. Pentru un începător nu tragi rău, îi spuse Lexes în timp ce-şi înfingea în crenguţă cea de-a cincea săgeată. Ce mai zici, Sabinus, cine e cel mai bun ?; title: --Nu ştiam că ai darul ăsta, vere… Când ai învăţat să tragi aşa de bine ?; title: --Nevoia şi singurătatea m-au învăţat, Sabinus. Şi, fiindcă mistreţii fug de uriaşul tău, astfel că nu se mai apropie de noi, iată de ce te căutăm…; title: Două zile mai târziu, în colbul ridicat de copitele cailor, doi tineri cu pletele în  vânt, însoţiţi de un uriaş arcaş, coborau drumul ce venea dinspre cetate şi se îndrepta către Ţara-de Jos. În urma lor venea un bidiviu purtând merinde şi apă. Cei trei erau înarmaţi până în dinţi. Pe degetul unuia dintre ei strălucea un inel de aur ce avea grevat pe rubin un soare cu două coarne de bour.; title: 3.; title: După apusul soarelui, ajunseră într-un sat de munte şi cerură găzduire într-o casă mai  arătoasă, a unui pădurean. Aflând că veneau de la Alba, omul îi întrebă câte în lună şi în stele despre Valens şi războinicii săi, despre recoltă şi despre thervingi. Apoi le povesti legendele pe care le ştia, amintind vremuri de mult apuse, când pe acolo se întindea regatul dacilor, când exista o singură ţară, mare şi bogată, pe care o pismuia chiar Roma.; title: Ştia nenumărate legende despre Deceneu, Decebal şi împăraţii ce călcaseră pe pământul Daciei. Legende pe care le purtau munţii şi codrii, iar vântul le povestea seara când adia frunzişul, înfiorând pădurea.; title: --Acum pe aici se întindea stăpânirea uriaşă a lui Athanaric. Cine ştie însă, poate că împăratul de la Constantinopolis va reface vechea Dacie, aşa cum spun oamenii. Poate că o vom înălţa chiar noi, pământenii, într-o bună zi. Multe încercări grele ne vor aştepta însă pânî atunci.; title: Într-un târziu, omul rămase singur, privind focul care ardea. Oaspeţii săi, obosiţi de drumul de peste zi, se cufundaseră într-un somn greu, reconfortant.; title: X; title: Apariţia zorilor îi găsi pe drum. Curând, ajunseră în dreptul unui rug de mure, care încă mai purta fructe. Sabinus şi Lexes se grăbiră să şi  le dispute.; title: --Dar ursul nostru nu mănâncă asemenea bunătate ? întreabă Lexes.; title: --Doar n-a dat în mintea copiilor, i se răspunse.; title: În aceeaşi clipă răsună un mormăit înfiorător. Un animal uriaş se ridică dintre frunze. Părea un gigant gata să răstoarne pământul. Cu ghearele smulse o tufă şi se năpusti apoi către cei trei. Mormăia furios, iar balele îi acopereau botul. Dinţii, lungi şi ascuţiţi ca nişte pumnale, scânteiau în lumina dimineţii.; title: Lexes îşi duse imediat mâna către săgeţi.; title: --Te-a doborât frica, tinere, îi  zise Zeno,  zâmbind cu cruzime. Eu omor ursul doar cu pumnalul.; title: --Nu face asta ! Te va sfâşia  ! îi strigă Sabinus.; title: --E imens şi pare turbat, îi spuse Lexes.; title: Zeno însă nu-l băgă în seamă. Coborî de pe calul speriat şi îşi agită braţele. Ursul înţelese imediat care îi era adversarul. Se lăsă, câteva clipe, pe cele patru labe ale sale, apoi se ridică iar, gata de atac. Gemu, după care se repezi, ca un zid imens, asupra lui Zeno, pe care-l prinse sub greutatea lui. Ghearele şi colţii aveau să spintece prada în numai câteva clipe !; title: Zeno privea uimit zidul ce se prăbuşea peste el. Nu auzi săgeata care zbârnâi sec şi se înfipse între ochii fiarei, aproape toată. Sângele ţâşni de îndată. Ca trăsnit, animalul rămase pe loc, orbit şi înnebunit de durere. Începu să bată cu labele aerul, să se izbească de copacii din jur. Tot ce prindea între gheare sfărâma imediat. Furia lui extraordinară dură însă câteva clipe, astfel că nici un om ori un cal nu fu prins de labele cu putere apocaliptică.; title: Animalul se prăbuşi la pământ, năucit, horcăind şi continuând să îi împroaşte cu sânge pe cei din  jur. Botul şi trupul îi erau pline de spumă. Urletele lui înfiorau codrul. Puterea îi scădea însă vertiginos, cu fiecare clipă care trecea.; title: Curând, de abia se mai auzea. Respira adânc şi greu, iar trupul îi era cuprins de spasmele morţii.; title: Zeno privi către vărul lui Sabinus cu