Sarothamnus Wimm., bot., farm., växtsläkte af fam. Leguminosae, underfam. Papilionatae, nära släkt med Cytisus, med hvilken det ofta förenas, och utmärkt af den snart nedhängande kölen och de utskjutande ståndarna och stiftet. De flesta arterna förekomma på Pyreneiska halfön. I södra Sverige finnes förvildad på sandfält och backar S. scoparius,

harris

, som är en risig buskväxt med fyrkantiga grenar, trefingrade nedre och enkla öfre blad och stora gula blommor, ensamma eller parvis i bladvecken. Baljorna äro kanthåriga, svarta. Hela växten svartnar lätt vid torkning. Grenarna användas mångenstädes till kvastar, blomknopparna stundom till förfalskning af kapris. Harriset innehåller en alkaloid, som fått namnet spartein, emedan växten förr kallades Spartium scoparium. Sparteinet, C15H26N2, är en flyktig vätska; dess salter, t. ex. det som läkemedel pröfvade sulfatet, äro kristalliniska. Till sin verkan öfverensstämmer sparteinet närmast med koniin i odört, d. v. s. det förlamar centrala nervsystemet och rörelsenervernas ändar i musklerna, stegrar de flesta körtelsekretioner, retar tarmkanalen (diarré) samt retar och därefter förlamar känselnervernas ändorgan i hud- och slemhinnor -- detta vid lokalverkan genom ingnidning e. d. Sparteinet har dessutom en egendomlig hjärtverkan (långsam puls och ökade pulsvolymer), i viss grad lik verkan af digitalis, men uppkommande på annat sätt. -- Blommande grentoppar af harris (Summitates scoparii) ha på en del håll användts som urindrifvande medel, medan sparteinsulfat mest nyttjats vid hjärtsjukdom och därvid ibland gjort gagn, t. o. m. stundom då digitalis eller strofantus visat sig overksamma; dosen har varit 5 till 20 cg. flera gånger på dagen. G. L-m. C. G. S. 815 Sarovska klostret-Sarraceniacese 816 Sarovska klostret. Se K a d o m. Sarpa, biflod till Volga fr. h., i ryska guv. Astrahan. Längd 160 km. Sarpedon (grek. Uaojzrjöcor), grek. myt., enligt Iliaden son till Zeus och Laodameia, härskare öfver Lycien och trojanernas bundsförvant i kriget mot grekerna. Efter lysande tapperhetsprof föll han vid stormningen af det grekiska lägret för Patrok-los' hand, och hans lik fördes på Zeus' befallning af Hypnos och Thanatos (sömnens och dödens genier) till hans lyciska hemland för att där be-grafvas. Yngre sagor omtala S. som son till Zeus och Europa och broder till Minos (se d. o.). Af denne fördrifven från Kreta, skall han ha seglat till Asien och där vunnit herraväldet öfver Lycien. A. M. A. Sarpen, vattenfall. SeSarpfossen. Sarpfossen 1. S a r p e n, ett af Norges väldigaste vattenfall, bildadt af Glommens högra, större arm tätt invid Sarpsborg (22 m. fall på 60-70 m. lgd). Förr var S. ett stort hinder för timmerflott-ningen på Glommen, men sedan 1887 ledes timret förbi forsen genom en timmerränna. Yid S. ligga två ansenliga bruk med en rad stora industriella anläggningar, Borregaard (se d. o.) på högra, H a f s l u n d (se d. o.) på vänstra stranden. Dessa anläggningar förbruka öfver 40,000 hkr af de omkr. 45,000 hkr, som forsen representerar, öfver S. leda järnvägsbro och viadukt. Strax nedanför forsen ligger Sannesunds (se d. o.) hamn. K. V. H. Sa'rpi, Paolo, italiensk historieskrifvare, f. 1552 i Venezia, d. där 1623, inträdde tidigt som medlem i serviternas orden samt blef snart ordens-provinsial och senare ordens generalprokurator. Inför inkvisitionen anklagades han emellertid för att stå i förbindelse med kättare. Under republiken Ve-nezias strid med påfven Paul V försvarade han såsom statens officielle rådgifvare i kyrkliga ärenden (teo-logo-consultore) med fasthet och djärfhet de världsliga regeringarnas oberoende af påf-vemakten. Vid samma tid (1607) blef han på romerska kurians anstiftan, såsom med nästan fullständig visshet antagits, sårad af lejda banditer. Under den följande tiden stod S. i nära beröring med åtskilliga protestantiska teologer och statsmän, hvilka (t. ex. fransmannen Mornay och engelske gesanten i Venezia, Wotton) på fullt allvar åsyftade republikens lösryckande från påfvekyrkan. S. ställde sig sympatiskt till dessa