Wijkman [vik-]. 1.

Kasper W

., präst, riksdagsman, f. 3 dec. 1718 i Stockholm, d. där 14 mars 1780, blef student i Uppsala 1736 och filos. magister 1746 samt företog 1748-50 en utländsk resa. Efter att från 1755 ha varit vice teol. lektor i Gäfle utnämndes han 1759 till kyrkoherde i Mo (Hälsingland) och 1763 till kontraktsprost. 1769 presiderade han vid prästmötet. W. var led. af prästeståndet vid riksdagarna 1760-62, 1765-66 och 1771-72 samt satt vid de bägge senare i Sekreta utskottet. Han var en af mössornas pelare i sitt stånd, inom hvilket han (enligt K. Frietzky) var den bäste talaren, och uppträdde med stor myndighet. För sina riksdags-meriter belönades han af de segrande mössorna vid 1771-72 års riksdag, i det att de tre ofrälse stånden beslöto, att han skulle utnämnas till första regala pastorat, hvartill han anmälde sig; till följd däraf "satte han sig i besittning" af Katarina församling i Stockholm (1772). Vid sistnämnda riksdag uppträdde W. till försvar för brännvinsbränning, "emedan brännvinsförbud hade i följe med sig spannmålsöda", en sats, som han sökte bevisa därmed, att det ginge åt mera spannmål för att hålla arbetare med nödig kvantitet dricka än för att förse dem med öflig ration brännvin. Vid Gustaf III:s revolution hölls han 19-21 aug. 1772 arresterad. 2.

Sven Kaspersson W.

