Förbyggnad, bergsv., gemensamt namn å byggnader af trä, sten eller järn, som i grufvor uppsättas mot väggar och tak för att hindra ras. Förbyggnad af timmer och murverk har länge användts; valsadt järn har först i nutiden för detta ändamål kommit i bruk. Är förbyggnaden af trä, har den vanligen rektangulär form; då järn eller sten begagnas, är den i allmänhet cirkelformig eller af en elliptiskt afrundad form. --

Förstämpling

l.

Stämpling

benämnes en enkel förbyggnad af timmerstöttor, som anbringas mellan väggarna i grufrummet. --

Förtimring

kallas en ort- eller schaktförbyggnad, som man åstadkommer genom att bekläda ortens eller schaktets väggar med ramar af rundtimmer och bakom dessa anbringa timmer eller plank. Ordet afser dock stundom förbyggnader af timmer i allmänhet; en äldre benämning på samma sak är förkistning. Th. N-m. (G. H-r.) Förbända, sjöv. Se B ä n d a. Förbättringsanstalter, Tvångsuppfostringsanstalter, Räddningsinstitut, Skyddshem, Skolhem äro sådana, i de flesta fall af enskilda eller kommuner upprättade och förvaltade, ehuru i regel under offentlig kontroll ställda och med allmänt bidrag understödda anstalter, som ha till uppgift att genom uppfostrande vård förbättra och rädda vanartade barn och minderåriga brottslingar, hvilka eljest, under inflytandet af en lastbar omgifning i hemmen eller annanstädes, skulle ytterligare förfalla och i de flesta fall komma att befolka statens fängelser och tvångsarbetsanstalter. I den penitentiär-pedagogiska vetenskapen gör man en väsentlig skillnad mellan ofvannämnda anstalter och sådana, oftast af den enskilda välgörenheten grundade, med den kommunala fattigvården nära sammanhängande uppfostrings- och vårdanstalter, som vanligen kallas barnhem och ha till ändamål att taga vård om föräldralösa, värnlösa, vanvårdade eller sedligt försummade barn, för att genom uppfostran hindra dem att blifva vanartade och brottslingar. Förbättringsanstalterna kunna och måste ofta nog kvarhålla sina alumner en längre tid än barnhemmen, till 17-18 års ålder. Inrättandet af förbättringsanstalter för beredande af uppfostran åt vanartade barn och minderåriga förbrytare, bland hvilka flertalet ej kan i enskildt hem erhålla en för dem erforderlig tillsyn och vård, anses numera i alla kulturländer rara en nödvändig preventiv åtgärd till förekommande af brott och till följd däraf en viktig länk i ett ordnadt skol- och fängelseväsen. Erfarenheten har ock bekräftat, att de personer, som redan under barndomen förfallit i brott och sedermera utan erforderlig tillsyn och tukt lämnats åt sig själfva, vida oftare än de, som först vid mera mogen ålder beträdt brottets bana, göra brottet till yrke. - De först inrättade och allmänt kända större utländska föregångsanstalterna af ifrågavarande slag voro det 1833 vid Hamburg upprättade Rauheshaus (se d. o.), de franska s. k. åkerbrukskolonierna Mettray (upprättad 1839) och Val d'Yévre (uppr. 1847), de belgiska anstalterna Ruysselede (uppr. 1849) och Beernem (uppr. 1853), den berömda engelska "reformskolan" vid Redhill (öppnad 1849) och den stora engelska "arbetsskolan" vid Fe1tham (i Middlesex, öppnad 1859). Sveriges äldsta anstalt med liknande uppgift är Råby räddningsinstitut (invid Lund, uppr. 1838). Beträffande formen för ifrågavarande anstalters inre organisation plägar man tala om tre olika, ehuru visserligen icke i verkligheten mycket åtskilda system, nämligen kollektiv- familje- och skolsystemen. På systemet hvilar dock mindre vikt, blott det medgifver möjlighet till en individuell behandling. Minst 75 proc. af de från förbättringsanstalter afgångna eleverna anser man ha räddats åt samhället. Lagstiftningen på detta område i de nordiska länderna har under det senaste årtiondet