Ulm [o'lm], hufvudstad i württembergska Donaukretsen och tysk riksfästning, på vänstra stranden af Donau, som där upptar Iller fr. h. och Blau fr. v., på en bördig slätt vid foten af Schwäbische alp, 476 m. ö. h. 56,109 inv. (1910), hvaraf mer än 1/3 katoliker. Staden bevarar ännu till stor del en tysk riksstads gammalmodiga utseende och innehåller många medeltidshus af historiskt och konstnärligt intresse. Bland dessa märkas, förutom många vackra privathus, rådhuset från 1400- och början af 1500-talet, restaureradt i början af 1900-talet, i öfvergångsstil från sengotiken till renässansen, Ehinger- l. Neubronnerhuset, nu industri- och fornminnesmuseum, ett Tyska ordens komturhus, byggdt 1712--18, på samma plats, där det gamla ordenshuset från 1200-talet låg, samt framför allt den Münstern i Ulm. (Tornet ensamt finns afbildadt å pl. XII till art.

Byggnadskonsten

.) storartade münstern (se fig.), ett af den tyska gotikens förnämsta verk och en af Tysklands största kyrkobyggnader. Påbörjadt 1377, fortgick byggnadsarbetet med flera afbrott till 1500-talet, men hvilade sedan 3 1/2 årh., tills det 1844--90 fullbordades. Kyrkan är femskeppig utan tvärskepp samt invändigt 124 m. lång och 49 m. bred; midtskeppet är 42 m. högt. Tornet midt på västra fasaden har en oktogonal öfverbyggnad och hög spira (tillkommen under 1800-talets lopp), som ger det hela en höjd af 151,6 m. (näst Eiffeltornet och domen i Köln den högsta i Europa). Det inre smyckas af vackra glasmålningar samt målningar af Schaffner, Zeitblom, Syrlin m. fl. Utom münstern, som tillhör protestanterna, har U. 3 protestantiska och 4 katolska kyrkor samt en i morisk stil 1873 byggd synagoga. Af bildningsanstalter märkas gymnasium, realgymnasium, högre realskola och landtbruksskola samt stadsbibliotek. -- U. är knutpunkt för 5 järnvägs- linjer (till Kempten, München, Friedrichshafen, Aalen och Tuttlingen), ligger vid den punkt af Donau, där denna blir segelbar, är en af de förnämsta handelsplatserna i Württemberg och har liflig industri (tillverkning af metallarbeten, mässingsvaror, gjutgods, cement, bomull och bomullsvaror, hattar, asfalt, eldsläckningsredskap, tornur, maskiner, verktyg, musikinstrument samt korg- och trävaror). Dessutom finnas i U. stora bryggerier, garfverier, färgerier och båtvarf. Berömda äro dess grönsaker (särskildt sparris), korn, öl, tobakspiphufvud och sockerbröd. U. har handels- och industrikammare samt var före Världskriget stor garnisonsort. Det är säte för generalsuperintendent, kretsförvaltning och landdomstol samt hufvudtullkammare och forstämbetsverk. -- De olika vägar, som sammanlöpa i U., ha gjort det till en strategiskt viktig ort och länge äfven en fästning af första rangen. Förbundsfästning sedan 1841, befästes U. 1844--59 enligt nypreussiska maneret, och hufvudfästningen på vänstra stranden erhöll då en stark enceinte, som sträckte sig ända till Michaelsberg, på hvilket Wilhelmsfeste bildade ett fast citadell. På högra stranden befästes Neu-Ulm som brohufvud, och å båda stränderna anlades fortgördel. Sedan U. 1871 blifvit tysk riksfästning, ha dess befästningar sedan 1873 utvidgats och försetts med en ny fortgördel, som sedermera å vänstra stranden ytterligare förstärkts; men den å samma strand varande enceinten såldes 1900 till staden och har sedan till stor del raserats. Liknande öde går äfven högra strandens enceinte till mötes; men Michaelsbergbefästningen skall dock bibehållas. -- U., som nämnes redan 854, blef 1155 fri riksstad i Schwabiska kretsen, hade på 1400-talet omkr. 20,000 inv., omfattade därjämte ett landområde af 640 kvkm. med närmare 40,000 pers. Mot slutet af medeltiden uppträdde staden ofta i spetsen för olika schwabiska förbund. 