Onus (lat., plur. o'nera), börda, last, besvär, tunga, skatt, åliggande;

O. reale

(nlat., oftast användt i plur. o'nera realia eller blott o'nera; jfr ty. reallasten), jur.,

realpålaga

l.

realbörda

, besvär eller tunga å fastighet, innebärande skyldighet för hvarje innehafvare af densamma att för något mer eller mindre allmänt ändamål årligen prestera vissa naturaprodukter eller ombesörja då och då återkommande arbeten, såsom underhåll af väg, snöplogning, inkvartering. Till onera realia räknas ock den likartade skyldigheten att betala vissa årliga belopp, såsom frälseränta, afgäld till stamhemman, annuitet på odlingslån. Egentliga skatter till stat och kommun inbegripas icke under beteckningen onera; numera icke heller sådana, på enskild uppgörelse beroende, rent privata förpliktelser som utgifvande af undantagsförmåner. Än mindre hänföras under onera de i fastigheten intecknade skulderna, för hvilkas betalning fastighetsegaren svarar, eller på fastigheten hvilande nyttjanderätter och servitut, hvilka egaren är pliktig att tåla. Utvecklingen har på det hela beredt fastighetsegare betydande lättnader i fråga om onera realia; särskildt hade de för direkt samhälleliga behof ålagda onera (o'nera pu'blica, allmänna besvär, se