ochii plini de ură.; title: --Asta n-am să ţi-o iert niciodată, Lexes, gemu el. Niciodată !; title: Se şterse de praf şi de sânge, apoi încălecă.; title: Lexes îşi întoarse calul şi nu mai zise nici un cuvânt. Ştia că uriaşul ar fi preferat să moară în luptă mai degrabă decât să se umilească în faţa celui care-I salvase viaţa.; title: X; title: Ajunseră în dreptul podului de lemn care făcea trecerea către Ţara-de-Jos.; title: --Iată, acesta este locul unde am găsit  cutia. De aici încolo avem nevoie de mult noroc, căci pornim în necunoscut. Nu ştiu pe nimeni care să fi urcat până în creierul munţilor ca să povestească unde se află izvoarele Ulpisului.; title: Sabinus îşi  roti roibul privind cu atenţie cursul râului.; title: --Da, vom avea de înfruntat  vitregia munţilor şi a duhurilor care sălăşluiesc în locuri necălcate de picior omenesc.  Va trebui să călărim chiar pe albia râului, căci nu există potecă prin codru. Să pornim !; title: Stropind  malurile cu copitele, cei patru cai porniră pe cursul râului. Din când în când, alunecau sau se poticneau de pietrele numeroase presărate pe acolo. În jur erau doar copaci  şi tufe sălbatice, iar malurile, rupte din sol, se înălţau din ce în ce mai mult faţă de albia apei. Pe culmea unui deal, un cerb puternic îşi izbea coarnele cu sete de scoarţa unui copac.; title: După mai multă vreme, râul începu a se îngusta şi a avea tot mai multe coturi.; title: Făcură apoi un popas. Îmbucară câteva merinde, după care se odihniră în linişte.; title: Lexes îşi curăţă sabia de apa care i se strecurase în teacă, în vreme ce Sabinus hoinărea prin lumea viselor. Zeno zăcea nemişcat lângă un copac, astfel că nu se putea şti dacă dormea ori se gândea la ceva anume. Cert era că nu vorbeau între ei, iar atmosfera se dovedea a fi rece, distantă.; title: --Ce e asta ?; title: Lexes sări în picioare cu sprinteneala unei pisici sălbatice.; title: --Aţi auzit ? Un strigăt, zise el.; title: --Parcă…; title: Zeno avusese aceaşi impresie.; title: Trezit brusc din somn, Sabinus nu se arătă prea încântat.; title: --Ce v-a apucat ?; title: --Taci !; title: Lexes îşi ciuli urechile şi se concentră în speranţa că avea să mai distingă ceva. Dar vântul bătea printre copaci, iar frunzele foşneau risipind şoapte de neînţeles.; title: --Ciudat… Să ne fi părut amândurora ?; title: --Bineînţeles ! Cine să umble prin pădurea asta blestemată ? făcu Sabinus. E aşa de întunecoasă… Nici animalele sălbatice nu se prea avântă pe aici, iar tu auzi strigăte !; title: --Cu toate astea,  nu cred că mi s-a părut.; title: --Să pornim  mai departe, fără zăbavă. Avem încă destul de mers până la apusul soarelui.; title: X; title: Seara îi surprinse în  jurul unui foc la care prăjeau puţină carne.; title: --Sper că mâine vom ajunge la izvorul râulu, făcu Sabinus.; title: --Da, se pare că nu mai avem mult de mers.  De altfel, apa asta a devenit un pârâu.; title: --Nu are peşti decât mai mici de un deget. Şi cum zburdau prin unde cei de un cot , doar cu o zi în urmă !; title: --Ia te uită, un licurici albastru, făcu Lexes. Nu am văzut decât din cei roşii până acum. Mă duc să-l prind.; title: --Ce idee ai, Lexes ! Am venit prin sălbăticiile astea ca să vânăm licurici !; title: --Degeaba spui asta, Sabinus. Eu tot mă duc să-l prind.; title: Se ridică în picioare şi porni în urmărire. Sabinus îl privi, apoi se culcă pe spate şi se uită la stelele ale căror lumini pătrundeau prin frunziş  până la el.; title: --Oare ce ascund stelele astea, Zeno ? Şi de ce au culoarea argintului ?; title: --Ah, s-au născut din sângele zeilor, care are aceeaşi culoare şi sunt ochii prin care zeii  ne privesc noaptea şi uneori ne  veghează.; title: Evitând orice zgomot,se îndreaptă către tufiş. Mâna cu pumnalul îi tremura uşor. Poate c-ar fi trebuit să se arunce  asupra tufişului şi să  lovească nebuneşte în toate direcţiile. Sudoarea i se prelingea pe frunte. Noaptea îl apăsa. Ochii, obişnuiţi cu întunericului, cercetară cu atenţie tufişul. Cu mişcări prudente, îl înconjură. Nu desluşi nimic deosebit. Întinse mâna şi îl zgâlţâi. Trosniră  