Znak i njegova deca
By: Dejan Stojanović
Series: Savremena poezija
Publisher: Prosveta
Published: 2000
Place of publication: Beograd, (Belgrade) Serbia
Language: srp
Number of pages: 59
Subjects: Reflexive Poetry
Genres: Poetry
First sentence: Kad misao tajnu novog vida izmeri
Description: Traganje za kompaktnijim i esncijalnijim odnosima između poetskog iskaza i slike (simbola) uslovljava nove kvalitativne i stvaralačke akcente pesmotvoračkog zahvata Dejana Stojanovića u odnosu na dosadašnji poetski opus. Odanost zaumnim jezičkim suštinama, "jezikoslovlju" i hermetičnosti značenja, svrstavaju Stojanovića u mali i autohtoni krug pesnika koji poslednjih nekoliko decenija predstavljaju osnovnu kreativnu i umetničku snagu srpske poezije. Pesnikova ezoterična radoznalost preispituje oblikotvorne prauzroke sveta—Znak i Zrak; prve rušitelje i graditelje, primarne metafore postojanja, koje se u međuodnosima analogije i poricanja multiplikuju do večnih istina postojanja i trajanja nasuprot prolaznosti zemaljskih dana. Simboličko i transparentno, metafizičko i magijsko formiraju koncentrične krugove značenja koji svoju jedinstvenu elementarizaciju ostvaruju u odnosu na osnovna ljudska stremljenja; ka nebeskoj i božanskoj suštini ili opijajućim ponorima bezdana apsolutnog zaborava. 

-Petar V. Arbutina


PRKOS TAMNIM SILAMA 

Ako je tačno da poezijom, da poetičkim delom i činom struji čist vazduh, sa svojim iskošenim, zavodničkim pogledom, još je tačnije da pesnik ulazi u reč, logos, stih, metaforu, apostrofu, kliktanje ili ćutanje, sa svojom unutrašnjom energijom. Prema pitanjima filozofije života Dejan Stojanović nema direktne afinitete. Uprkos tome, postoji u njegovom pesničkom delu nešto iz štimunga, atmosfere, "filinga", pitanja ove vrste, koja pripadaju određenoj viziji početka i kraja, inicijacije i vaskrsenja; naročito je njegova poezija takva, solidarisanje sa bujičnim, primarnim životom, kao i čudesno osećanje zore i sutona, , svetlosti i senke, nemira i spokoja, tako da iz njegovog pretapanja proizlazi isti neumorni utisak vedrine u svetlo-tamnom ili svetloljubičastom. Ta neumorna, neiscrpna vedrina Dejanove poezije nije pijana, razuzdana pomama od života, nego je većma jedan etički i estetički ponos i prkos tamnim silama i zlim ljudima. Dakako, ova vrsta vitalizma je ukorenjena u humanom, lekarskom, takođe sudbinskom zadatku; jednoj visokoj, neusiljenoj misiji čoveka koji istinu nalazi među ljudima, a ne mimo ljudi, u staklenoj kuli sebičnog, lažnoromantičnog osećanja sveta drugih, ili po priviđenju jednog bez drugog, baš kao u pesmi "Razonoda praznine". 

                  Svaki znak je zbir znakova
                  Nijedan nije potpuno sam
                  Praznina ne broji znake
                  U transu pred njima gubi pamćenje   

                  Kakav su samo izvor zadovoljstva
                  Ustreptali i prodorni znaci
                  Beskrajna praznina
                  Sve ih lako prima

"Traganje za kompaktnijim i esncijalnijim odnosima izmedju poetskog iskaza i slike (simbola) uslovljava nove kvalitativne i stvaralačke akcente pesmotvoračkog zahvata Dejana Stojanovića u odnosu na dosadašnji poetski opus. Odanost zaumnim jezičkim suštinama, "jezikoslovlju" i hermetičnosti značenja, svrstavaju Stojanovića u mali i autohtoni krug pesnika koji poslednjih nekoliko decenija predstavljaju osnovnu kreativnu i umetničku snagu srpske poezije. Pesnikova ezoterična radoznalost preispituje oblikotvorne prauzroke sveta—Znak i Zrak; prve rušitelje i graditelje, primarne metafore postojanja, koje se u međuodnosima analogije i poricanja multiplikuju do večnih istina postojanja i trajanja nasuprot prolaznosti zemaljskih dana." (Petar V. Arbutina) 


Iza tih očiglednih biljega i veduta, nad kojima naoko usamljen bdi i smotri, bistro vidi i čisto sanja naš pesnik Dejan Stojanović, rasprostire se jedna neobična, koliko mitska toliko, do dnevnog reporterskog usklika, zemlja praotaca i potomaka, u istoj pesničkoj kantileni. Jer, to ćemo ponoviti, prostor je u Dejanovoj lirici pouzdan, a vreme je leprsavo, nepouzdano. 

