Vas (af lat. vas, kärl) betecknar i regel ett prydnadskärl af större höjd än bredd och vanligen af symmetrisk form samt öppet upptill. Under benämningen

antika vaser

sammanfattar man dock alla slags lerkärl af antikt ursprung, utan att därmed förbinda föreställningen om någon viss form. De antika vaserna äro genom formrikedom, dekorativ utsirning och delvis äfven genom ypperlig teknik af stor vetenskaplig, kulturhistorisk, konstnärlig och industriell betydelse. De första fynden af dylika vaser gjordes i södra Italien, och de blefvo kallade

etruskiska vaser

. Redan Winckelmann uttalade likväl den åsikten, att deras ursprung måste sökas i Grekland. Man har sedan gjort stora fynd såväl på grekiska fastlandet som på öarna i Joniska hafvet, för ej länge sedan äfven på Kreta. De äldsta hittills upptäckta vaserna där och likaså de, som man funnit i norra Grekland — i Tessalien och andra provinser — förskrifva sig från stenåldern, från 2000-talet f. Kr. De äldsta grekiska vaserna ha i regel ristad och målad ytprydnad af spiraler, sicksacklinjer o. d., de kretensiska ha uteslutande geometriska mönster. Bronsåldern medförde nya behandlingssätt. Under den kretensiska kulturens blomstring påverkade Kreta länderna både i s. och i n. från Egypten (pl. VIII till art.

Egypten

) till Grekland (se vidstående pl. I, fig. 1—3, samt

Kretensisk kultur

, fig. 1, och

Mykenska kulturen

). Vasernas former förfinades, och nya dekorationsmotiv upptogos: jämte spiralen och våglinjen rosetter, rankor, plantor, fiskar, koraller, delfiner, fåglar och äfven landtdjur, allt en tid framåt framställdt med frodig naturalism. Under det senare mykenska konstskedet förekom äfven människoframställning, bl. a. marscherande soldater (se fig. i

Hagia Triada

och

Mykenai

, fig. 2). Under tiden efter doriska vandringen uppblomstrade vastillverkningen på grekiska fastlandet och drefs på olika platser, med största framgång i Korint och i Aten. Från dessa hufvudorter exporterades vaser i stor mängd till andra länder. Till en början härskar dipylonstilen (se

Dipylon

med fig. och

Geometriska tidens stil

), som utmärkes för sin konsekvent genomförda linjeornamentik. Vasens hela yta upptas af linjer, kors, cirklar, enkla meandermönster samt af figurer eller djur, ordnade i bälten rundt om vasen och framställda silhuettaktigt i barnsligt schematisk simplifiering, de spinkiga figurerna liksom de ornamentala linjerna tecknade i mörkbrunt mot kärlets blekt gula ton. Stridsscener till lands och vatten, begafningsprocessioner med vagnar och sörjande framställas. Stilen visar varianter på olika orter; det mest betydelsefulla inslag får den i den påverkan från Österlanden, som gör sig gällande från början af 600-talet och som medför nya såväl figurala som ornamentala motiv. Lejon, tigrar, gaseller och fabeldjur, kraftigt tecknade, vandra eller springa rundt om vaserna, ordnade i bälten (se fig. 4). Människorna ha österländska typer, långa näsor och spetsigt skägg. De äro tecknade i profil, stelt och kantigt, i hvassa linjer. Nu börja mytologiens och hjältesagans typer framställas, Apollon, Artemis, Herakles; nu förekomma äfven jägare och figurer i språng eller i dans. Ytorna mellan figurerna utfyllas af stjärnor, rosetter, små spiraler, och kärlets stigning från foten karakteriseras genom en krans af upprättstående små blad. Under 500-talet aflöses den stränga geometriska stilen af den arkaiska eller de svarta figurernas stil. Den innebär ett friare dekorationssätt än det gamla; bildkompositionen koncentreras på en mindre del af kärlets yta och inramas af ornament, oftast ganska sparsamt. Figurerna stå som svarta silhuetter mot den rödgula bottnen; likväl hållas kvinnornas nakna kroppsdelar hvita (se fig. 5 samt

Olympiska spelen

, fig. 1, 2, 3, 7, 9). Från detta färgval öfvergår man mot slutet af samma årh. till ett h. o. h. motsatt: svart botten och röda figurer (fig. 6—13; figurernas röda färg här återgifven i hvitt; jfr äfven fig. 5 o. 6 i art.

Olympiska spelen

samt fig. i art.