crengile uscate, dar nu observă nimic altceva. Răsuflă uşurat, zicându-şi că se alarmase degeaba.; title: Se apropie încet de cei doi tovarăşi ai săi. Privea însă către tufiş chiar şi după ce se întinse pe jos.; title: “Totuşi, nu cred că m-am înşelat. Am auzit paşi. Oare erau ai unui om ?”; title: Se uită către Zeno şi Lexes, care dormeau duşi. Nu mai auzi nici un zgomot, nici un foşnet, deşi asculta încordat. După o vreme îşi lăsă capul pe blană şi închise ochii.; title: Calul lui Lexes necheză uşor. Sabinus tresări iar şi cercetă împrejurimile. Vărul său îi spusese că Zal simţea orrice duşman care s-ar fi apropiat. Dar în pădure era linişte.; title: O cucuvea începu să ţipe.; title: “Asta mai lipsea ! Aducea ghinion,” îşi zise el.; title: Sforăitul lui Zeno acoperi însă strigătul cucuvelei, ori poate că aceasta se oprise.; title: Sabinus se înveli bine cu blana lui de urs, care îi servea şi drept şa, apoi se întoarse pe o parte şi, nu mult după aceea, adormi.; title: X; title: Dimineaţa  porniră mai departe pe cursul râului. Repezişurile zgomotoase învolburau apele, care tăiaseră adevărate chei în stâncă.; title: Pădurea nu mai era la fel de deasă. Adevăraţi  pereţi de piatră străjuiau pârâul.; title: Drumul devenise anevoios şi periculos. Din  când în când, pe deasupra  lor trecea câte un vultur, venind dinspre munţi. Uneori, o capră neagră  sărea prudentă pe vârfurile stâncilor.; title: Drumul dura mai mult decât crezuseră cei trei.; title: Îşi duceau caii de frâie, mergând cu picioarele când prin apă, când pe pietrele lunecoase  presărate pe albia pârâului. Bidiviul cu merinde era destul de uşurat,  spre bucuria lui şi îngrijorarea celor trei.; title: Pe la apusul soarelui, ajunseră  la o răscruce. Hotărâră că nu era bine să se despartă. Porniră cu toţii pe partea dreaptă a apei. Abia făcură câţiva paşi, că imaginea ce li se înfăţişă îi făcu să  se cutremure.; title: Două cranii, cu orbitele goale, rânjeau către ei din înălţimea unei crengi înfipte bine în  pământ. Unul mai avea încă păr, fire lungi, de culoare deschisă.; title: Pe Zeno îl impresionase mai puţin imaginea aceea.; title: --Suntem pe drumul cel bun ! hohoti el. Ce, credeţi că ne aşteaptă cu flori ?; title: Ceilalţi doi nu răspunseră nimic.; title: --Să ne continuăm drumul, făcu iar uriaşul. Mai avem de mers până la apusul soarelui.; title: --Oare ce fel de oameni trăiesc pe aici ? se cutremură Sabinus. Ori  sunt duhuri rele ?; title: --Cine ştie ? Munţii au văzut multe, dar pietrele nu vorbesc niciodată, îi zise Lexes.; title: --Să se fi avântat germanicii până aici?; title: --Erau urmăriţi şi dacă ar fi fost prinşi, i-ar fi aşteptat o moarte cumplită. Omul, de frică, se bagă şi în gaură de şarpe.; title: --Astfel au ajuns aici, în creierii munţilor ?; title: --Dar aceştia doi de ce au fost ucişi ?; title: --Probabil că ştiau prea multe. Comoara era a reginei. Mie mi se par simple lucrurile astea, făcu Zeno.; title: --Poate că au fost puşi doar ca să arate drrumul.; title: --Ciudat fel de a  indica ascunzătoarea !; title: --E un avertisment, zise Lexes. Toţi cei care vor îndrăzni să atingă aurul reginei, ca ei vor păţi…; title: --Şi acum ce vreţi ? se supără Zeno. Să vă întoarceţi ?; title: --Aurul germanicilor e blestemat, grăi Lexes. Ar fi bine să renunţăm la el.; title: --Cum ? după ce am bătut atâta drum ? se înfurie uriaşul. Aţi dat peste două căpăţâni înfipte în pari şi vreţi să vă întoarceţi ? Uite ce fac eu cu aceste capete !; title: Le luă şi le aruncă în pădure.; title: --Nu trebuia să faci asta ! strigă Sabinus. Ai  profanat morţii… Acum blestemul lor se va abate asupra ta…; title: --Nu-mi pasă mie de blestemul lor ! Hai, să mergem mai departe ! Vreau ca azi să înnoptăm la izvoarele râului.; title: Porniră unul după altul, în tăcere. Merseră un timp astfel, apoi Sabinus sparse  liniştea :; title: --Mă întreb dacă şi victoalii au urcat aici tot pe albia apei.; title: --Poate că nu. Mai există un drum, care vine de pe partea cealaltă a munţilor. Din câte ştiu, pe acolo se întindea regatul victoalilorr.; title: --Priviţi ! Izvorul ! tună glasul lui Zeno, trezindu-i la realitate.; title: O stâncă neagră şi înaltă se ridica înaintea lor. Soarele îi înroşea marginile şi umbra ei se prelingea peste celelalte stânci din jur. Izvorul pârâului se afla  chiar sub acel bloc de piatră. Se puteau considera norocoşi. Ajunseseră la capătul drumului.; title: Se stropiră puţin cu apă, ca să se mai curăţe de praf, apoi făcură un foc pe cinste.; title: --Ce bine miroase carnea asta uscată ! spuse uriaşul. Mi s-a lipit burta de spate…; title: --Ce mai sfârâie ! se minună Sabinus. Nu eşti singurul înfometat de aici, Zeno.; title: Puţin mai târziu, cei trei se îngrămădiră în jurul frigăruii pe care o despicară cu pumnalele.Prada fu înghiţită aproape pe nemestecate, după care sorbiră din unda îngheţată a izvorului.; title: În timp ce tovarăşii săi  se întinseseră ca să doarmă, Lexes îşi îngrijea calul, scuturându-i şi curăţându-i coama bogată. Animalul fornăia de plăcere şi îşi scutura capul ori de câte ori îl mângâia stăpânul său.; title: Lexes îşi  aminti de câte  ori îi salvase viaţa credinciosul Zal. Nu o dată, urmărit de arcaşi necruţători, scăpase datorită picioarelor lungi ale bidiviului, care alerga mai repede ca vântul. Îşi aminti de satul atacat de alani şi pustiit de ei, de cel care încercase să-l izbească prin somn şi pe care Zal îl muşcase sălbatic de ţeastă. Apoi de acea iarnă când, rănit de lupi, spălat în propiu-i sânge, calul îl scosese afară din pădure, reuşind să se îndepărteze de haita flămândă care-i urmărea.; title: Zeno trase cu putere aer în piept.; title: --Simt mirosul aurului, făcu el. Voi nu ? Aş căuta comoara chiar acum. Ce ziceţi ?  Să stăm aşa, degeaba, toată noaptea? Nici nu aş putea dormi.; title: Lexes preferă să tacă.; title: --Ce poţi vedea pe întunericul ăsta ? îi răspunse Sabinus.; title: --Dacă vei cădea într-o prăpastie ? Decât să dispari într-o văgăună fără fund, mai bine tragi un somn bun.; title: --Priviţi ! Se adună norii, îi atenţionă Sabinus.; title: Stelele nu mai străluceau pe cer ca în nopţile anterioare. Nori negri înconjurau luna. Fulgere îndepărtate luminau orizontul şi dădeau un aspect lugubru stâncilor.; title: --La câmpie furtuna s-a dezlănţuit, zise Lexes. Nu cred că mai ajunge până la noi.; title: --Dar cerul e brăzdat de fulgere !; title: --Ploaia  nu ne-ar prii  prea mult.; title: --S-a pornit şi vântul ! Din fericire suflă către câmpie. Poate că va spulbera norii.; title: --Dimpotrivă, iată că ne-a împrăştiat focul…; title: --Să  ne adăpostim după stânci ! Vom dormi mai bine în cursul nopţii.; title: --Nu prea îmi place faptul că s-au pornit toate deodată, făcu Lexes. Caii sunt furioşi, bat din copite.; title: --Norii au înghiţit luna, iar pădurea geme sub puterea vântului. Auziţi copacii care trosnesc ?; title: --Să ne legăm caii ! Se agită prea mult…; title: Oamenii se grăbiră să îi lege la adăpostul unui copac. Imediat după aceea începură să cadă primii stropi, mari şi grei. Cerul învolburat gemea, iar fulgerele luminau codrul. Lexes zări astfel un adăpost săpat în piatră spre care îşi îndreaptă prietenii.; title: Uzi până la piele, cei doi veri se refugiară acolo. În schimb, Zeno primea ploaia drept în piept. Apa i se scurgea pe barbă şi pe braţele ridicate către cer.; title: --Ploaia nu face rău nimănui, râse el. Veniţi alături de mine !; title: Ceilalţi  doi  ridicară din umeri. Nu era de mirare că uriaşul era obişnuit cu asprimile naturii. Şi ei erau, dar preferau să stea într-un loc uscat în clipele acelea.; title: Zeno, ud tot, veni şi el alături  de cei doi.; title: --Nu vi se pare ciudată furtuna asta ? îi întrebă Sabinus.A izbucnit de cum am ajuns noi la izvoarele Ulpisului. Pare un semn rău…; title: --Nimic n-o să mă împiedice să plec  încărcat de aur de aici. Şi nu te mai gândi la asta, Sabinus ! Duhurile munţilor sunt cu noi ! Ele nu-i iubesc pe germanici.; title: --Mi se pare că de data asta nu ai dreptate, Zeno. Noi suntem nepoftiţii aici.; title: --Oare firul stăpânului meu să fie un fricos ? Oare nu cunoaşte el munţii noştri şi legile lor ?; title: --Legile se schimbă când vii să prazi.; title: --Hai, Sabinus , doar te ştiu de când erai mic. Noi doar vrem să luăm  înapoi ce au prădat alţii.  