1530 antog U. augsburgiska bekännelsen och gaf sig 1632 under Gustaf II Adolfs "protection", hvarefter dess befästningar förstärktes genom Ruthwens försorg. 1803 kom det till Bajern, 1809 till Württemberg. Sedan fransmännen under Napoleon 14 och 15 okt. 1805 segrat vid det närbelägna Elchingen, kapitulerade U. 17 okt., och österrikiske generalen Mack togs till fånga med 23,300 man. Litt.: Gurlitt, "Historische städtebilder. Ulm" (1905). (E. A-t. L. W:son M.) Ulmäceas, bot., en till serien Urticales hörande familj af träd eller buskar utan mjölksaft och med de enkla, ofta oliksidiga, sågade bladen ställda i 2 rader. Stiplerna äro affallande. Blommorna äro samkönade eller enkönade med fribladig eller sam-bladig, nästan hinnaktig blomkalk. Ståndarnas antal (typiskt 5) växlar från 4 till 8. De utgå från kalkens botten och äro motsatta dess flikar. Fruktämnet är bildadt af 2 fruktblad och har 2 järn-breda, på insidan papillösa stift. Vid mognaden är frukten enrummig, nöt eller stenfrukt, stundom vingad. Det ensamma fröet saknar oftast fröhvita. Familjen omfattar 2 underfamiljer: Vlmoidece, med nötlik frukt, och Celtidoidece, med stenfrukt. De viktigaste af de 13 släktena äro Ulmus (se A l m) och Cellis. O. T. S. (G. L-m.) Ulmann fylma^], Benjamin, fransk målare, f. 1829 i Elsass, d. 1884 i Paris, studerade i Paris för Drolling och Picot samt vann 1852 stora priset Tryckt den "/s 20 Eör Coriolanus hos konungen l Äntium, hvarefter han studerade i Kom. Bland hans förnämsta arbeten, delvis skräckscener, må nämnas Ring ar en i Niirnberg, Samvetsagg, Sulla hos Marius och Karl V intågar i Paris (1878). (G-g N.) Ulmaren, farm. med., en blandning af flera sammansatta salicylsyreestrar, innehållande 75 proc. salicylsyra. Preparatet utgöres af en tung, ljusbrytande, gulröd vätska, som används utvärtes mot reumatism till pensling eller i form af salfva. C. G. S. Ulmäria, bot. Se Spirsea. Ulmeker. Se Indianer, sp. 497. Ulmerdogg, zool. Se Hunden, sp. 1314. Ulmgren, Otto, läkare, dentist, f. 12 dec. 1844 i Örebro, blef med. licentiat i Stockholm 1874, med. doktor i Uppsala 1877, idkade tand-läkarstudier i Wien 1875-76 och har sedan 1877 varit praktiserande tandläkare i Stockholm samt är sedan 1885 hof tandläkare. U. har varit föreståndare och förste lärare vid tandpolikliniken i Stockholm 1885-97 och lärare i tandkirurgi vid Tand-läkarinstit utet 1898-1911. Han har författat åtskilliga skrifter i odontologi och artiklar i Nordisk familjebok. Ulmm, Ulminsyra (af lat. ulmus, alm). Se Humusämnen, sp. 1304. Ulmoideae, bot. SeUlmacese. Ulmus, bot. Se A 1m. Ulna, lat., anat. Se Arm, Armben och fig. 15 till art. Människan. - Ul närnerven 1. tjufsenan. Se Arm, Domning och Förlamning. Ulner, Karl Hans, sjömilitär, statsråd, f. 23 nov. 1796 i Karlskrona, d. 9 sept. 1859, blef 1812 underlöjtnant vid örlogsflottan, förordnades 1833 till underekipagemästare och 1834 till ekipagemästare i Karlskrona samt blef 1844 t. f. varfs-chef där och 1849 varfschef. 5 jan. 1852 inkallades han i statsrådet (ministären G. A. Sparre) som chef för Sjöförsvarsdepartementet och utnämndes s. å. till konteramiral. 30 dec. 1857 nedlade U. sitt statsrådsämbete. U. var led. af örlogsmanna-sällskapet i Karlskrona (1827; hedersled, sedan 1852) och af Krigsvet. akad. (1851). J- N.