Besvär 1

), bland hvilka största delen af indelningsverket och en afsevärd byggnadsskyldighet (se d. o. 2) ingingo, förr vida större omfattning än nu. C. G. Bj. Onychio'psis Yokoyama, paleobot., ett fossilt ormbunksläkte, hvars fertila blad visa stor yttre likhet med motsvarande organ hos det nutida släktet Onychium. En af arterna, O. Mantelli 1. psilotoides, hör till en af de för wealdenaflagrin-garna mest karakteristiska växtfossilen. A. G. N. Onychodarctylus japönicus, zool. Se Amfibie r, sp. 831. Onychokriti, Onychomanti (af grek. o!nyx, nagel), konsten att efter naglarnas form eller färg ange en persons karaktär eller spå honom. Onychomycösis (af grek. o'nyx, nagel, och my'-kes, svamp). Se Kartnagel. Onycho'phora, zool., 7:e klassen bland Vermes (maskar), utmärkt genom den korta, sammanträngda kroppsformen, de 2 trefvarna och de under buksidan sittande, förkrympta fötterna, som äro beväpnade med 2 klor. Dessa djur ställas som en öfvergångslänk till Arthropoda (ledfotingarna, Cru-stacea etc.). O. T. S.* Onyx (grek., eg. fingernagel), miner., oftast medelst konst färgade varieteter af kalcedon, med de olika färgerna fördelade i olika, plana lager, så att bandningen blir rät och regelbunden. Mineralet kan därigenom användas till kaméer, hvarvid bilden utarbetas i en färg, med den andra färgen som bakgrund. Färgerna på de bästa äro skarpt skilda från hvarandra, vanligen hvita och svarta eller alternerande hvita, bruna och svarta. Ant. Sj.* Onza [årntha], sp., uns, i Spanien och förra spanska Amerika en guld-, silfver- och myntvikt = 1/s marco = 28,7 gr., som juvelvikt 27,96 gr. - Onza de oro [-de å'rå], ett guldmynt. Se Dublon 1. Oo, Acruloce'rcus nöbilis, zool., är en på Hawaiiöarna förekommande fågel, tillhörande fam. Meli-phagidce och ordn. Passeriformes. L-e. Oocy'sta (af grek. oofn, ägg, och ky'ste, blåsa), äggcysta. Se B a k t e r i o l o g i, *sp. 731. Oodeypore 1. Oodeypoor [ödäipö'e]. Se U d a i p u r. Ooforit (lat. oophorltis, af grek. oofn, ägg, och fe'réin, bära), med. Se Kvinnosjukdomar, sp. 419. Oogamét, bot. Se Garnet och Oogami. Oogami (af grek. oo'n, ägg, och ga'mos, bröllop), Äggcellsbefruktning, bot., ett hos alger och svampar (Oomycetes) förekommande befrukt-ningssätt, bestående däri, att den rundade, cilielösa, antingen fria eller i ett o o g o n i u m (af grek. go'nos, alstring) innesluta honcellen (oogameten) oosferen (af grek. fe'ré~ln, bära), befruktas af en hancell, som är mindre och vanligen fritt kring-simmande (spermatozoid). Resultatet af befruktningen är en o o sp or (af grek. spo'ros, säd), som omedelbart eller efter ett hvilstadium utvecklar sig vidare. G- L-m. Oogo'nium, bot. Se Oogami. Ooid (af grek. oo'n, ägg), mat. Se K e p l e r, sp. 14_27. Ookiep [Suek^p], ort i Namalandet af brittiska Kapkolonien, 10 km. n. om Springbokfontein, genom järnväg förenadt med Port Nolloth (Robbe bay) vid Atlantiska hafvet, har ett af de rikaste kopparbergverk på jorden. Produktionen uppgår årligen till omkr. 20,000 ton kopparmalm, som innehåller ända till 70 proc. koppar och utskeppas till England. Invånarna, omkr. 2,000, äro mest hottentotter och herero, som arbeta i gruf-vorna. (J- F. N.) Ookinét (af grek. oo'n, ägg). Se Bakteriologi, sp. 731. Oolit (af grek. oofn, ägg, och li'thos, sten), "romsten". Se Kalksten, sp. 645. - Oolit-systemet. Se Jurasystemet, sp. 301- 302. - Oolitstruktur. Se Struktur, geol. Oolog! (af grek. oo'n, ägg, och lo'gös, lära), läran om fåglarnas ägg. Oolys, bot., missbildning, bestående däri, att fruktblad och fröämnen ombildas till gröna, örtbladlika blad. G- L-m. Oomanti (af grek. oorn, ägg, och mantfåa, spådom), en under olika tider och hos olika folk på högst olika sätt utöfvad mantik med ägg och äggskal. Efter kristendomens införande är det i synnerhet vid påsktiden, som oomantien på vissa orter utöfvas, t. ex. på det sätt, att man placerar ett ägg vid elden; springer det då sönder, bådar det olycka o. s. v. Oöm Paul [åm]. Se K rii ger, S. J. P. Ooms [åms], K a re l, belgisk målare, f. 1845, d. 1900, studerade i Antwerpen under de Keyser och målade historiska och allegoriska ämnen, bl. a. Filip II hedrar den döde don Juan d'Austria (museet i Bruxelles), Visitation i Plantinska tryckeriet 1566 och Oskulden