Nu uita, muniţii ne sunt prieteni !; title: O bubuitură îi asurzi. Cerul se despicase, iar o flacără albastră, orbitoare, îi făcu să strige îngroziţi. Copacul din faţa lor, lovit de trăsnet, ardea ca o torţă uriaşă.; title: --Caii !; title: Înnebuniţi de groază, zbătându-se şi izbindu-se de trunchiurile copacilor şi de stânci, nechezând cu sălbăticie, animalele încercau să îşi rupă frâiele care-i ţineau prinşi de imensul  rug aprins.; title: Lexes ajunse primul la ei.; title: --Să nu vă scape frâul din mână ! le strigă el celorlalţi doi care îi repetau gesturile.; title: Vântul îi purta cuvintele în noapte. Bătuţi de ploaie şi de rafale  necruţătoare, ameninţaţi de foc, cei trei se luptau să desfacă legăturile. Cu un zgomot asurzitor, copacul se prăbuşi.; title: Torţa uriaşă îşi răspândi lumina în jur, acoperind cu foc stâncile.; title: Lui Sabinus i-a scăpat din mână frâul celui de-al patrulea cal. Nechezând sălbatic, animalul a pornit în galop nebun  printre pietre. Fulgerele îi luminau salturile apocaliptice. Pentru câteva clipe, păru a fi însuşi spiritul pădurii. Încă un salt şi un nechezat de groază se ridică din întuneric. Urmă un zgomot înfundat, izbitura  unui trup de stânci. Apoi nimic. Furtuna îşi continuă dezlănţuirea.; title: --L-au înghiţit văgăunile, gemu Sabinus. L-au înghiţit munţii…; title: Cei trei îşi stăpâneau anevoie caii în spume în timp ce se  deplasau printre stânci. Copitele scoteau scântei izbindu-se de pietre. Vântul le amesteca pletele negre cu coamele bidiviilor. Undeva, sus, luna a reuşit să spargă zidul norilor, aruncând o lumină  palidă peste munţii întunecaţi.; title: Au ajuns la adăpostul lor. Oamenii respirară uşuraţi, iar  sudoarea frunţii li se amestecă, fireşte, cu stropii de ploaie. Animalele şi-au recăpătat încrederea şi au scăpat  de groaza care le ardea sufletele.; title: Toţi erau osteniţi. Fulgerele continuau să le lumineze chipurile, din când în când.; title: --Furtuna se potoleşte…; title: --Duhurile au cerut o viaţă. Şi au obţinut-o…; title: --Ce noapte urâtă ! Mi-a fugit tot somnul.; title: --În schimb, eu sunt dărâmat. Abia aştept să mă întind.; title: --Mă duc să leg caii de piatra aceea. Cred că ne-a ajuns o furtună în noaptea asta.; title: --Leagă-i, Sabinus. Grăbeşte-te, dacă vrei să mai dormim puţin, căci e trecut de miezul nopţii.; title: Tunetele erau din ce în ce  mai îndepărtate, iar fulgerele mai rare.; title: --Sper să nu mă jupuiţi de viu dacă v-am  adus degeaba până aici, le zise Lexes.; title: --Poţi să fii convins  de asta, mârâi Zeno. Ar fi o moarte prea uşoară pentru tine.; title: --Am impresia că armăsarul tău şi-a sucit piciorul, Zeno, îl atenţionă Sabinus.  Ţine  ridicată copita din faţă, în partea stângă.; title: --Îmi pare rău pentru el, dar nu mă mai scol până dimineaţă din culcuşul meu. Mâine, pe zi, voi vedea ce are.; title: Fulgerele nu mai străbăteau cerul. Stropii deveniseră foarte rari.  Copacii se scuturau  de apă. Stelele apăreau prin spărturile norilor.; title: Ultimul care adormi fu Sabinus. Îl birui somnul în cele din urmă, cu toate sforăiturile uriaşului din stânga sa.; title: Trecuse destul timp de când se potolise furtuna, când se  auzi un zgomot, ca un fâşâit, aproape de adăpostul unde cei trei  dormeau duşi. O pasăre  de noapte scoase strigăte  ascuţite. Zal nechează.; title: Alt fâşâit.Dacă vreunul din cei trei ar  fi fost treaz, zgomotul acela l-ar fi pus pe gânduri. Sforăitul uriaşului acoperea  însă respiraţia pădurii.; title: O umbră se desprinse de tulpina unui copac. Se târî ca o şopârlă printre pietre. Se   opri brusc, adulmecă aerul. Făcu două sau trei mişcări fără zgomot. Rămase apoi nemişcată, de parcă ar  fi fost o piatră.; title: Treptat, cu mişcări lente, evitând să producă orice fâşâit al ierbii sau al crengilor, se apropie de adăpost. Caii nu simţeau pericolul, căci fiinţa aceea se deplasa în  partea opusă locului unde ei erau legaţi. Vântul  bătea dinspre ei. Pentru  o