Zemlja je njegova prvočevina, a nebo je njegova tajna, mimezis, zagonetka. Zemlja jesam, podsećaće nas Stojanović na vrhovnu poemu, na lament Desanke Maksimović. Zemlja i dar očiju, mitsko i zavičajno tle, vladaju širokim magnetnim poljima knjige. Naoružan koracima po zemlji, pradedovskoj i ovoj, ništa manje suđenoj, današnjoj, pesnik vaznosi poglede, otkriva nebeske svetlosti, podiže ekumensko blago pogleda. 

Svaka Dejanova pesma je pisana i očima i govorom tako da je vidokrug sve širi, a zenice sve dublje. Čak i minulim, mrtvim, usnulim stvarima i pejzažima, visinama i dolinama, toposima vraćaće izgubljenu energiju ili zatomljenu vodu vidarušu. 

"Znak i njegova deca" je poetski utemeljena i simbolički dograđena knjiga stihova koji se susprežu po merama gradacije i po čvrstini konotacije. Ne opisujući suvišno, ne pevajući preglasno, on će omogućiti da udišemo mirise, da delimo ljubavi, da gledamo daleko, da dodirujemo blisko, da naokolo izbijaju pupoljci nepoznatog endemskog bilja, koji sa plodovima zemlje stižu na nebeske gozbe. Iz tamne pojmovne aure odjednom vrcaju i zasvetlucaju ozareni predeli i progovara "krv hajdučka, duša devojačka". Zalebdi u Dejanovoj lirici i nešto smesno i nešto bdesno, iz znaka u znak, iz zraka u zrak! 


-Miroslav Mirković Buca 

Ilustrovana politika, rubrika Čitati ili ne čitati, broj 2177, 7. X 2000. 



SIMFONIJA ZNAKOVA ILI SKLADNA PORODICA

Dejan Stojanović od početka svoga pevanja pa do danas ostaje veran filozofskom pogledu na svet. Iako je njegova poezija u neprestanom odgonetanju postojanja i smisla, vrhunac svog približavanja filozofiji, a mogli bismo reći i poistovećivanja s njom, ona dostiže u zbirci "Znak i njegova deca." 

Ova knjiga svoj prostor traži i nalazi u vremenu pre vremena—u iskonu, onda kad u početku bese Reč". 

         Znak je reč 
         Deljenje znaka jeste deljenje reči

         Dok je reč bila Jedno 
         Nije joj trebao jezik 

         Kada se izdelila 
         Započeo je razgovor

         Znak sebe sluša 

                  ("Reč i znak")

Pevanje o znaku i njegovoj deci moguće je objašnjenje sveta, postojanja i opstajanja, svedeno na začudjujuce malo komponenata. Glavnu ulogu igraju znak i (iliti) zrak. ("On stiže tamo /Gde zrak ne može da priviri"), noć i, ili, tama i prostor odnosno praznina—ništa ("I ništa je deo svega / Bez ništa sve bi bilo ništa"). Takođe je začuđujuće do koliko i kakvih sve značenja pesnik dolazi ukrštajući ove svoje osnovne elemente. A svi oni zajedno proizlaze iz jednog i jesu Jedno, jer "Znak prebogat za Jedno / Nemilosrdno izdeli sebe": 

         Jedno telo je znak 
         Drugo putokaz

         Odstojanja među znacima 
         Raskršca

         Kada se potpuno sažme 
         Ostaje sam i jedno 

                        ("Jedno")

Ova poezija je sva u paradoksima, ali paradoksima koji nisu smišljeni da bi nas šokirali neverovatnim sklopom krajnosti, već su tu da nas iznenade svojom dubokom logikom, u kojoj se krajnosti prirodno otkrivaju kao istovetnosti: 

          Nadnebni izroni zrak 
          ........................................