på ett genomgripande sätt förändrats och moderniserats: i Sverige genom lag ang. uppfostran åt vanartade och i sedligt afseende försummade barn 13 juni 1902 samt lag ang. verkställighet af domstols förordnande om tvångsuppfostran 27 juni s. å.; i Danmark genom Lov om behandling af forbryderske og forsömte börn og unge personer 14 april 1905; i Norge genom Lov om behandling af forsömte börn 6 juni 1896. Enligt den nämnda svenska 1902 års barnavårdslagen böra vanartade barn insättas i s. k. skyddshem med af K. M :t godkändt reglemente och med ett elevantal begränsadt till högst 30. Sådana skyddshem finnas f. n. (1908) för Östergötlands (Folåsa, se d. o.), Jönköpings, Hallands, Skaraborgs, Värmlands, Gäfleborgs och Västernorrlands län samt för städerna Göteborg och Sundsvall. Till skyddshem torde kunna räknas äfven den af K. M :t genom regl. af 1879 erkända, 5 km. s. om Södertälje belägna, 1875 anlagda åkerbrukskolonien Hall (se Hall). Minderårig brottsling, som fyllt 15, men ej 18 år, kan under vissa förhållanden af domstol dömas till insättning i allmän tvångsuppfostringsanstalt. För sådant ändamål har staten upprättat en 1905 öppnad uppfostringsanstalt vid Bona i Västra Ny socken, Östergötlands län, för 100 ynglingar; och såsom tvångsuppfostringsanstalt för minderåriga af kvinn- 395 Förbättringshusarbete-Fördelning 396 kön användes ett diakonissanstalten tillhörigt skyddshem å Viebäck i Almesåkra socken, Jönköpings län. - I Finland har man på senare tider med statsmedel inrättat flera s. k. tvångsuppfostringsanstalter för minderåriga brottslingar, nämligen Koivula (grundl. 1891) i Tusby, Nyland, för 100 gossar, och Kotiniemi (grundl. 1905) i Ruovesi, Tavastehus län, för 120 gossar samt Vuorela (grundl. 1895) i Vichtis, Nyland, för 60 flickor (internernas antal är endast 40). Dessa anstalter lyda direkt under fångvårdsstyrelsen. Lagstiftningen rörande försummade och vanartade barn återfinnes i förordn, om allmän fattigvård af 17 mars 1879 (kommuns skyldighet att taga vård om barn, som sakna omvårdnad af annan), lagen om förmynderskap af 19 aug. 1898 (domstols rätt att i vissa fall frånkänna föräldrar rätt att uppfostra sina barn) och strafflagen af 9 dec. 1889 (domstols rätt att förordna, att barn, som fyllt 7 år och begått straffbar gärning, skall insättas i allmän uppfostringsanstalt, hvars vård det kan vara underkastadt, tills det fyllt 18 år). 1905 af gaf en af regeringen tillsatt kommitté förslag till lag ang. beredande af skydd samt uppfostran och vård åt barn under 15 (event. 18) år af vissa kategorier. Förslaget åsyftar att från dylik uppfostran ("skyddsuppfostran") borttaga karaktären af dom och straff. - Enligt den nya danska barnavårdslagen skall staten för de groft vanartade barnen och minderåriga brottslingarna upprätta särskilda opdragelsesanstalter, en för 50 gossar och en för 30 flickor. Bland privata anstalter märkas de gamla uppfostringsanstalterna å Flakkebjerg (se d. o.) och Holsteinsminde på Själland samt Landerupgaard (se Flakkebjerg) och Bögilgaard på Jylland m. fl. Bland de norska förbättringsanstalterna - de benämnas skolehjem - märkas den af staten 1900 upprättade stora anstalten å Bastö (i Kristianiafjorden nära staden Horten) äfvensom flera privata anstalter, såsom den 1877 upprättade Toftesgave (på Helgeön i sjön Mjösen) m. fl. F. F-t. T. C. Förbättringshusarbete. Se Frihetsstraff. Förbättringsteori, jur. Se Straffteori. Förbön, teol., bön för andra, hör för den kristne, såsom redan formuleringen af "Fader vår" (gif "oss", förlåt "oss" o. s. v.) kan sägas antyda, oskiljaktigt samman med bönen i egna angelägenheter. Jesus visar Matt. 5:44 hän till förbönen såsom den sista väg, som, där all annan gemenskap mellan oss och