Skyttegrafsfeber (eng. trench fever), uppfattad som egenartad sjukdom först under Världskriget, öfverföres genom klädlöss. Den synes emellertid vara identisk med en sedan länge känd sjukdom, Volynisk femdagarsfeber, så kallad, emedan hög feber i typiska fall återkommer hvar 5:e dag. Den brukar icke gå till döden, men har gjort arméerna afbräck genom det stora antalet akut insjuknade och genom kroniska följdsjukdomar, som den ibland har i släptåg. Sjukdomen börjar plötsligt med feber, hufvudvärk, yrsel, smärta i rygg och ben och bakom ögonen. Ansiktet är rodnande, ögonens bindehinnor inflammerade; i blodet finnes måttlig leukocytos, basofil punktering af de röda blodkropparna; mjälten är förstorad. Temperaturkurvan har växlande utseende; feberanfallet går i regel öfver på 3--6 dagar. I vissa fall komma feberrecidiv, så att förloppet erinrar om Typhus recurrens. I flertalet fall återvinns inom relativt kort tid fullständig hälsa. En rätt stor procent af de sjuke besväras dock längre fram af reumatisk muskelsmärta, oregelbunden hjärtverksamhet, benägenhet för lätta feberanfall och kan bli permanent oduglig till krigstjänst. Smittämnet finns i blodet under det akuta stadiet och har påvisats där ända till 11 veckor efter sjukdomens början. Äfven i den sjukes urin och upphostningar finns smittämnet, däremot icke i hans fasta exkrementer. Friska personer, som fått blod eller blodplasma från patienter insprutadt intravenöst eller intramuskulärt, ha fått sjukdomen 6--22 dagar därefter. I skyttegrafvarna öfverfördes sjukdomen genom löss. En amerikansk kommission visade att. om löss, som minst 5 dagar tidigare fått suga blod från feberpatienter, öfverfördes till friska personer, utbröt sjukdomen hos dessa först efter en inkubation af 14--38 dagar. Lössen själfva fortforo under minst 23 dagar att vara infektiösa; smittämnet öfvergår icke på lössens afkomma. Sjukdomen kan öfverföras ej endast genom bett af infekterade löss, utan kanske oftast därigenom, att lusexkrementer eller hela insekterna ingnidas i rispade delar af huden (klåda). Exkrementer från friska löss äro oskadliga; smittämnet har sålunda icke normalt sitt säte i lössen. Smittämnet hör till de filtrerbara virus; dess natur är icke fullt klar, men torde stå Rickettsia Prowazeki (se d. o. Suppl.) nära. Det är jämförelsevis resistent mot torka och solljus; det öfverlefver upphettning till 60° C. under 1/2 timme, öfverlefver däremot icke 70° C. på samma tid. Lössens bekämpande och utrotande äro de praktiskt viktigaste åtgärderna till sjukdomens förekommande. -- Litt.: Muir och Ritchie, "Manual of bacteriology" (1919), v. Wasielewsky, "Fünftagefieber" (i "Handbuch der ärztlichen erfahrungen im Weltkriege", bd VII, 1922). G. Wrgn. Skyttelväktare. Se V ä f n i n g, sp. 44. *Skyttevärn. Se äfven Fältbefästning. Suppl., sp. 1121. * Skytteväsen. (Sp. 1289) Kalmar län och Alfs- borgs län äro hvartdera delade i 2 skytteförbund. - Skytteförbundens öfverstyrelse ut- göres af l ordf., l led. för hvart och ett af de 27 skytteförbunden samt ett verkställande utskott. Den frivilliga skytterörelsen har alltifrån sin till- komst 1861 t. o. m. 1922 åtnjutit statsunderstöd på grund af k. proposition till riksdagen. Därefter har statsunderstöd tillkommit på grund af enskilda motioner, enär de socialdemokratiska regeringarna nekat att därom af ge proposition. Statens un- derstöd, som 1922 utgjorde 1,376,000 kr., har fr. o. m. 1923 nedsatts till 500,000 kr., hvilken minsk- ning inverkat synnerligen menligt på skytterörelsens utveckling. 31 dec. 1924 funnos i riket 1,833 skytteförenin- gar med tills. 116,781 medlemmar, hvaraf 108,189 aktiva och 8,582 passiva. Under s. å. lossades 10,548,797 skarpa skott och hade 86,668 medlem- mar fullgjort villkoren för erhållande af statsunder- stöd. S. å. utdelades 8,450 statens utmärkelsetec- ken (skyttemärken af brons, silfver och guld; fig. l i hufvudarb.) och svenska skytteförbundens riksmedalj af silfver och guld (fig. 2) samt årtalsmärken af brons, silfver och guld (fig. 3) jämte tillhörande diplom (fig. 4 och 5). H. J-dt. *Skytts härad