skyddas af lagen (i jurydomstolen i Amsterdam). G-g N. Oomycetes (af grek. oofn, ägg, och my'kes, svamp), bot., serie af klassen Phycomycetes bland svamparna, utmärkt af oogami (se d. o.). Anteri-dierna alstra endast undantagsvis fria spermatozoi-der, utan utskjuta befruktningsslangar in i oogo-nierna. Den könlösa förökningen sker genom svärm-celler. Af hithörande familjer märkas de parasitiskt lefvande Peronosporacece och Chytridiaceas (se Synchytrium) och de vanligen saprofytiska SaprolegniacecR. GK L-m. 735 Oorganiserade arbetare-Opal 736 Oorganiserade arbetare, arbetare, som ej äro medlemmar af fackförening. Oorganisk 1. Anorganisk, kem., kallades förr allt hvad som ej tillhörde den lefvande, organiserade naturen, d. v. s. organismerna inom växt-eller djurriket. Numera betecknas hvarje ämne eller substans som oorganisk, som, i motsats till organiska substanser, ej innehåller kol; dock räknas ofta äfven modifikationerna af elementärt kol samt koloxid, koldioxid, resp. kolsyra jämte deras derivat med andra grundämnen till de oorganiska föreningarna. Den oorganiska kemien omfattar kännedomen om alla oorganiska ämnen. Se Kemi, sp. 1402. H. E. Oorganiska gifter. Se Gift, sp. 1132. Oori, flod. Se L i m p o p o. Oosfer, bot. Se O o g a m i. Oospör, bot. Se O o ga m i. Oo'spora, bot., svampsläkte af afd. HypJiomyce-tes, utmärkt af fria, enkla konidiebärare, ofta föga skilda från myceliet. O. lactis (Oidium lactis) är en på sur mjölk, ost m. m. mycket vanlig, oskadlig svamp, visande sig som ett fint, hvitt ludd. Flera Oospora-arter förorsaka sjukdomar hos människan; sålunda kan 0. tonsur ans (T richophy ton tonsurans), hårsvamp, skäggsvamp, vara orsaken till hårlöshet, O. Schönleinii (Achorion Schönleinii) till ondskorf (se F a v u s) och O. furfur (Microsporon furfur) till pityriasis versicolor. Andra arter ge upphof till växtsjukdomar, t. ex. O. cretacea och O. Scabies, som förorsaka skorf på betor. G- L-m. Oost [åst]. 1. Jacques van 0. d. ä., flamsk figurmålare, f. 1601 i Bruges, d. 1671, reste 1621, blifven mästare, till Rom, där han stannade i fem år, studerande särskildt Annibale Carraccis verk. Hemkommen, blef han mycket anlitad som målare af religiösa ämnen och porträtt. De flesta af hans målningar ha förgåtts, men åtskilliga taflor af hans hand ses ännu i Bruges' museum och dess kyrkor, hvarförutom sådana träffas i National gallery i London samt i museerna i Lyon, Petersburg, Tournai och Wien. - 2. Jacques van O. d. y., hans son, f. 1639 i Bruges, d. där 1713, studerade i Paris och Rom och bosatte sig sedan i Lille, där han utförde flera historiebilder och porträtt - de senare ofta gående under van Dycks namn -, som nu återfinnas i museerna och kyrkorna i Bruges och Lille samt i museerna i Bruxelles och Paris. 1-2. O. G-g. Oosten [åsten], Gertrud van. Se Gertrud, helgon. Oosterhout [åsterhaut], stad i nederländska prov. Nord-Brabant, mellan Breda och Geertrui-denberg. 11,946 inv. (1904). Sockerbruk, tobaksfabriker, garfverier och skofabriker. (J. F. N.) Oosterwyck [åstervejk], Maria van, holländsk blomster- och fruktmålarinna, f. 1630 i Nootdorp nä^-a Delft, d. 1693 i Uitdam, var elev af Jan de Heem och arbetade i Delft, mycket uppburen samt gynnad genom beställningar af Ludvig XIV, kejsar Leopold I och andra furstar. Yår tid dömer strängare än hennes samtid och anser hennes blommor och frukter vara ganska hårdt målade. Taflor af hennes hand ses bl. a. i museerna i Dresden, Florens, Haag, Karlsruhe, Köpenhamn, Prag, Schwerin, Wien m. fl. st. O. G-g. Oosterzee [åsterse], Johannes Jakobus van, holländsk teolog, f. 1817, d. 1882, 1863 teol. professor och predikant vid universitetet i Ut-recht, var uppburen andlig vältalare och hufvud-man för den positiva riktningen inom den reformerta kyrkan i Holland. 