Sommelius, svensk släkt, härstammande från bonden Nils, som egde Somvik vid sjön Sommen (Östergötland). Efter denna tog sonen, kyrkoher- SommeiJus-Sömmen 388 den i Skärkinds församling, M a g n u s S. (f. 1637, d 1701), namnet S. 1. Gustaf Johan S., sonson till ofvannämnde Magnus S., orientalist, historisk samlare, f. 1726 i Malmö, d. 19 juni 1800 i Lund, kom 1742 till Lunds universitet. Han aflade magistergraden i Greifswald 1748, blef 1749 docent i österländska och grekiska språken i Lund, 1756 rektor vid skolan där, 1763 titulärprofessor och utnämndes 1767 till universitetsbibliotekarie med skyldighet att föreläsa i lärdomshistoria. S. var en man af vidtomfattande lärdom, hvilken han gjorde fruktbärande dels som utgifvare af ett stort antal (öfver 400) akademiska disputationer och af andra arbeten, dels som föreläsare i det ämne, som var honom anförtrodt. Bland hans tryckta skrifter märkas särskildt De templo cathedrah lundensi (1755), Skånska clereciets historia (1763), Lexicon eruditorum scanensium (1776-97) samt Regim academice yustavo-carolince sive dorpato-pernavi-ensis historia (1790-96), de tre sistnämnda ofullbordade. Äfven gjorde han viktiga personalhistoriska och bibliografiska samlingar, som i handskrift förvaras i Lunds universitets bibliotek. 2. Gustaf Lorens S., den föregåendes sonson, skald under pseudonymen Beppo, f. 19 okt. 1811 i Mörrum i Blekinge, där hans fader var kyrkoherde, d. 5 juni 1848 vid Dybböl, blef student i Lund 1829, tog en juridisk examen, men slog om och inträdde i armén 1834, utnämndes s. å. till underlöjtnant vid Älfsborgs regemente samt befordrades 1837 till löjtnant. I Borås var han bosatt under flera år. 1839 finnas hans första poem införda i ett Göteborgsblad, "Göthen". 1840 uppehöll han sig i Stockholm, där han sedan hos en släkting tillbragte en jämförelsevis lugn tid. Där utvecklade sig hans diktarverksamhet allt kraftigare. Sedan han 1840-44 varit en flitig insändare i "Aftonbladet" och "Freja" under åtskilliga pseudonymer (Beppo, Dulcamara, Q v o d l i b e t m. fl.), utgaf han 1846 två diktsamlingar, Vallmoknoppar, plockade på steppen af Beppo och Silhouetter klippta i papp, samlade af doktor Dulcamara, i hvilken senare han gisslade åtskilliga bekanta personer i Göteborg. I början af 1848 tog han afsked ur svensk krigstjänst, därtill hufvudsakligen föranledd af ekonomiska bekymmer, och ställde sig inom kort som frivillig i danska arméns led. Efter endast tre dagars fälttåg fann han döden under förpostfäktningen vid Sundeved nära Dybböl. - Till att deltaga i danska kriget drefs S. dels af längtan efter äfventyr och faror, dels och kanske framför allt af förhoppningen att därigenom komma ur de svårigheter i ekonomiskt och socialt hänseende, som tycktes ohjälpliga. Hans diktning, som vill påminna om Byrons och frossar i hemska och skrämmande utmålningar af död och skräck, är rik på skildringar ur soldat-lifvet, sådant det formade sig för hans kraftiga fantasi, Tonnerre, Demonerne, Grenadieren, Tam-bourmajoren m. fl. samt i styckena Bravon, Piraten o. a., i hvilka det regellöst fria äfventyrarlifvet funnit en hänförd tolkare. Särskildt framträder hans djupa missnöje med allt, hans disharmoni och våldsamhet i dikterna Conrad, Anselmo, o. a. En grupp dikter är hånfulla och bittra skildringar af adel, prästerskap och brackor; ofta nog äro dessa tendentiösa tidsdikter i radikal anda. - S:s författarskap är formellt svagt, med svåra brister i komposition och versbehandling, Hjelten. En tidsbild m. fl. En ny tillökad upplaga af hans dikter utgafs 1867. Jfr C. Bååth-Holmberff, "Frihetens sångarätt" (1889). 3. Malte Johan Teodor S., sonsons son till S. l, affärs- och kommunalman, f. 29 april 1851 i Hölje (Blekinge), ämnade efter aflagd studentexamen 1872 i Kristianstad bli präst, men efter ett par års studier vid Lunds universitet slog han genom sin anställning vid Kristianstads enskilda bank in på bankbanan, där han snabbt gjorde karriär och slutligen blef ordf. i bank-a.-b. Södra Sverige, på hvilken post han kvarstod till 1910, då industrien och kommunalpolitiken alltmera utprägladt lade beslag på hans intressen och krafter. Kedan 1892 verkställande direktör i Hälsingborgs sockerfabriks-a.-b., främjade han genom insiktsfull skötsel i hög grad detta företag, och då det 1907 uppgick i Svenska sockerfabriksaktiebolaget, blef han en af dettas direktörer. Tre af dess råsockerbolag stå alltjämt under hans ledning liksom hufvudparten af dess jordegendomar, som tack vare banbrytande moderna metoder med ångplöjning o. d. nått en synnerlig förkofran. Äfven Luggude härads mejeriförening har utsett S. till sin ordf. Han har dessutom anlitats som styrelseordf. i Hälsingborgs jutefabriks-a.-b., Hälsingborgs gummifabriks-a.-b. och Hälsingborgs järn- och lerkärlfabriks-a.-b. Sin framsynthet och handlingskraft har S. ej mindre ådagalagt i offentliga värf. I slutet af 1880-talet invaldes han i Hälsingborgs stadsfullmäktige, där han under årens lopp fick allt större inflytande och 1908 blef ordf. Snart sagdt otaliga äro de företag, inrättningar och kommittéer, hvari han varit medlem, styrelseled, eller ordf.; nämnas må: Hälsingborgs sparbank, Hälsingborgs högre handelsinstitut, köpmannaförening och handelsförenings fullmäktige. Hälsingborgs sjuksköterskehem, stadens orkesterförening, hvars verksamhet under hans v. ordförandeskap kraftigt befordrats, Hälsingborg-Landskrona-Eslöfs järnvägs-a.-b. m. fl. dylika, Malmöhus läns skogsvårdsförening och Baltiska utställningens förvaltningsutskott. 1911 valdes S. som högerrepresentant för trestadsvalkretsen Hälsingborg-Landskrona-Lund till led. af Andra kammaren, där han framträdt som en mycket ifrisr målsman för särskildt det skånska näringslifvets intressen och bl. a. med framgång sträfvat att vinna riksdagens bevågenhet för åstadkommande af djupborrningar i Skåne. 1. K. af P-s. 2. A. U. B.* Sommelius (S.-Bottero), Georgina, sångerska. Se Bottero 2. Sommen