Mjöldryga,

Mjölöka,

Secale cornutum, farm., är det mellersta l. sclerotium-stadiet i utvecklingen af den till Pyrenomycetes hörande mjöldrygesvampen, Claviceps purpurea Tul. (se

Claviceps

med fig.). Innan svampens egendomliga utveckling var känd, beskrefvos dess olika stadier under olika namn; så kallades t. ex. det första stadiet Ergotætia abortans, det andra Sclerotium clavus, det tredje Cordiceps purpurea m. m. -- Såväl mjöldrygans egenskap att framkalla kronisk förgiftning (se

Ergotism

) som att användas till läkemedel har ledt till kemiska och experimentella forskningar, som pågått under ett helt århundrade, utan att ännu kunna sägas vara afslutade. Knappast någon drog har erbjudit ett så ytterligt svårbearbetadt material som mjöldrygan. Svamparnas beståndsdelar sönderdelas lätt, och sannolikt medverka härvid bakterier till uppkomsten af giftiga produkter, som öka svårigheterna. Utom fet olja och sockerarter märkes det för mjöldrygas upptäckande i mjöl och bröd viktiga färgämnet

sklererytrin;

vidare ammoniumbaser, såsom

kolin,

som vid sönderdelning utvecklar det likt sillake luktande

trimetylaminet,

karakteristiskt för fördärfvad mjöldryga. Som verksamma beståndsdelar ha förr beskrifvits diverse mer eller mindre orena blandningar, innehållande giftiga ämnen, såsom

ergotinsyra

och

sfacelinsyra

m. m. samt det hartsartade

sfacelotoxinet,

som ingick förbindelser med vissa andra ämnen och gaf dem giftiga egenskaper. Af större betydelse äro däremot vissa i mjöldryga anträffade alkaloider. Det af fransmannen Tanret (1875) framställda, kristalliserande

ergotininet

(C35 H39 N5 O5) visade sig vara så godt som overksamt likasom Kellers

kornutin

och

Jacobjs sekalin

(båda sannolikt = orent ergotinin). Synnerligen verksamt var däremot det af engelsmännen Barger och Carr samt tysken Kraft (1906) upptäckta

ergotoxinet

(C35 H41 N5 O6), en amorf alkaloid, som torde uppkomma af ergotinin genom upptagande af en molekyl vatten och därför äfven kallats

hydroergotinin.

Af intresse är äfven, ehuru ej regelbundet för handen och ej erhållet i rent tillstånd, Koberts synnerligen giftiga

kornutin.

Giftiga produkter af ägghvita, troligen sönderdelad under medverkan af bakterier, ha därjämte framställts; de förekomma särskildt i vissa mjöldrygeextrakt och visa såväl till sin kemiska byggnad som till sina verkningar frändskap med det ur binjurar framställda

adrenalinet

(se d. o.). -- Mjöldryga (pulver) eller därpå beredda extrakt användas för att stilla blödning, särskildt vid förlossningar, efter barnets framfödande. Blödningen stillas dels genom kraftig sammandragning af lifmoderväggens glatta muskulatur, dels genom sammandragning af blodkärlen -- båda sättas direkt i verksamhet genom beståndsdelar i drogen. Medlet bör helst ej användas förr, än barnet är framfödt, emedan det ibland framkallar en ihållande kramp i lifmodern, hvarigenom fostret kväfves. Vid försök till fosterfördrifning har mjöldryga stundom framkallat

akut förgiftning,

äfven med dödlig utgång under svårt illamående, törst, kräkningar och diarré, häftiga krampanfall samt slutligen allmän förlamning och död genom kväfning; under lifmoderblödningar afgår fostret, vanligen dödt. Förgiftningen räcker flera dagar; sällan tillstöter

brand.

-- Sistnämnda symtom, som särskildt kännetecknar många fall af kronisk mjöldrygeförgiftning (ergotismus gangrænosus, se

Ergotism

), beror, likasom lifmoder- och kärlverkningarna, på ergotoxinet; på lifmoder och blodkärl verka äfven de nämnda giftiga spjälkningsprodukterna af ägghvita. Branden uppkommer genom den starka och långvariga kärlsammandragningen, hvartill sannolikt kommer någon giftverkan på blodet eller på åderväggarna, ledande till blodproppsbildning, hvarigenom blodkärlen tilltäppas och väfnaden i saknad af näring afdör. Vid djurförsök ha särskildt tuppens kam och svinets tryne angripits af brand; hos människan träffas mest tår och fötter, fingrar och händer af denna egendomliga förändring. Som orsak till krampsymtomen har man tänkt på det Kobertska

kornutinet,

som är ett häftigt krampgift, och där det finnes närvarande, kunde det väl förklara krampanfallen vid akut förgiftning med mjöldryga. Däremot kan detta ämne svårligen anses förorsaka de länge ihållande, egendomliga krampsymtomen vid ergotismus convulsivus (se

Ergotism

), då nämnda kornutin visat endast akuta verkningar; hur den kroniska konvulsiva förgiftningsformen uppstår, är därför ännu oafgjordt. -- Som läkemedel användas dels pulver på drogen, dels extrakter till intagning. Svenska farmakopén upptager såväl extractum fluidum secalis cornuti som ett "tjockt" extrakt: extract. secalis cornuti; båda kunna äfven sprutas under huden, det senare efter lösning i vatten, för ernående af snabbare verkan. Utom dessa läkemedelsformer har funnits och finnes i handeln ett stort antal preparat, olika slag af "ergotin" och "kornutin" m. m., af mycket växlande och osäker verkan, ofta overksamma, ibland farliga, hvarför de ej kunnat tillvinna sig läkarnas förtroende. Själfva drogen mjöldryga och än mer extrakten förändras under förvaring och måste därför ej sällan förnyas; af drogen skall årligen nytt förråd anskaffas till apoteken. Genom att förvara mjöldryga i väl slutet, mörkt kärl öfver osläckt kalk, som håller luften i kärlet väl torr, blir drogen mera hållbar. -- Det på undersökning af mjöldrygan nedlagda myckna arbetet har ännu ej ledt till upptäckten af någon fullt pålitlig och tillika ofarlig läkemedelsform, hvarför medlets anseende bland praktiska läkare i allmänhet icke är synnerligen stort. C. G. S. Mjölhår,