andra människor genom deras fientlighet är upphäfd, ännu står oss åter att bevisa dem kärlek; och många andra maningar till förbön (särskildt ock för den hedniska öfverheten l Tim. 2: l ff.) liksom Jesu (Luk. 22: 32; 23: 34; Joh. 17: 9 ff.) och apostlarnas (jfr särskildt inledningarna till Paulus' bref) förebilder visa, hvilken viktig plats för det kristna medvetandet denna plikt intager. Då den kristna åskådningen åtminstone ej utesluter tron på en möjlighet för människan till utveckling äfven efter döden, bör ock förbönen kunna utsträckas jämväl till de aflidne. Ej heller tanken på en de "saliges" förbön för oss har den evangeliska kyrkan helt velat afvisa, om den än, med tanke på den katolska helgondyrkan, i detta stycke iakttagit den största återhållsamhet. -. Kristi förbön (intercessio) hos Gud för människorna och speciellt de återlöste plägar i dogmatiken (i anslutning till Rom. 8: 34) nämnas vid sidan af hans försoningsoffer (satisfactio) såsom det "andra stycket" i hans "öfversteprästerliga ämbete". Den reformerta kyrkan ser häri egentligen blott ett symboliskt uttryck för försoningens evigt förtverkande giltighet, medan den lutherska kyrkan lägger en viss vikt vid den däri inneslutna tanken på en den lefvande Kristus' fortsatta verksamhet. Jfr B ö n. E. Bg. Fördel af bo oskifto, jur., en ekonomisk förmån för änkling eller änka. Vår allmänna lag (Gifter-målsb. 17 kap.) berättigar, vid makes dödsfall, den efterlefvande att från det odelade boet uttaga "det han eller hon helst vill, af lösören", i regel dock högst 1/2o af boets nettobehållning i samfälld lös egendom. Enligt äldre rätt egde efterlefvande make att för sin enskilda räkning från det gemensamma boet undantaga vissa till rent personligt bruk afsedda föremål (säng med sängkläder och högtidsdräkt, mannen äfven häst och vapen). Sammanhanget med denna äldre ordning röj es i det ännu alltjämt fortvarande bruket att från uppteckning af afliden persons kvar-låtenskap utesluta dess efterlefvande makes personliga lösörepersedlar (säng, kläder, ur, ring m. m.), hvilka sålunda utöfver nyssnämnda lagbestämda fördel förbehållas den efterlefvande enskildt. Likaledes, när makars förmögenhet delas dem emellan, medan bägge äro i lifvet (vid boskillnad och äktenskapsskillnad), får hvardera behålla sina personliga lösörepersedlar. Den egentliga fördelen utgår däremot blott vid makes frånfälle. - Motsvarighet till vår rätts fördel (som förekommer äfven i den finländska rätten) utgör hvad tyska "Bürgerl. gesetzbuch", § 1932, under benämningen Voraus tillerkänner efterlefvande make. C. G. Bj. Fördelande kryddor. Se Fördelande m e -d e 1. Fördelande medel (lat. remedia resolventia), med., kir., sådana medel, hvilka anses kunna åstadkomma eller bidraga till försvinnandet af svullnader eller ansvällningar, utan att dessa öfvergå till varbildning Såsom fördelande medel användas dels köld eller värme, dels uppmjukande medel (remedia emollientia; se Emollientia), dels äfven retande medel (remedia excitantia; se E x c i t a n t i a). Isblåsa, omslag med kallt eller varmt vatten, grötar, vissa aromatiska örter - t. ex. de numera ur Svenska farma-kopén uteslutna s. k. "fördelande kryddorna" (species resolventes 1. sp. ad j omentum resolventes), bestående af humle, malört, kamomillblommor och krusmynta - samt blyvatten m. m. kunna verka fördelande på en svullnad, så att densamma eller, rättare, den i väfnaderna utgjutna vätskan resorberas, d. v. s. åter upptages i Iymf- och blodkärlen, hvarigenom spänning och smärta aftaga och varbildning undvikes. _ O. T. S.* Fördelning. 