Dagens nyheter (ofta förk.

D. N.

), politisk morgontidning, som utkommer i Stockholm alla veckodagar. Den uppsattes 1864 (första numret utkom 23 dec.) af Rudolf Wall, med ekonomiskt understöd af åtskilliga intressenter, bl. a. L. J. Hierta, som tecknade nära en fjärdedel af förlagskapitalet. Wall inlöste småningom alla de ursprungliga lotterna och bildade 1874 ett nytt bolag, med 100 aktier (à 2,500 kr.), af hvilka han själf behöll 93. Bland de tidigare medarbetarna må nämnas J. Mankell och A. O. Wallenberg, hvilken senare från 1873 till sin död, 1886, skref de flesta uppsatserna om bank- och penningväsendet. Tillfälliga bidrag lämnades af L. J. Hierta, J. Jolin m. fl. "Dagens nyheter" deltog 1865 i striden för representationsreformen och stod från 1867, i fråga om införande af en billigare statsförvaltning och afskaffande af grundskatterna, på samma sida som det s. k. landtmannapartiet, hvarför tidningen ofta blef kallad detta partis organ. Vidare motarbetade den länge alla de förslag, som gingo ut på en större utsträckning af de värnpliktiges öfningar, och har från början yrkat på utvidgning af den politiska och kommunala rösträtten, afskaffande af dödsstraffet samt vatten- och brödstraffet, förbättring af folkundervisningen m. m. Tillika har den städse haft till mål att motverka den politiska skandinavismen. Under fransk-tyska kriget 1870-71 var den en af de två svenska tidningar ("Göteborgs handels- och sjöfartstidning" var den andra), som ej uttalade sympatier för Frankrike. Enligt D. N. borde pressen, efter regeringens föredöme, iakttaga neutralitet i förhållande till de stridande makterna. För sin hållning under denna tid förlorade bladet inom kort 1,200 prenumeranter. Wall afgick i maj 1889 från chefskapet för D. N:s redaktion och efterträddes i denna egenskap samt såsom tidningens ansvarige utgifvare af dåv. disponenten för Centraltryckeriet i Stockholm F. Vult von Steijern, hvilken redan flera år varit medarbetare i tidningen, särskildt (under märket G-t) såsom musikkritiker, och 1888 af Wall hade köpt största delen af tidningens aktier. I maj 1890 öfvertog Vult von Steijern äfven befattningen som bolagets verkställande direktör, 1 juli 1898 öfvertogs hufvudredaktörskapet af O. v. Zweigbergk, som från maj 1897 hade varit medredaktör; han blef 1899 därjämte verkställande direktör i bolaget. Redaktionssekreterare hafva varit A. Anderson-Edenberg (1865-73), K. H. Atterling (1874-85), Victor Sjöberg (1886-91), F. Kjerrman (1891-96), P. Staaff (1896-97), C. G. Tengvall (1897-98), S. Drysén (1898- 1905) och O. Hemberg. Bland staben af forna och nuvarande medarbetare må för öfrigt nämnas A. Seberg och E. Alkman på den politiska afdelningen, V. Sjöberg, G. af Geijerstam, P. Staaff och P. Hallström inom teaterkritiken, E. Alkman och G. Nordensvan som konstkritiker, V. Bauck (1871-77) och V. Peterson-Berger (fr. 1895) som musikkritiker, O. Levertin och G. Nordensvan inom litteraturkritiken. På den politiska ledarafdelningen, där bl. a. politikern Emil Key medverkade 1876-83, gjorde sig S. A. Hedins penna från 1882 ofta igenkänd. A. Kuylenstiernas (sign. Mustafa) resebref från Asien o. s. v. ha synts i D. N. sedan 1895. Tidningen har under den nya ledningen fullföljt sina frisinnade traditioner; den har fasthållit sin frihandelsvänliga ståndpunkt mot den inbrytande och segrande protektionismen, motarbetat hvad den ansett vara angrepp på yttrande- och församlingsfriheten, medverkat till 1885 års första grundskatteafskrifning och efter grundskattefrågans definitiva lösning upptagit krafvet på en reform af inkomstskatten, så att denna skulle lämpas efter den verkliga skatteförmågan. Under urtimariksdagen 1892 tog D. N. i hufvudsak parti för regeringens härordningsförslag med vissa af de ändringar (bl. a. angående rytteriet), hvilka förordades af särskilda utskottets reservanter från Andra kammaren. Efter den 1895 skedda