0. författade bl. a. Leven Jesu (1846-51, 2:a uppl. 1863-65; "Bibelns lära om Christus", 1872), Het Johannes-evangelium (1867), Christelijke dogmatiek (2: a uppl. 1876) och Praktische theologie (1877-78). Flera smärre skrifter af 0. äro öfversatta till svenska, bland dem "Em. Svedenborg, historiskt skildrad" (1873). Öp., förkortning för lat. o'pus (se d. o.), musikverk, komposition. Sådana numreras af tonsättaren i ordningsföljd efter tillkomsten eller utgifvandet. Opacitet (jfr Opak). Se Ogenomskinlighet. OpåYon, grek., rököppning i taket (Ijor); den del af taket, som låg närmast rököppningen; en oval fönsteröppning i en fronton eller en kupol. Jfr Hypetraltempel. Opäk (lat. opäcus, skuggig, mörk), grumlig eller af mjölkigt utseende vid betraktande i genomgående ljus, mindre genomskinlig (säges om mineral samt om vätskor). E. E. Opal Plinius (lat. ofpalus, sanskr. ufpala, ädelsten), miner., blandningar af amorf kiselsyra och kiselsyrehydrat, innehållande växlande mängder (3-13 proc.) vatten med eg. v. af 1,9-2,3. Vid upphettning afger den vatten, men smälter icke, löses af het kalilut nästan fullständigt och förhåller sig f. ö. som kvarts. Genom att låta gelé-artad kiselsyra sakta intorka har man lyckats frambringa opal. På grund häraf anses opal vara bildad genom långsam stelning af genom sönderdelning af silikat bildad geléartad kiselsyra, hvilken vid denna stelning kommit att kvarhålla stundom större, stundom mindre mängd vatten. - Dess hårdhet, något mindre än kvartsens, uppgår till 5,5-6,5. Brottet är mussligt eller ojämnt; glas-, fett- eller pärlemorglans. Vissa varieteter äro vattenklara, andra fullständigt ogenomskinliga och af växlande färg. Somliga opaler, 'k i s e l s i n t e r, äro uppkomna som fria sinterbildningar af stalak-titiska eller oregelbundet njurliknande massor med oregelbunden skiktning omkring varma källor på Island, i Yellowstoneparken etc. Andra, h y a l i t, bilda sprickfyllnader. Andra åter förekomma under form af mandelstensartade sekretioner i omvandlade eruptiva bergarter. Bland de sist nämnda må upptagas följande varieteter. Ä d e l o p a l, funnen t ex. i Ungern, Mexico, Nya Zeeland, Uruguay, bekant genom sitt präktiga färgspel i grönt, blått, rödt och gult och på grund häraf uppskattad som ädelsten till smärre smycken o. d.; färgspelet framkallas antagligen af talrika, fina sprickor i opalens massa. (Nonius' hasselnötstora ädelopal uppskattades till ungefär 2 mill. kronors värde.) E l d o p a l, starkt glänsande, genomskinlig, af hyacintröd till vingul eller äppelgrön färg, förekommer som tunna sprickfyllnader och mandlar i trakytiska bergarter i Mexico, på Färöarna, Kamtjatka m. fl. st. Vanlig o p a l,, genomlysande till ogenomskinlig, bildar oregelbundet formade mandlar af växlande färg, från hvit eller grå till brun eller röd. Vackra exemplar äro funna särskildt i Ungern; sådana 737 Opalglas- Opera 738 slipas stundom som half ädelstenar. Hydrofan, som förlorat en del af sin vattenhalt, blir ogenomskinlig; om den lägges i vatten, upptages sådant, och opalen blir genomskinlig, stundom med ganska vackert färgspel. Brunfärgade, fettglänsande varie-teter har man kallat halfopal, j a s p i s o p a l eller o p a l j a s p i s. Om en trädstam impregneras med opalartad kiselsyra, blir dess histologiska byggnad oftast synnerligen väl bevarad; man har kallat så fossiliserade växtrester för t r ä o p a 1. Knölopal 1. menilit kallas oregelbundna bruna eller brungrå opalkonkretioner i vissa märglar och skifferleror, t. ex. vid Ménilmontant (Paris), Weisskirchen (Mähren) o. s. v. Också de af organismers kiselskelett bildade kiseljord, gyttja, trippelsten o. s. v. kunna räknas till opal-arterna. A. Ung Opalglas, ogenomskinligt glas af opaliserande utseende, framställes genom tillsats till glasmassan af kryolit, flusspat o. d. Jfr Glasfabrikation, sp. 1281. Opalina ranärum, zool. Se Infusionsdjur, sp. 612 jämte fig. Opaliséra, kem., vara färgskimrande och half-genomsKinlig som opal. Uttrycket begagnas dels om lösningar, t. ex. spädd skummjölk, dels om glassorter. P. T. C.* Opalja'spis, miner. Se O p a 1. Opansrade kryssare, sjöv. Se K r y s s a r e, sp. 138. Opäro (riktigare Rapa i t i, "lilla Rapa"), en af de sydöstligaste öarna i Tubuaiarkipelagen i Stora oceanen, under 27° 40' s. br. och 144° 18' v. lgd, är bergig, af vulkaniskt ursprung, rik på utmärkta kolflötser. 42 kvkm. Omkr. 200 inv. Sedan 1881 tillhör ön Frankrike. Sedan 1866 har Panamaångbåtsbolaget en kolstation i den förträffliga hamnen Aurai för sina mellan Panama, Nya Zeeland och Sydney gående postångare. (J- F- N.) Opartåiga hofdjur, zool. Se U n g u l a t a. Opata. Se Sonoraspråken. Opätov (po. Opatöw), kretsstad i rysk-polska guv. Radom. 