, den föregåendes son, biskop, f. 19 jan. 1754 i Öster-Våla, Uppland, d. 9 febr. 1839 i Västerås, blef student i Uppsala 1771, där han 1776 promoverades till filos. doktor och 1779 blef teol. kandidat samt s. å. prästvigdes Efter att sedan 1780 ha varit förordnad till teol. docent blef han 1783 e. o. teol. adjunkt och 1795 teol. professor kalsenianus samt pastor i Hagby och Ramsta. 1800 utnämndes han till teol. doktor. Kyrkoherde i Simtuna sedan 1805, uppfördes han i andra rummet å förslaget till biskopsstolen i Visby 1813 samt utnämndes 1819 till domprost i Västerås, hvilket ämbete han tillträdde 1821, och 1825 till biskop där. -- W. var under sin krafts dagar en framstående riksdagspolitiker med stor parlamentarisk förmåga samt representerade den moderat liberala riktningen. Han bevistade alla riksdagar 1800-30 och ansågs som en af prästeståndets ledare. Han utöfvade äfven ett ej ringa inflytande på 1809 års 389 Wijkmark-Vik 390 lagsstiftning. Som biskop däremot lämnade han till följd af indolens, ålder och sjuklighet icke några märkliga spår af sin verksamhet. Under hela sin fjortonåriga biskopstid höll han ej ens något enda prästmöte med Västerås stift. 1. (L. S.) 2. J.H.15.* Wijkmark [v?k-], Oskar Henning Vilhelm, teologisk författare, skolman, f. 20 juli 1875 i Tånnö, Jönköpings län, blef 1893 student i Lund och aflade 1897 teol. ämbetsexamina och 1911 teol. licentiatexamen. Han är (sedan 1906) adjunkt vid Nya elementarskolan i Stockholm och (från 1911) studierektor för Kungsholmens läroverk för flickor. W. har utgett bl. a. Studier till den wallinska psalmbokens framkomst (2 dir, 1906-07), Wolffs filosofi och svensk teologi (1915) m. m. E. N. S-g. Wijnants 1. W y n a n t s [ve7]-], Jan, holländsk målare, f. i Haarlem (som hans födelseår uppges än 1605, än 1625), lefde ännu 1682 i Amsterdam. Han efterlämnade arbeten, daterade mellan 1641 och 1679, och var verksam i Haarlem och i Amsterdam. Han målade landskap, där figurer insattes af Ph. Wouwerman, Jan Lingelbach, B. Gaal och Adrian van de Veide. Hans äldre taflor äro varma och saftiga i färgen och ha sluten bakgrund; hans senare, mest kända och omtyckta arbeten framställa Öppen trakt under klar eller halfklar luft, trädgrupp på ena sidan, fri utsikt på den andra, lätta trädkronor och särskildt omsorgsfullt utförda stammar, allt med fast form och kylig färgskala, klart och vackert. Af hans många arbeten finnas flera i München (bland dem Landskap med jakthund), i Petersburg (bland dem Bondgård, 1656), i Amsterdams Rijksmuseum (bland dem Väg vid skogsranden, 1668, och ett karakteristiskt Landskap, 1669). Dessutom finnas taflor af honom i Wien, Dresden, Berlin, London, Haag, Köpenhamn samt i Stockholms Nationalmuseum Bondgård, Väg genom ekskog, Väg genom dynerna och Backe med utsikt offer en fiod och en bergås. C. E. N.* Wijnbladh [v?n-], svensk adlig ätt, härstammande från den 1649 adlade k. sekreteraren Johan MattssonWijnbladh (f. 1615 i Norrköping, d. 1659 i Stockholm). 1. Karl W., sonson till ofvannämnde Johan W., militär, författare i arkitektoniska och ekonomiska ämnen, f. 30 april 1705, d. 6 mars 1768 på Kvalsta, östuna socken, Stockholms län, blef kapten vid fortifikationen, uppgjorde planer för bebyggandet af herrgårdar i mellersta Sverige jämte ordnande af deras närmaste omglf-ningar samt nedlade resultatet af sin praktiska erfarenhet och sina teoretiska studier efter Vignola, Palladio m. fl. i en följd af skrifter, rikt illustrerade med kopparstick af J. Gillberg m. fl. Sålunda utkommo Ritningar på fyratio wåningshus af sten och trettio af träd samt åtskilliga lusthus etc. (1755; ny, förändrad uppl. 1757), Ytterligare tillökning af Ritningar på wåningshus sextio af sten och tjugu af träd etc. (1756), den af ständerna med 6,000 dal. smt belönade Afhandling om mur-och tak-tegelbruks inrättande (1761), Generalplaner til fem sätesgårdar (1765), Tillökning af Generalplaner till tio sätesgårdar (s. å.) ochBeskrif-ning huru allmogens byggnader så af sten som träd mage med största besparing uppföras (1766). W:s verksamhet rönte stort erkännande af ven från det offentligas sida, och han har säkert utöfvat kraftigt inflytande, direkt och indirekt på privatbyggnadskonsten i svenska landsorten och de smärre städerna. Hans skrifter ge f. ö. ett slags sammandrag af byggnadsläran med redogörelse för kolonn-ordningarna, för arkitektoniska, termer och konstruktioner. I ritningarna synes hufvudvikten vara lagd på inredningen och grupperingen, fasadbild-ningen däremot är enformig, med oftast rusticerade bottenvåningar, frontespiser och mansardtak. W. sluter sig i det hela till den, på italiensk-franska senrenässansmönster grundade riktning, som Hårle-man och Adelcrantz följde. 2. Johan Fridolf W., den föregåendes sonsons son, arkitekt, f. 24 sept. 1826 på Väppeby, östuna socken, d. 5 okt. 1872 i Örebro, blef stadsarkitekt i Örebro och utförde där stadshuset (1859 -63) i engelsk sengotik, på sin tid den ståtligaste byggnad i sin art i den svenska landsorten, fullbordade teatern i samma stad, lämnade äfven ritningar till läroverkshuset i Jönköping och till byggnader i Norrköping, Karlstad m. fl. 3. Olof Johan Fri do l f W., den föregåendes brorson, ingenjör, ämbetsman, f. 21 sept. 1856 i New York, utexaminerades 1879 från Teknologiska institutet, utöfvade ingenjörsverksamhet på skilda håll, utnämndes 1887 till löjtnant i Väg- och vattenbyggnadskåren, hvars öfverste och chef han blef 1903. Under tiden var han anställd som distriktsingenjör (1892-98) och distriktschef (1898-1902) i öfre norra väg- och vattenbyggnadsdistriktet och befordrades till byråchef (1902) i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen, där han blef öfverdirektör och chef 1903. 1. Upk.* 2. G-g N. Wijsman [Wjs-], P h i l i p p i n e, holländsk skriftställarinna, öfversättarinna af skandinavisk, företrädesvis svensk skönlitteratur, f. 21 juni 1837 i Amsterdam, d. 1907 i Haarlem, skref kortare biografier och karakteristiker (i "Mannen en vrou-wen van beteekenis" etc.) öfver en del svenska författare, Ernst Ahlgren (Viktoria Benedictsson Bru-zelius), A. Ch. Edgren Leffler och V. Eydberg; utom verk af Björnson, Chr. Boeck, Kielland, B. och J. Lie och Schandorph öfverflyttade hon till holländska ett flertal romaner och noveller af A. Ch. Edgren Leffler, Lundegård, M. Eoos, Sigurd (A. Hedenstierna) och A. Wahlenberg samt enstaka, arbeten af Ernst Ahlgren, S. Elkan, G. af Geijer-stam, F. och T. Hedberg, V. von Heidenstam ("Endymion". 1900), Ellen Idström, Ellen Key, 0. Levertin, Kl. Lundin, G. Nordensvan, J. Nord-ling, V. Kydberg ("Chrusanteus", 1886, "Singo-alla", 1899), A. Strindberg ("De Biländers. Een verhaal uit de scheren", 1890) och V. H. Wick-ström. Se vidare Brinkman-Van der Meulen, "Ca-talogus van boeken enz. in Nederland uitgegeven 1882-1910". Fröken W. belönades för sina förtjänster om svensk litteratur med medaljen "Litteris et artibus". Hj. P-r. Vik