sammanslagningen af nya och gamla landtmannapartiet bekämpade tidningen det sammanslagna partiets högra flygel och sökte vid valen 1896 bereda mark för ett liberalt samlingsarbete. I enlighet med det i jan. 1900 bildade liberala samlingspartiet har D. N. betecknat en effektiv rösträttsreform såsom den f. n. (1906) centrala uppgiften i svensk politik och därvid tagit afstånd såväl från det proportionella valsättet som från s. k. första-kammar-villkor. Vid riksdagen 1901 förordade tidningen ett uppskof med härordningsfrågans afgörande, detta i syfte att få fram "ett nytt, ett svenskt försvarssystem" med lägre kostnader och kortare öfningstid. På de sociala frågornas område har den tillhört den socialreformatoriska riktningen och motsatt sig all undantagslagstiftning. I svensk-norska unionsfrågan var tidningen anhängare af likställighetsprogrammet, utan annan reservation än den, att den utrikespolitiska ledningens enhet skulle vara betryggad. Norrmännens anspråk och uppfattning vunno hos tidningen en viss genklang. Efter statskuppen i Norge 1905 intog D. N. den ställning, som vid första urtima riksdagen s. å. uttrycktes genom den De Geerska motionen (om erkännande af unionsupplösningen först, underhandling om villkoren sedan), men tidningen förenade sig i urtimabeslutet, hvari den såg en fredsfordran, som Norge "kan och måste villfara, såframt det ej vill strid". Under höstens valkampanj kämpade tidningen för bildandet af en klar och stark vänstermajoritet såsom underlag för ett systemskifte i fullt, parlamentarisk anda. 1 jan. 1896 öppnade D. N. en filialredaktion och tryckeri i Malmö och utgaf därifrån sin "sydsvenska upplaga", 1 okt. 1896 öfvertogs denna af det nybildade Malmö-tidningens aktiebolag, som utgifver "Malmö-tidningen". - D. N:s gamla landsortsupplaga, som började utgifvas 1872 och trycktes dagen innan den utdelades, indrogs med 1895 års utgång och ersattes af dels den sydsvenska upplagan, dels en för mellersta och norra Sveriges landsort afsedd morgonupplaga ("expressupplagan"), jämte hufvudstadsupplagan. Denna uppdelning varade dock blott en kort tid, hvarefter landsortsupplagan åter utgafs i sitt förra skick, tills den 1903 utbyttes mot den nuvarande prisbilligare "nationalupplagan". D. N. utkom med 6 nummer i veckan till 1897, då söndagsnumret tillkom. D. N:s aktiebolags aktiekapital, som höjdes till dubbla beloppet, 500,000 kr., 1887 och till l mill. kr. 1889, blef 1893 ånyo fördubbladt till 2 mill. kr., fördelade i 2,000 aktier å 1,000 kr. För tidningens sätteri- och tryckeripersonals ålderdomsförsäkring är sörjdt genom två kassor, den ena bildad hufvudsakligen af de donationer, som Rud. Wall i lifstiden gjorde åt sin personal, den andra medelst årliga tillskott från bolagets sida. Tidningens format har efter hand utvidgats från 4-5-spaltigt till 7-8-spaltigt, och den utkommer numera i 6-8-sidiga nummer. Den tryckes sedan 1890 af "Dagens nyheters" tryckeri (förut Rudolf Walls tryckeri) på 2 rotationspressar, af hvilka den ena är dubbel. Årsprenumerationspriset har växt från 10 till 12 kr. (1876) för stockholmsupplagan, som i landsorten kostar 13 kr., medan nationalupplagans årspris är 5,50 kr. Lösnummerpriset utgör 5 öre. Annonspriset, som i början var 6 öre pr rad, är numera i hufvudstadsupplagan pr cm. l kr. före texten och 80 öre efter texten, i båda upplagorna resp. 1,20 och l kr. I jan. 1906 utgingo bägge upplagorna i sammanlagdt 25,000 ex. Redaktionsbyrån samt tryckeriet och hufvudkontoret flyttades 1875 från Stora Nygatan 16 till Regeringsgatan 28 och 1901 därifrån till egen nyinredd byggnad vid Klara västra kyrkogata (n:o 6). I den nya lokalen begagnas uteslutande elektricitet som drifkraft. De två rotationspressarna drifvas af Bergmannsmotorer (med automatisk frånslagning), kopplade direkt på drifaxeln. Det är första gången, som en dylik anordning tillämpats i Sverige. (E. F-t.) Dagens stunder