1. Krigsv., i Sverige namn på den truppenhet, som i öfriga arméer benämnes division. Af fördelningar finnas arméfördelningen, som vanligen räknar 12 bataljoner, 4 skvadroner och 36-44 kanoner (och haubitser), samt kavalleri fördelningen, som innefattar 16 skvadroner och 12 kanoner. Fördelningen står under befäl af en fördelningschef (generalsperson) med biträde af fördelningsstab, förde 1-ningsintendenturm. m. Fördelningskavalleri, fördelningsartilleri m. m. benämnes det till fördelningen i dess helhet hörande 397 Fördelning på afstånd-Fördubbling 398 kavalleriet, artilleriet o. s. v. Se vidare Arméfördelning och Kavallerifördelning. - 2. Sjöv. För att tjänsten ombord å örlogsfartyg må kunna utföras med drift, ordning och raskhet, äro hvar mans af besättningen poster och åligganden vid olika tillfällen på förhand uppgjorda och införda på fördelningsrullor 1. fördelningstaflor, upphängda på tillgängliga platser, till manskapets tjänst, samt i fördelningsböcker, som tilldelas officerarna. - Dessa fördelningar kunna hänföras till tre hufvudgrupper: vakt- och ekonomiska fördelningar, stridsfördelningar samt manöverfördelningar. - 3. Fys. Se Elektricitet. 1. C. O. N. 2. O. E. G. N.» Fördelning på afstånd, fys. Se Elektricitet, sp. 203. Fördelningsartilleri, krigsv. Se Fördelning 1. Fördelningsböcker, sjöv. Se Fördelning 2. Fördelningschef. 1. Krigsv. Se Fördelning 1. - 2. Sjöv., flaggman, som enligt k. br. 26 juli 1762 utöfvade chefskapet öfver en af sjömilisens 8 fördelningar. O. E. G. N.* Fördelningsintendent, krigsv., fältintendent vid intendenturkåren, som är anställd i en arméfördelnings stab såsom föreståndare för fördelnings-i n t e n d e n t u r e n, d. v. s. förvaltningen inom fördelningen. C. O. N. Fördelningsintendentur, krigsv. Se Fördelningsintendent. Fördelningskavalleri, krigsv. Se Fördelning 1. Fördelningslåda, fys. Se Elektriska ledningar, sp. 259-260. Fördelningsläkare. Se Fältläkarkår. Fördelningspostmästare. Se F ä 11 p o s t. Fördelningsrullor, sjöv. Se Fördelning 2. Fördelningsstab, krigsv. Se Fördelning 1. Fördelningstaflor, sjöv. Se Fördelning 2. Fördelningstal, språkv. Se N u m e r a l i a. Fördelshemman, kam. Se Beställningshemman. Fördevind, sjöv. Ett fartyg säges segla fördevind, när vinden blåser akter-in eller från rätt akter-in till 45° från denna riktning och råseglen äro ställda "fyrkant" (vinkelräta mot medellinjen) eller nära fyrkant. Blåser vinden från 45° till 90° från rätt akter-in, säges i allmänhet, att fartyget seglar rumskots. - Fördevindar e, fartyg, som seglar fördevind. - Om förde-Yi ndsvän d nin g se Vända. O. E. G. N.* Fördom, psyk., omdöme, som man fäller om något, utan att man förut undersökt saken. Vanligen är det sådana omotiverade omdömen, innebärande en ogillande och orättvis uppfattning, som kallas fördomar. Fördomarna ha sin grund i individens naturanlag, uppfostran, lifserfarenhet och vanor; de sammanhänga med hans allmänna världsåskådning och intressen ("man tror så gärna, hvad man önskar") samt röna hos de fleste starkt inflytande af tidsandan och den allmänna meningen. Fördomarna äro hos en hvar af oss vida talrikare, än vi vanligen föreställa oss, och endast ett afsikt-ligt och energiskt bemödande att genom själfkritik bekämpa dem hos oss själfva kan göra oss relativt fördomsfria. En af de vanligaste fördomarna är föreställningen om ens egen fördomsfrihet. Särskildt när fördomarna äro gemensamma för flertalet inom ett folk eller en samhällsklass, verka de i hög grad hindrande för samhällslifvet och dess utveckling. S-e. Fördrag. Se Af t al. Fördragsteori. Se Samhällsfördrag. Fördrummas, bergsv., är en term, som betecknar, att en malmgång eller stundom en annan bergart grenar sig i finare delar, hvilka intränga i omgif-vande bergarter samt där småningom utspetsa och upphöra. Th. N-m.