sträfvanden, dock icke i afsikt att bekämpa katolicismen, enär de dogmatiska frågorna ej för honom spelade någon afgörande roll, utan för att förhjälpa religionsfriheten till seger i Italien, hvarigenom påf-vens envåldsmakt skulle störtas. Förföljd af ku-rian, drog han sig tillbaka till ett kloster i sin födelsestad. S. var en af sin tids mest upplysta katoliker och of verensstämde i väsentliga punkter med protestanterna. Hans förnämsta historiska verk är Istoria del concilio Tridentino (utg. pseudo-nymt 1619; ny uppl. 1858). Äfven hans bref skattas mycket högt. Biogr, af Bianchi-Giovini (1836), miss G. Campbell (1869) m. fl. K. Ben-rath har utgett "Paolo Sarpi. Neue briefe 1608 -1616" (1909). - Jfr ock G. Kein, "P. S. und die protestanten" (Helsingfors, 1904). (G. E.) Sär planina [Jar], bergskedja. Se Schar-dag. Sarpsborg, vid Sarpfossen, Smaalenenes amt, en af Norges äldsta städer. Olof den helige anlade på den landtunga, som skjuter ut i Glommen strax n. om forsen, en befäst kungsgård och en kyrka (Mariakirken). Kring denna kungsgård (borgargerdi = Borregaard) växte upp en stad, som vid midten af 1200-talet fick namnet S. Urspr, hette stället blott Borg, och där hölls "borgarting" med bor-gesyssel (ung. motsvarande nuv. Smaalenene) som lagsaga. Den gamla staden led mycket under gränskrigen och blef 1567 fullständigt förstörd af svenskarna. Den gamla gården Borg försvann genom ett jordras 1702. Genom lag af 9 aug. 1839 beslöts anläggande af staden S. på samma ställe. S. består af två hufvuddelar: egentliga S. och den 2 km. längre s. ut belägna hamnstaden Sannesund (se d. o.); härtill kommer det mellan dessa liggande godset Borregaard, som inkorporerades med S. l jan. 1912, hvarigenom stadens hela areal blef 9,6 kvkm.; omkr. 11,500 inv. (9,846 år 1910). Sågverksprivilegiernas upphäf-vande 1860 var till skada för S:s timmerutförsel, förr stadens viktigaste inkomstkälla. S. är emellertid en af Norges driftigaste industristäder (karbidfabrik, cellulosa- och trämassefabriker, pappersbruk, såg- och zinkverk, elektrisk kraftstation). 4 banker. I S. utkomma 2 tidningar ("Glommen" och "Sarpen"). Staden har egen stortingsrepresentant. Genom Smaalensbanan förbindes S. med Kristiania (109 km.) och Fredrikshald (28 km.). I S. kommer 1916 att resas en af G. Lserum modellerad staty af Olof den helige. - Under senare år har n. om S:s järnvägsstation anlagts ett par befästningar, som utgöra en led i Möss- Sarpsborg-Grönsund-afskärningen och tillhöra sålunda Glommenlinjen (se d. o.). Befästningarna utgöras af en öppen skans å Harebakken och ett fort å en i Glommen utskjutande bergudde. Se B. Christophersen, "S:s historie f ra 1016" (1901). K. V. H. L. W:sonM. Sarrace'ma L., bot. Se Sarraceniacese. Sarraceniäceae, lot.3 växtfamilj af ser. Sarra-ceniales. Blommorna äro tvåkönade, aktinomorfa med 5-8 foderblad, 5 kronblad, många ståndare, en pistill med 3-5-rummigt fruktämne och l stift. Frukten är kapsel. Hithörande växter äro fleråriga amerikanska sumpörter med strutformiga, insektfångande blad. Familjen har endast 3 släkten: Sarracenia (fig. 1), Darlingtonia och Heliamphora. Sarracenia-arterna växa i atlantiska Nord-Amerikas mossar. Utmärkande för släktet är, att öfre delen af stiftet hos de stora, ensamma, hängande blommorna är paraplylikt utvidgad. De ofta vackert tecknade och färgade bladen äro försedda med ett icke rörligt lock. Insekter, som lockas af vid kanten af bladstruten afsöndrad honung, fångas i stor mängd och tillgodogöras af bladen. Sarracenia purpurea innehåller en veratrinliknande alkaloid och har i hemlandet medicinsk användning. Hos den likaledes insektfångande Darlingtonia califor-nica (fig. 2), som förekommer i sumptrakterna på Fig. 1. Sarracenia purpurea. Sierra Nevada, är bladstrutens spets hjälmlikt böjd, så att öppningen är riktad nedåt, och försedd med ett fiskstjärtlikt bihang. Hos Heliamphora Fig. 2. Darlingtonia californica. nutans, som är känd endast från Roraima i Brittiska Guyana, sitta blommorna i klase, och bladstrutarnas lock är helt litet. G. L-m. Sarraceniales