Sirener

). De rödfiguriga vaserna beteckna höjdpunkten inom den antika vaskonsten, "den sköna stilens" skede. Nu finner man fullt utvecklad denna öfverraskande rikedom af former, denna klarhet i uppbyggandet, denna reda och bestämdhet i ornamentiken, som utgöra den antika keramikens utmärkande drag. Den tekniska behandlingen är förträfflig. Mot det djupt rödgula godset afsätter sig den glänsande svarta fernissan på ett verksamt sätt. Formen och profilen åskådliggöra kärlets ändamål. De stora förrådskärlen (stamnos, amfora m. fl.) och tillblandningskärlen (krater) skilja sig från öskärlen (hydria, aryballos) m. fl. och kannorna samt dryckeskärlen (skyfos, kantharos, kylix m.fl.; jfr

Dryckeskärl

). I resningen framhållas hvar för sig kärlets fot, buk, hals och mynning samt karakteriseras genom hvar sin grupp af ornament. En krans af upprättstående blad omger sålunda bukens nedre del och åskådliggör den uppåtsträfvande rörelsen. Buken omges af en gördel med figurframställningar af mytologiskt, historiskt eller genremässigt innehåll, stundom återgifvande populära konstverk. Denna gördel, det sammanhållande elementet, kantas af band med en löpande bladranka eller en "à la grecque". Halsen omges af ett band med omväxlande uppåt riktade och nedåt vända blad. Mynningen prydes med en krans af ut- eller nedböjda blad. Öfverallt skönjer man sträfvan att symboliskt åskådliggöra hufvudrörelsen hos de särskilda partierna. — Samtidigt förekomma bland vaserna äfven andra former, t. ex. höga, smala, flasklika (lekythos, användes mest för olja till offer på grafvar) med röda konturteckningar på hvit botten. I dylika figurer finner man lätta isättningar af skuggor och nyanser. Den äldre teckningsstilen med en enda genomgående färg för figurerna öfvergår mot slutet af 400-talet i ett mera fritt behandlingssätt med större målerisk rikedom och omväxling. Teckningen blir mjukare samt mera elegant och smidig, utan att förlora den uttrycksfulla och åskådligt återgifna rörelsen, som karakteriserar de bästa alstren af vasmåleriet i dess fulla blomstring. Stilens enkelhet går likväl förlorad, ju mera tekniken utvecklas. Motivkretsen har varit gudasagan och heroernas bragder och därjämte offer, sport, bad, toalettscener, skolscener, arbete i olika yrken — dessa motiv utgöra de mest intima dokument af grekiskt hvardagslif, som blifvit bevarade åt eftervärlden, liksom vasbilderna utgöra de enda bevarade alstren af grekiskt måleri, vittnesbörd om dess karaktär, naturiakttagelse och teknik. Motiv från i litteraturen omtalade väggmålningar, längesedan ödelagda, återkomma ofta i vasmålning och ge sålunda en föreställning om originalen. Under den alexandrinska tiden tillkomma familjära, idylliska och drastiska motiv, nymfer, eroter, satyrer framställas med förkärlek, men äfven på stora praktvaser ses i figurrik skildring bilder ur gudasagan och från dödsriket (jfr fig. i art.

Eleusinska mysterierna

och

Dareiosvasen

). Om de antika vasernas plats i det keramiska systemet se

Keramik

och

Terrakotta

. — I Stockholm finnas samlingar af antika vaser i Nationalmuseum och Tekniska skolan. Utmärkta samlingar finnas i Köpenhamns nationalmuseum, i Berlin, Paris, London, Petersburg och Neapel. Litteraturen om antika vaser är mycket rik. Bland nyare verk må nämnas Furtwängler och Loesche, "Mykenische thongefässe" (1879), och Furtwängler, Reichhold och Hausers praktverk "Griechische vasenmalerei" samt Dumont och Chaplain, "Les céramiques de la Grèce propre" (1881 ff.). En god öfverblick - väl illustrerad - ger E. Buschor, "Griechische vasenmalerei" (2:a uppl. 1914). Upk. (G—g N.) Mycken frihet i grundformer och dekoreringssätt råder i de vaser, som det österländska och nyare europeiska konsthandtverkst framställt af sådana olika material som metall (silfver, brons m. m.), cellemalj (se fig. 2 i art.

Emalj

), glas (se fig. 11, 20 o. 22 till art.

Glasfabrikation

; jfr ock fig. 2 där, den fornromerska Portlandvasen) samt framför allt porslin och fajans (se

Alhambra-vaser

med fig., pl. IV till art.

Japan

, fig. 11 o. 15 å färgpl. till art.

Keramik

, flera fig. å pl. V till art.

Kina

, fig. 4, 7 o. 8 å pl. till art.

Porslin

). Vasa