* Fördröjare, krigsv., en inrättning, som anbringas på en modern brisansgranats brandrör för att fördröja krevaden, så att den inträffar, först sedan granaten inträngt tillräckligt långt i det föremål, som skall söndersprängas. Fördröjaren skall kunna borttagas eller utväxlas, så att granaten, då så är fördelaktigt, kan bringas till krevad ögonblickligt vid nedslaget utan föregående inträngning. G. af Wdt. Fördubbling, bot., missbildning, bestående i det oftast genom odling frambragta mångfaldigandet af kronbladen hos en blomma, som normalt består af endast en enkel krans af fria eller sammanvuxna kronblad. Detta slags fördubbling uppkommer oftast därigenom, att ståndarna och ibland äfven fruktbladen ombildas till kronblad och sålunda föröka dessas antal. I en sådan dubbel blomma finnas, om fördubblingen är fullständig, inga ståndare och icke heller några pistiller, hvarför ingen fruktbildning kan ega rum. Är fördubblingen icke fullständig, så kunna pistillerna, som bildas af fruktbladen, och möjligen äfven en och annan ståndare finnas kvar, i hvilket fall befruktning och frösättning kunna försiggå. Icke så sällan finner man i en sådan mindre fullkomligt dubbel blomma ståndare, hvilka blott till ena hälften ha formen af kronblad och hvilka ha kvar en half ståndarknapp, sittande i kanten af den för öfrigt kronbladslika bildningen. Detta är ett afgörande bevis, att det är till kronblad återförvandlade ståndare, som utgöra fördubblingen. I väl fyllda blommor äro de nya kronbladen talrikare än ståndarna i de normala blommorna, beroende på dédoublement (se d. o.). De dubbla eller, såsom de af blomsterodlare kallas, de fyllda blommorna (flores pleni, fl. pl.) värderas högt för sin vackra form och sitt rikare utseende. Törnrosor, löfkojor, vallmo, nejlikor (se fig. art. D i-a n t h u s, sp. 314), riddarsporre (se fig. art. DeI-phinium, sp. 112) o. s. v. äro kända exempel på sådan fördubbling. Men det gifves en annan form af fördubbling, nämligen den, som eger rum hos dahlia, aster, ringblomma, krysantemum (se fig. art. Chrysanthemum, sp. 263) och många andra kompositéer, eller växter med blommorna samlade i s. k. blomkorgar. Den enkla dahlian, t. ex., har i kanten af blomkorgen mörkt röda eller purpurfärgade blommor med något strutlikt, men snedt tunglikt utdraget bräm, hvaremot blommorna innanför dessa kantblommor, de s. k. diskblommorna, äro endast rörformiga och sakna det grant färgade och snedt utdragna bräm, som utmärker kantblommorna. Genom odling och urval har man lyckats att få äfven diskblommorna i en sådan blomkorg försedda med likadant bräm som kantblommorna, och denna blomkorg kallas "dubbel" (se fig. art. Dahlia, sp. 1105). Ståndarna och pistillerna i densamma äro emellertid oförändrade, och hvarje blomma i en dylik dubbel blomkorg kan sätta frukt. Ett tredje slag af fyllda blommor är det, som förekommer hos blåklockor och Datura (fig. 1); genom kronans dédoublement uppstå två eller tre kronor, den ena liksom instucken i den andra. Liknande dubbla blommor förekomma hos andra blåklockor (se fig. 2), hos gyckelblomster (Mimulus) och Primula, men här uppstår den yttre kronan genom fodrets ombildning. De s. k. fyllda blommorna hos snöbollsbusken (Viburnum) och hortensian (Hydrangea, fig. 3) uppkomma genom de små könliga blommornas ersättande af stora, könlösa. - Äfven i naturen förekommer, ehuru sällan, fördubbling af blommor enligt den först här omnämnda formen, t. ex. Cardamine pratensis L., den bekanta

ängskrassen

. Till gallbildningar omdanade blommor äro ofta fyllda. O. T. S. (G. L-m.) Fig. 1. Datura (med fyllda blommor). Fig. 2. Campanula medium (blåklocka med fyllda blommor). Fig. 3. Hydrangea hortensia (med normal och ”fylld” blomställning). Dubbla blommor. (Till art.

Fördubbling

.) Fördubblingsbåtsman,