clipă, luna lumină chipul necunoscutului, dezvăluind vederii părul său alb, vâlvoi, ochii adânciţi în orbite, arcadele sprâncenelor monstruos de mari. Braţele scurte şi uriaşe contrastau cu trupul lui  mic, pe care se sprijinea capul imens.; title: Necunoscutul  părea a vedea prin întuneric. Târându-se printre cei care dormeau, se  apropie de blana de urs a lui Lexes. Fiinţa  se opri puţin în  dreptul uriaşului, pândindu-i sforăiturile, apoi se aplecă asupra lui Sabinus. Se roti în jurul lui şi îl privi din toate părţile. Brusc, ceva îi atrase atenţia. Se îndreptă iar către Lexes  şi apucă blana de urs, pe care o strânse apoi în mână. Fără zgomot, îl ocoli pe tânăr şi o agitaţie neobişnuită puse stăpânire pe ea. Vărul lui Sabinus dormea  ţinându-şi  mâna stângă pe umăr. Pe unul dintre degete sclipea inelul cu rubin. Semnul lui Odin !; title: Fiinţa întinse mâna şi atinse piatra preţioasă. Un sunet înfundat îi ieşi din gâtlej. Un cal bătu din copite şi  nechează uşor. Necunoscutul pipăi din nou rubinul. Un geamăt îi ieşi din piept. Ridică un pumnal, gata să lovească. Calul nechează iar şi bătu puternic din copite.; title: Lexes şi Zeno  se ridicară în aceeaşi clipă. Li se păru că zăresc  o umbră ce se furişa, nu departe de ei. Două pietricele se loviră, producând un zgomot distinct.; title: --Ce-a fost asta ? întrebă uimit  uriaşul.; title: Caii nechezau, înfuriaţi. Strângând săbiile în mână, cei doi se repeziră afară din adăpostul lor.; title: --Se pare că pe  lângă noi s-a furişat o umbră, încercă Lexes să răspundă.; title: --Pe aici ! îi zise celălalt.; title: Nişte  tufişuri din apropiere se mişcaseră. Ceva trecuse pe acolo.; title: Sabinus, trezit în toiul nopţii, dezorientat, se grăbi să se alăture tovarăşilor săi.; title: --Dar nu se vede nimic, se plânse el.; title: Lexes şi  Zeno izbeau cu săbiile în tufiş.; title: --Ticălosul a dispărut, murmură Zeno.; title: Izbiră în continuare alte şi alte tufişuri, dar nu ajunseră la  nici un rezultat.; title: --Să ne întoarcem, nu-l mai putem găsi, vorbi Lexes.; title: --Cine  a fost ? îi întrebă Sabinus.; title: --Duhul munţilor !; title: --Să-l fi prins eu pe duhul acesta care voia să mă izbească prin somn şi nu i-aţi fi invidiat soarta !; title: Deodată răsună un hohot de râs înfiorător, ale cărui ecouri spulberară liniştea munţilor. Un glas le  strigă în latineşte:; title: --Nebunilor ! Aurul lui Odin e blestemat !  Blestemat !; title: Vântul stinse ultimele ecouri care purtau cuvintele acelea răspicate şi clare.; title: --Blestemat ! Blestemat ! Blestemat !; title: Se făcu apoi linişte. Doar murmurul izvorului mai pătrundea până la ei. Stâncile  care-i înconjurau  păreau a fi devenit, brusc, morminte…; title: 4.; title: Odată cu răsăritul soarelui, cetatea Albă căpăta  viaţă. Torţele încă ardeau pe creneluri când oamenii, unul  după altul, porneau la munca de  la câmp. Vitele şi oile păşteau în linişte ierburile grase dinspre  munte. Mulţi ciobani plecau departe cu turmele lor şi veneau rareori acasă, preferând să rătăcească prin locurile ştiute doar de ei, ajungând până la Tyras şi chiar dincolo de el, spre  munţii Răsăritului.; title: Stăpânirea romană, cu toate că durase aproape două sute de ani, nu schimbase prea mult obiceiurile dacilor, pe care le preluaseră şi colonii stabiliţi în fostul regat al lui Decebal. Influenţa latină fusese foarte puternică  în oraşele construite de cuceritori şi în satele de la câmpie. În munţi şi pe dealuri însă, mulţi mai vorbeau încă vechea limbă.; title: Numai că oraşele fuseseră distruse de cotropirile carpilor, marcomanilor, thervingilor şi mulţi dintre locuitorii fostelor urbii înfloritoare se  retrăseseră în pădurile întunecate în care invadatorii nu se prea aventurau.; title: În depresiunile munţilor, pe culmile dealurilor, în poienile din codrul de la câmpie, pe malul apelor apăruseră aşezări întărite cu valuri de  pământ şi piatră, căci de multă vreme oamenii adormeau şi se sculau cu arma în mână. Chiar fortăreaţa de la Alba fusese ridicată în jurul unui castru roman care, după retragerea legiunilor