          Oseti mir ugasle strasti 
          Sreću beznanja u konačnom saznanju 
          Bezbrigu i slast nemanja slasti 
          Nasuprot kretanju i umiranju 

                         ("Nadnebni znak")

I ništa ne štrči, ne bode uho, ne zvuči pretenciozno, što često može da se dogodi kada je ova vrsta poezije u pitanju, već se sve sliva i preliva jedno u drugo i sve je u svemu. Kao neka velika pesma vasione, u kojoj ima puno elemenata od drame kosmičkih razmera, ali koja se ipak pretvara u prefinjeni ples. U čarobnu lakocu muzike, ali i u otkrovenje koje istovremeno ostaje i tajna. 

Ljubav je jedno od vrlo važnih znacenja ove knjige i njenih znakova: 

         Kako je srećan Vrhovni znak 
         Dok sebe gleda 
         U drugim znacima 

                          ("Porodica znakova")

Međutim, ljubav je data veoma široko, ona je i pojedinačna ali, gotovo uvek, i opšta ("Znak je jedno nebo / Znakom--drugim nebom--okruženo" ili "Noć bi bila sama / Da nema znaka koji je budi"), pre svega, to je ljubav zajednice, koja se kroz ljubav stvara i kroz nju postoji ("Svaki znak je zbir znakova / Nijedan nije potpuno sam"). 

Zbirka "Znak i njegova deca" može se smatrati nekom vrstom kosmogonije, ona je svakako pesnikova najznakovitija knjiga, koja zahteva posebnu čitalacku pažnju i posvećenost, ali koja taj trud nagrađuje jednim neobičnim i vanrednim osećanjem jednostavnosti. Paradoksalno, ali u savršenom skladu sa poezijom o kojoj je reč. 

To je i knjiga svojevrsne vedrine: 

         Znak je osmeh praznine 
         Kako je samo sama bez njega

         Praznina koja se smeje 
         Probuđeni je znak 

                            ("Zrak i znak")

Pred nama je i knjiga mudrosti bitisanja i trajanja: 

         I odstojanja su deo reda 
         Oko znaka sve mirno s vrha gleda 

                            ("Oko znaka")
Ili: 

         Znaci se sudare ponekad 
         Uniste jedno drugo 
         ........................................... 

         Iz sudara dva znaka 
         Rađa se nov svemir znakova 

                             ("Sudar dva znaka")

Sledeći stihovi imaju u sebi i nesto od njegoševske upitanosti: "Šta je covjek, a mora bit čovjek?": 

         Nije lako biti Znak 
         Lakše je biti ništa 

                              ("Čuvari mira")

Suština znaka je u letu— "Let je mera sveta": 

         Nebo za nebom 
         Krilo za krilom

         Život Znaka jeste let 
         Kad znak prestane da leti 
         Nestane nebo 

                              ("Znak i let")
Ali, da li Znak Dejana Stojanovića može prestati da postoji, da traje, da se preobražava u ništa i ponovo rađa iz ništa? U ovoj knjizi ima svega osim smrti. Kraj Znaka jednostavno ne postoji; ako nestane u jednom obliku, pojaviće se u drugom: "Ništa i Znak su najbliži rod / Ljubavlju pretvoreni u jedno". 

Znaku sve služi: "Tama nikada nije izneverila svetlost / Ona ponosno čeka". 

Zrak i nista igraju svoju večnu igru u večnoj potrazi jedno za drugim, to jest za samima sobom: 

         Ništa i znak opet se traže 
         Usna svetlog tela traži usnu mraka 
         Erotika zraka 

                              ("Ništa i Znak")

Zagledan u suštinu večnog, Dejan Stojanović nam svojom knjigom "Znak i njegova deca" nudi čitav spektar prinicljivih posmatranja i dubokih uvida. Pred nama je nasa vasionska kolevka (u kojoj "Iako sve svuda žuri / Ništa nikuda ne ide") i mogućnost da se bar na tren vratimo svom kosmičkom domu i osetimo da smo i sami jedan njegov znak, odnosno jedno od njegove, to jest, Znakovljeve dece. Jer, kako pesnik podseća: 

         I kad se izdeli 
         Ostaje Jedno

         Sijanje i sejanje sebe 
         Sobom u sebe pada 

                              ("Znak i brzina").

-Nevena Vitošević 

Književna reč, broj 513, februar 2001. 