* Ulode^dron Rhode, paleobot., beteckning för sådana stammar eller grenar af Lepidodendron Parti af en Lepidodendron-stA-m med bladärr samt ett af de stora för Ulodendron utmärkande skålformiga ärren. a/5 nät. storl. eller Bothrodendron, som jämte bladärren förete i två längsgående rader ställda ärr af annat slag 30 b. 30 931 Ulo erämark-Ulricehamn 932 under form af stora, runda urgröpningar efter organ, hvilka vid sitt affallande efterlämnat ärren. Om dessa organs beskaffenhet voro meningarna länge delade, men man har numera kunnat påvisa, att de voro sidogrenar, som, sedan de nått en viss utveckling, regelbundet afkastades. A- G. N- Ulo erämark. Se Ka j ana län, sp. 568. Ulo^teryx, bot. Se Alger, fig. l, c, och Laminariaceae. Ulothricäceae, bot. Se U löt hr i x. Ulo^hriches (af grek. ulos, krusig, och thrix, hår), krushåriga. Se H u d, sp. 1199, och Människoraser, sp. 271. ITIothrix (af grek. ulos, krusig, och thrix, hår), bot., ett släkte, som bildar typen för en egen familj, Ulothricacece, hörande till de gröna algerna. Algen består af en enkel, ogrenad celltråd. Förökningen är dels könlös genom zoosporer, dels könlig genom gameter. Zoosporer (svärmsporer) bildas i algtrådens celler (zoosporangier), 2 i hvarje särskild cell; de äro försedda med 4 cilier. Game-terna (af grek. ga'mos, gifte) alstras åter till ett antal af 16 i hvarje cell. De uttränga samt simma omkring med tillhjälp af 2 cilier någon tid, hvarefter de parvis förenas ("kopulera") och sammansmälta till en orörlig s. k. zygot, som sedan vid sin groning alstrar svärmsporer, som växa ut till ulothrixtrådar. En garnet kan gro äfven utan kopulation. U. zonata är mycket allmän i sjöar under våren och försommaren, där den bildar slemmiga gröna fransar i vattenmärket på stenar, pålar o. s. v. O. T. S. (G. L-m.) Ulozjénie zako^nov, ry. ("lagsamling"). Se Ryssland, sp. 1425 och 1457. U Ipia. romerska kejsarinnor. Se Ulpius 5 o. 6. Ulpiänus. 1. Domitius U., romersk rättslärd från Tyrus, uppträdde först under Septimius Severus samt egnade sig med ifver och kraft åt juridisk forskning och författarskap. Af kejsar Helio-gabalus landsförvisades han. Under Alexander Severus, hvars förmyndare han varit, nådde han en högst inflytelserik ställning som a libellis (ämbetsman, som hade att behandla böneskrifter och andra inlagor) och blef slutligen befälhafvare för pretorianska gardet, hvarmed följde vidsträckt domsrätt (se Prefekt). Den stränga krigstukt, som han i denna egenskap utöfvade, ådrog honom soldaternas missnöje och hat, för hvilket han år 228 föll offer. De förnämsta af hans många arbeten voro Ad edictum (en framställning af pretorial-rätten, i 83 böcker) och A d Sabinum (en framställning af civilrätten, i 51 böcker). Han var utmärkt genom klarhet och skärpa i omdömet och stor framställningskonst. Af hans skrifter, som i ganska väsentlig mån ingått i Justinianus' "Pandectse", finnas endast fragment i behåll. Se Jörs i Pauly-Wissowa, "Realencyklopädie". - 2. U. f r å n E m e s a i Syrien, gjorde sig under Konstantin I känd genom sina kommentarer till åtskilliga tal af Demosthenes. 1-2. R. Tdh. (J. C.) Ulpia SeYdica, stad. Se Sofia, sp. 252. Ulpius, romersk släkt under kejsartiden. 1. Marcus U. Trajanus d. ä. från Italica i Spanien, var en mycket duglig fältherre under Yespasianus, som gjorde honom till patricier. Han beklädde statens högsta ämbeten och var två gånger konsul. - 2. Marcus U. Trajanus, den föregåendes son, romersk kejsare. Se Trajanus. - 3. U. Marcellus var en framstående jurist under Antoninus Pius och Marcus Aurelius. - 4. U. Cornelius L se Ii an u s, motkejsare, en af "de trettio tyrannerna" från Gallienus till Aurelianus' tid. Han utropades i Mainz, men blef snart dödad af en annan motkejsare, Postumus. - 5. (U Ipia) Marciana, kejsar Trajanus' syster, fick omkr. 105 e. Kr. kejsarinnetitel. - 6. Ulpia Severina Augusta var kejsar Aurelianus' gemål. J- C. UlricaB Eleonörae hospital. Se Drottninghuset. Ulricehamn,