onelock/Annotation_of_Entries_from_the_Nordisk_Familjebok_Encyclopedia huggingface dataset:
Ankarsrum, stort järnbruk, beläget i Hallingebergs socken, Södra Tjusts härad, Kalmar län, vid Långsjön, nära A. station å Västervik--Hultsfreds järnväg. Järnverket, som tillhör aktiebolaget Ankarsrums bruk, omfattar masugn, lancashiresmedja med 6 härdar, martinugn med stålgjuteri, stång- och finjärnsvalsverk, gjuteri för tillverkning af handelsgods, mekanisk verkstad för projektiler, järnvägsmateriel, patenthjul och landtbruksmaskiner, emaljeringsverk för gjutgods och plåtskyltar samt kamintillverkning. Dessutom bedrifver bolaget kvarnrörelse och betydande trävaruförsäljning af tillhörande egendomars skogsprodukter. Långsjön bildar inom bruksområdet tvenne fall, hvilkas vatten medelst 6 turbiner och 8 vattenhjul omsattes i mekanisk kraft för drifvande af valsverk, blåsmaskiner, arbetsmaskiner, krossverk, hiss och spel. Mellan sjöarna Stora och Lilla Flugen, som ligga 5 km. söder om bruket, finnes ett 16,3 m. högt fall, hvars kraft uppsamlas i trenne turbiner och i tvenne dynamomaskiner för växelström omsattes i elektricitet. Denna öfverföres i en 4 km. lång kraftledning till bruket, där fyra elektromotorer äro uppställda, af hvilka en å 250 hästkrafter drifver finvalsverket. De under aktiebolaget lydande jordbruksfastigheterna utgöras af: i Hallingebergs socken 8 3/4 mtl, taxerade till 524,800 kr., i Hjorteds socken 4 5/8 mtl, tax. till 319,900 kr., i Blackstads socken 3/4 mtl, tax. till 40,000 kr., i Gladhammars socken 3 1/8 mtl, tax. till 157,500 kr., samt Verkebäcks lastageplats vid en vik af Östersjön och Verkebäcks station, tax. till 30,500 kr., i Lofta socken 5 mtl, tax. till 254,000 kr., och i Gamleby socken 2 1/4 mtl, tax. till 116,000 kr., tills. 24 1/2 mtl med järnbruk och inrättningar taxerade till 2,093,300 kr. [bildtext] Vy från Ankarsrum. (Masugn, gjuteri och mekanisk verkstad.) Säteriet A., utgörande 1 mtl frälse, är ett gammalt militiehemman, som af landshöfdingen Gabr. Gyllenanckar byttes till frälse 1647. Det egdes sedan af hans son assessorn Bengt Gyllenanckar och hans syskon, men var utarrenderadt till brukspatron Hans Andersson, hvilken egde bruket och slutligen blef egare äfven af säteriet. A. tillhörde därefter hans arfvingar, ärfdes 1752 af assessorn, sedermera bergsrådet P. Kr. Cederbaum och egdes i 19:e årh. af släkten De Maré, som 1882 bildade aktiebolag (aktiekapital: 1,4 mill. kr.). A:s stångjärnsverk privilegierades 1655 och byggdes af Hubert De Besche. Masugnen privilegierades 1807. Efter B. De Marés död, 1898, öfvertogos egendomarna af ett nytt konsortium. Järntillverkningen uppgick 1902 till 5,391,272 kg. tackjärn och 85,549 kg. gjutgods framställdt direkt ur masugn, 600,717 kg. gjutgods framställdt efter tackjärnets omsmältning, 3,950,609 kg. smältstycken, 2,821,665 kg. martingöten, 5,448,457 kg. stångjärn och stål, 32,930 kg. klippt spik, 59,417 kg. projektiler af tackjärn samt 141,848 kg. emaljerade kärl. Godsets befolkning uppgick 1902 till 2,456 personer. Arbetsstyrkan vid järnverket och öfriga industriella anläggningar utgjorde samtidigt 456 pers. K. K.-Å. Ankarstek.
Lothringen (äfven kalladt

Tyska L.