imperiale, rămăsese  pustiu. Meşterii locali îi consolidaseră zidurile şi îi extinseseră dimensiunile.; title: Învăţaţi a plăti dări cuceritorilor prin mai marii lor, locuitorii câmpiilor îşi vedeau mai departe de muncă, de creşterea vitelor, a albinelor, a viei şi a pomilor. Meşterii în piatră  şi lemn, fierari şi constructori se găseau  oricând în aşezările daco-romane  din acea vreme. Comerţul cu imperiul Bizanţului, Noua Romă cum i se mai spunea era destul de intens, iar Dunărea era traversată zilnic de numeroase ambarcaţiuni. Pe drumurile vechii Dacii se întâlneau oricând neguţători bizantini, romani, traci, germani. Aceste călătorii nu erau însă lipsite de pericole şi multe încercări îl aşteptau pe cel neavizat. Cete de războinici  thervingi, alani ori de tâlhari pândeau drumurile, ascunse, nesfiindu-se ca să atace  uneori turmele sau chiar satele.; title: În acea dimineaţă, la Alba  poposiră trei care cu arme, aduse de bizantini. Negustorii  fură apoi invitaţi de către Valens să bea şi să mănânce ceva până ce aveau să fie plătiţi.; title: --Cu armele acestea, de ne ameninţă vreo primejdie, putem ridica la luptă  aproape cinci sute  de războinici, Varius.; title: --Ba chiar mai mulţi, viteazule Valens. Avem sute de scuturi din lemn şi alarmă  făcute  de  meşterii noştri, astfel că putem înarma, cu topoare şi suliţe, încă mulţi alţi luptători.; title: --Iar de  arcuri  şi săgeţi nu ducem lipsă, interveni Alvius.; title: --Cu cât suntem mai puternici, cu atât ne bucurăm mai mult de roadele muncii noastre şi aşezările de pe malul Ulpisului vor înflori.; title: --Fierarii noştri au potcovit caii şi vitele, dar dintotdeauna au bătut vârfuri de săgeţi şi de suliţe.; title: --Iar războinicii de pe aceste meleaguri îşi învaţă copiii să cânte din fluier şi să se lupte, căci de la fragedă vârstă le sunt vieţile  în pericol.; title: --Ai dreptate, Virgile, făcu Valens. Mai ţii minte, fiul meu, când te luaseră rob barbarii ? Aveai vreo cincisprezece ani. Cum mi-a  mai bătut inima atunci… O vreme am crezut că te pierdusem pentru totdeauna.; title: --Dar spada, pumnalul şi norocul m-au ajutat. N-o să uit niciodată prin ce clipe cumplite am trecut atunci…; title: --Ei, neguţătorilor, vă convine preţul pe care vi l-am plătit ? îi întrebă Valens pe bizantini.; title: --Ce să mai spunem ? Ne aşteptam să fiţi mai darnic, mărite. Dar, dacă am bătut atâta drum , nu vom da înapoi.; title: --Aţi avut, desigur, multe greutăţi în timpul călătoriei voastre.; title: --Nu prea multe. Greutăţile sunt în imperiu. Nu cu multă vreme în urmă a izbucnit răscoala goţilor din legiunile generalului Severus.; title: --Le-o fi ajuns şi lor cuţitul la os…; title: --Germanicii aceştia sunt războinici neînduplecaţi, mărite. Au trecut prin foc şi sabie populaţia paşnică şi au pustiit oraşele de lângă Danubius.; title: --ŞI împăratul ?; title: --Împăratul, în momentul acesta, e cam slab. Oştile sale  i-au învins în cele din urmă pe goţi, dar după ce făcuseră prăpăd mare.; title: --Bizanţul e slab, Roma e slabă. Cine e atunci stăpânul lumii ?; title: --Trăim vremuri grele, mărite. Barbarii ne izbesc de secole. Imperiul e însă prea mare ca să fie înghiţit de ei.; title: --Am înţeles chiar că împăratul Valens are de gând să treacă peste Danubius şi să vină cu trupe în Dacia.; title: --E adevărat. Vrea să o facă spre a-i pedepsi pe thervingi, căci goţii răzvrătiţi din imperiu au fost înţeleşi cu războinicii lui Athanaric.; title: --Poate că într-o bună zi îi veţi alunga alunga de aici. Noi  vă aşteptăm. De v-ar fi soarta favorabilă !; title: --Fie ca pacea să domnească pe meleagurile tale, mărite. Şi ca Alba să rămână nebiruită !; title: După ce se înclinară adânc, negustorii părăsiră sala.; title: --Tulburările de la miazăzi de Danubius au devenit ceva obişnuit,  bătrâne Alvius.; title: --Câtă vreme aurul  va sta îngrămădit în cetăţile romane,întotdeauna se va găsi cine să bată în poarta după el, Valens. Să nu uităm nici faptul că lăcomia bizantinilor nu cunoaşte margini.; title: --Ai dreptate, bătrâne. Dar toate neamurile şi seminţiile care lovesc Bizanţul se izbesc mai întâi de noi. Suntem ca un stâlp de piatră pus  în faţa porţilor imperiale…; title: --Frământările de care a amintit neguţătorul m-au făcut să mă gândesc  la tinereţea mea, oftă Alvius. De parcă mai mă crede cineva că am fost şi eu odată tânăr… Ţin minte când luptam în Galia, unde  războinicii apusului, oştile germanice ale francilor, atacaseră  provinciile romane.  