7,431 inv. (1900). Tillverkning af landtbruksredskap. Opatrum, zool. Se Tenebrionidse. Opdal. 1. Härad i öfversta, nordvästra delen af Numedal, 500-600 m. ö. h., sträcker sig in öfver Hardangervidda, Buskerud amt, Norge. 2,101 kvkm. 1,340 inv. (1910). - 2. Härad och pastorat på gränsen till Kristians och Hedemarkens amt, kring Drivas dalgång i Söndre Trondhjems amt, Norge. Dalen är trång och omges af väldiga fjäll. 2,398,8 kvkm. 3,760 inv. (1910). Landsvägarna från Gudbrandsdalen till Tröndelagen och Nord-mor gå genom 0., där äfven Dovrebanan passerar. 1-2. K. V. H. Opdam [å'p-], holländsk amiral. Se Wasse-n a e r. Opdragelseanstalter, da. Se F ö r b ä 11 r i n g s-anstalter. O'pe et consilio, lat., med råd och dåd. Opelika [åpiläYko], stad i nordamerikanska staten Alabama. 4,734 inv. (1910). Bomullshandel. J. F. N. Open [Suy'pn], eng., sportt., motsatsen till handi-capspel. Se H a n d i c a p. Tryckt den 13/2 14 Open access [åH'pn ä'kses], eng., biblioteksterm. Se Folkbibliotek, sp. 735. Open-hearth process [åu'pn-hä'th prå'ses], eng., metall. Se Martinprocessen. Openshaw [£u'pnjå], förr stad i engelska grefsk. Lancaster, införlifvades 1888 i Manchester. Opensten 1. Apensten, slott, som låg på en klippa, nu kallad Husberget, i Södra Åsarps socken, Kinds härad, Västergötland, där en mindre å förenar sig med Säms-ån. Det började anläggas 1362-66, förmodligen af danske konungen Valde-mar Atterdags trupper, och innehades sedermera af hans bundsförvant hertig Erik af Sachsen, hvilken 1376 afträdde det till Danmark. 1383 öfverlämnades det, antagligen genom dagtingan, till riksdrotsen Bo Jonsson. 1388 aflade dåv. höfvits-mannen på 0., Algot Magnusson (af äldre Sture-släkten), trohetsed till drottning Margareta. Kinds härad var en af de landsorter, hvilka hon förbehöll sig, då Erik 1396 erkändes för konung, och Abraham Brodersson hade det därefter till sin död, 1410, under sin förvaltning. Under senare delen af konung Eriks regering var 0. förlänadt till grefve Hans von Eworsten. Vid Engelbrekts resning (1434) uppgaf fogden, Martin Grabow, utan svårighet slottet, hvilket därefter antändes och sedermera ej uppbyggdes. - Openstens län omfattade Kinds och Mö (kanske äfven Redvägs) härad. B. S.* Open vestry [äu'pn ve'stri], eng. Se Kommunernas historia, sp. 670. 0'pera (lat., plur. af o'pws), arbeten, verk, skrifter. - O. 0'm n i a, (en författares) samlade arbeten. - 0. p o's t u m a (af po'stumus, född efter faderns död), efterlämnade skrifter; arbeten, som utgifvits efter författarens död. - 0. q u se s u p e'r s u n t, de skrifter af en författare, hvilka finnas i behåll. - 0. supererogatiönis 1. supererogatöria ("öfverloppsgärningar") kallar den romersk-katolska kyrkan alla Kristi och helgonens förtjänstfulla gärningar, som öfverskrida det mått af fordringar, som Gud och kyrkan ställa på hvarje människa. Dessa de'heligas öfverloppsgärningar ha dels en positiv karaktär, t. ex. vallfärder, korståg, missionsverksamhet, pestsjukas vårdande o. d., dels en negativ, t. ex. kloster- och eremitlif, späkningar, martyrlidanden, i allmänhet försakelser af olika slag. Genom sådana gärningar, som medföra en "öfverflödande förtjänst" (meritum superabundans 1. supererogatorium], hörsammas de "evangeliska råd" (consilia evangelica), som kyrkan ger sina medlemmar för vinnande af fullkomligheten, under det att de tio buden och andra med dem jämförliga bud äro ovillkorligt bindande "föreskrifter" (prcecepta) för hvarje kyrkans medlem. Dessa helgonens öfverloppsgärningar bilda tillsammans en skatt af öfverflödande förtjänst (thesaurus supererogatiönis perfectorum), som kyrkan förvaltar och af hvilket andliga kapital den har rättighet att mot eller utan betalning af timligt slag fylla bristen i någon sin medlems andliga konto. Denna lära framställdes systematiskt först af skolastikern Alexander af Hales (d. 1245), utbildades därefter af Albertus Magnus och Tomas från Aquino samt blef sanktionerad af påfven Klemens VI genom bullan "Unigenitus" 1343 och bekräftad af Leo X, Pius V, Gregorius XIII, Pius VI och Benedikt XIV. Den är en hufvudgrundval för 20 b. 24 aflatsläran (se

Aflat

). Jfr

Meritum.

-- Ett annat ord är lat. sing. opera, arbete, möda, flit. J. P. Opera