, till skillnad från den ännu till Frankrike hörande delen af det gamla hertigdömet L.), det nordvästligaste af de tre "bezirke" i tyska rikslandet

Elsass-Lothringen

(se d. o.), upptager största delen af det förra franska dep. Moselle och en mindre del af dep. Meurthe, hvilka områden Frankrike 1871 afträdde till Tyska riket genom freden i Frankfurt. Det gränsar i ö. och s. ö. till Unter-Elsass, i n. ö. till bajerska reg.-omr. Pfalz och preussiska Rhenprovinsen, i n. till Luxemburg, i v. och s. till Frankrike samt har en areal af 6,226 kvkm. Landet ligger på västra sluttningen af de norra Vogeserna och bildar en tämligen jämn, mot n. v. något sluttande platå af omkr. 300 m. höjd, bestående af bergarter tillhörande trias, på enstaka ställen af jurakalklager. De viktigaste vattendragen äro Mosel och bifloderna Saar, Nied och Seille. Dammar upptaga nära 4,000 har. Med undantag af floddalarna är jorden föga fruktbar, och L:s jordbruk är mycket underlägset det i Elsass. L:s industri omfattar hufvudsakligen bergverksrörelse. Invånarnas antal uppgick 1905 till 615,790, af hvilka 86,6 proc. voro katoliker och 12 proc. protestanter. Såväl tyskan som franskan talas ofta i en blanddialekt. Tyska språket begagnas nästan uteslutande i kretsarna Saargemünd, Forbach och Bolchen, franska i Château-Salins och landkretsen Metz. I stadskretsen Metz, som förr hade en uteslutande fransktalande befolkning, har det tyska elementet starkt ökats och utgör nu omkr. 50 proc. Området indelas i 8 kretsar: Bolchen, Château-Salins, Thionville (Diedenhofen), Forbach, landkretsen Metz, stadskretsen Metz, Saarburg och Saargemünd. Hufvudort är

Metz

. (J. F. N.) Lothringskt kors. Se Kors, sp. 1082. Loti flat!'], Pierre, pseudonym för L. M. J. V i a u d. Lotlchius, Petrus, kallad L. Secundus, nylatinsk skald, f. 1528 i Niederzell (prov. Hessen-Nassau), d. 1560 som med. professor i Heidelberg, besjöng i formfulländade latinska elegier kärleken, reseminnen från Italien och religiösa ämnen. L. utgaf Elegiarum liber et carminum libellus (1551: senaste uppl. 1840). Samlade arbeten utkommo i 2 bd 1754. Se biogr, af Henkel 1873 och A. Ebrard 1883. Lotis, astron., en af småplaneterna. Lotofäger (grek. Aanocpåyoi, d. v. s. "lotus-ätare"), ett homeriskt sagofolk, hvars hemvist sannolikt är att söka på Afrikas nordkust vid Lilla Syrten i södra delen af nuv. Tunisien, där ett folk med samma namn omtalas äfven af Herodotos. Namnet lotofager häntyder på, att detta folk som hufvudsakligt födoämne nyttjade någon af de växter, hvilka äro kända under namn af Lotus. Enligt Homeros hade lotusväxtens förtärande den verkan på främlingar, att de förlorade allt minne af sin hembygd och all åtrå att dit återvända, hvarför äfven Odysseus, som under sina många irrfärder blef vinddrifven till lotofagernas land, måste med våld bortföra dem bland sina följesmän, hvilka råkat att smaka denna föda. I öfrigt skildras loto-fagerna som vänliga och gästfria. A. M. A. Lotophagitis.
Capdueil [kapdö'j],

Pons de

, baron af

Puy-Sainte-Marie

, trubadur, som lefde under senare hälften af 1100-talet. Genom tal och dikt uppmanade han till ett korståg och drog 1190 själf med en korsfararhär till det heliga landet, där han fann hjältedöden. Hans dikter utmärka sig icke för något större poetiskt värde. Cape