ZNAKOVI SMISLA 

Središnja, ključna misao vodilja treće knjige pesama Dejana Stojanovića potpuno je obelodanjena u uvodnoj prilog pesmi "Nadnebni znak" kojom se otvara zbirka "Znak i njegova deca." Poput terazija, na jednom njenom tasu je misao sa težinom spoznaje tajne novog vida praiskona, odnosno njegovog, u svemu začetnog, znaka zametnutog u vaseljenskom vrtlogu. Pesma "Nadnebni znak" je kao belutak bačen u središte vode bezdane, odakle je ko zna kad i kako do kopna, do svetlosti, ili do dlana izronio. Nakon ponovnog dospeća do dna, odakle će samo svetlosnim zracima da se oglašava , javiće se između obala korica knjige pet koncentričnih krugova imenovanih kao "Vrhovni znak", "Znak i ništa", "Lice znaka", Reč i znak" i "Znak i san", Poslednji, prividno najmanji, ali koji podlokava i razdire sve dubine Nevremora koje se igra tlom zemaljskim. Kako u prvom, tako i u svim potonjim poetskim krugovima, osim pojma Znak kojeg pesnik uvek ispisuje velikim slovom, javlja se i drugi, takođe sa značenjem "Oblikotvornog prauzroka sveta kojeg preispituje pesnikova ezoterična radoznalost" (zapažanje recenzenta Petra V. Arbutine). Reč je o Zraku sa ne samo metaforičkim značenjem graditelja i rusitelja. Zrak je, po Stojanoviću, "osmeh praznine", a "Praznina koja se smeje / Probuđeni je znak". 

U drugom ciklusu, "Znak i nista", u središtu filozofsko-poetske opservacije jeste pojam ništavila ili nule. I nije reč o bezizlazu, jer "Ništa je postojano samo dok Znak spava". U ništa se i Vrhovni Znak pretvara, i to u trenu kada je najmoćniji. Bitno je istaći onu primarnu odrednicu kojom se Dejan Stojanović izdvaja iz mnoštva pesnika ne samo svoje generacije. Njegov lirski koncept, kojeg iz knjige u knjigu neprestano dograđuje, zasnovan je na kosmonizmu, filozofskom pogledu na svet, koji na vasionu, zajedno sa čovekom i svim sto je čovecansko, gleda kao na jedno veliko jedinstvo i celinu, a na duh kao na ogledanje vasione. Hipoteze Kanta i Laplasa o postanku sunčevog sistema, kosmogonija, a posebno ono mitsko i metafizičko u njoj što se odnosi na stvaranje i postanje sveta koji je "celokupnost svih pojava u prostoru i vremenu", sve je to poetski veoma uspešno utkano i u Stojanovićevim prethodnim knjigama, "Krugovanje" i "Sunce sebe gleda". Filozofsko često nadvlada ono lirsko, ali melodioznost i metaforicnost, u leksičkom pogledu bogata poezija Dejana Stojanovića, koji punu deceniju živi i stvara u Čikagu, čine ga lirikom-kosmosofistom koji nastavlja poetsku nit začetu lirskim krugovima Momčila Nastasijevića, Vaska Pope i Aleka Vukadinovića. 

-David Kecman Dako
 
Borba, 15. 3. 2001.
Notes: In Serbian (Cyrillic).
Table of contents: label: ZNAK I NJEGOVA DECA
title: Nadnebni znak
pagenum: 5; label: VRHOVNI ZNAK
title: Znak i praznina, Porodica znakova, Zrak i znak, Znak Svetlonosac, Zrak osvaja tamu, Vid vrhovnog znaka
pagenum: 7; label: ZNAK I NIŠTA
title: Dok Znak spava, Ništa i znak, Znak i brzina, Beskrajni znak, Čuvari mira, Znak ljubavnik, Nula i znak, Razonoda praznine
pagenum: 15; label: LICE ZNAKA
title: Znak i let, Nebo i znak, Znak i mrak, San znaka, San, Znak kap, Lice u lice, Dom Znaka
pagenum: 24; label: REČ  I ZNAK
title: Znaci, Ljubav znakova, Sudar dva znaka, Postelja znaka, Znak Orfej, Oko Znaka, Reč i znak
pagenum: 35; label: ZNAK I SAN
title: San znaka i buđenje, San oca, Jedno, Skok znaka, Zrak i mrak, Zvezda i znak, Dva znaka, Lutalice i izgnanici, Ljubav dva znaka, Kometa, Zemlja i svetlost
pagenum: 45; title: Beleška o autoru
pagenum: 59; title: By statement: Dejan Stojanović.; title: Series: Savremena poezija; title: LC: PG1419.29.T587 Z44 2000