Topoarele lor erau arme îngrozitoare… În cele din urmă însă, I-am copleşit. Căpetenia lor, un luptător înalt, cu părul deschis la culoare, a rămas singur înaintea  oştilor noastre atunci când toţi ceilalţi căzuseră în puterea legiunilor imperiale. S-a aruncat cu toporul asupra noastră. A ucis, din  câteva lovituri, trei soldaţi. Degeaba am încercat să-l prindem viu, nu am reuşit. Cu ultimele puteri blestema Cetatea Eternă care îl învinsese.; title: X; title: --Pe aici, pe undeva, trebuie să fie.; title: --Legenda spune că la izvorul unui râu.; title: --Dar ai  văzut cu ochii tăi, Lexes, că lângă izvor nu e nici un loc unde să poată fi ascunsă vreo comoară. Va trebui să căutăm printre stâncile din jur şi printre copacii pădurii.; title: --Dacă aşa stau lucrurile, făcu Zeno, atunci cel mai bine ar fi să ne împărţim şi să încercăm fiecare să o aflăm. Primul care va găsi ceva, ne  va da de ştire.; title: --E  adevărat că astfel am putea-o afla mai repede, dar după ameninşarea de astă-noapte parcă ar fi mai bine să stăm toţi la un loc.; title: --Ha, ha, Lexes s-a înmuiat  ! făcu uriaşul. Să-mi cadă mie în mână nebunul care ne-a tulburat somnul astă-noapte şi să vezi ce se alege de el.; title: --Fie !  cum doriţi voi, aşa vom face, cedă Lexes.; title: --Atunci să începem căutarea. Soarele  s-a ridicat deja de două suliţe în înaltul cerului, vorbi Sabinus. Vom merge la izvor, apoi vom porni, unul către răsărit, altul către apus şi ultimul spre miazăzi.; title: De îndată ce  ajunseră lângă apă, uriaşul se  hotărî să meargă el către apus.; title: --Atunci tu vei porni către răsărit, Lexes, iar eu spre miazăzi.; title: --Aşa să fie, Sabinus, zise  vărul său, scoţându-şi sabia.; title: Cele trei lame se împreunară pentru  câteva clipe.; title: --Fie ca zeiţa Fortuna să ne ajute, iar aurul să ne surâdă.; title: X; title: Sabinus nu făcuse nici zece paşi, fiind nevoit să despice cu sabia câteva tufişuri spre a-şi croi drum, într-atât de des şi de  întunecat  era codrul în acea parte. Doi copaci  mai viguroşi se ridicau peste întinderea de arbuşti şi de tufe de înălţime mai mare decât cea a omului.; title: “Se pare că pe aici n-a mai călcat picior omenesc. Nimeni nu a tulburat vreodată liniştea pădurii. “; title: Cu mişcări agile şi prudente, lovind continuu  cu sabia, tânărul pătrundea cât mai adânc în codru. Evita  pe cât putea spinii şi rugii aşezaţi ca nişte capcane.; title: Frunzele moarte acopereau  pământul umed şi de două ori a fost în pericol de a aluneca. Picături de sudoare i se prelungeau pe frunte, căci efortul pe care îl făcea nu  era chiar uşor.; title: Se opri o clipă şi ascultă loviturile de  sabie ale celorlalţi doi care îşi croiau drum prin pădure. Oare unde ajunseseră ?; title: Porni  mai  departe  şi  avu impresia că tufele s-au mai rărit.; title: În clipa următoare, nişte spini îi sfâşiară mâna stângă. Durerea îl ţintui câteva clipe.; title: Drumul lui continuă apoi către o vale. Ajunse curând într-o poieniţă. Iarba înaltă îi venea până la brâu. Zări un pietroi şi se îndreptă către el. Să fi fost un indiciu al unei ascunzători ? Nu, era doar un loc bun de odihnă.; title: Sabinus se aşeză pe piatră ca să-şi tragă sufletul câteva clipe. Privi către cer şi văzu un vultur uriaş care se rotea deasupra  sa.  Pasărea descrise un cerc, apoi un altul. Brusc, se repezi ca o săgeată în  jos, să-şi prindă  prada. Nu mai putu să-l vadă datorită  frunzelor din jur. Rămase cu ochii ridicaţi către cer.; title: “Ce culoare splendită are astăzi, “se minună el.” Îţi scalzi ochii în albastru… E atât de odihnitor !”; title: Apoi tresări. “Oare ce simt păsările când zboară ? Cum e  când priveşti lumea din înălţimi ?”; title: X