Feuerbach [fö'jer-]. 1.

Paul Johann Anselm von F.

, tysk rättslärd, f. 14 nov. 1775 nära Jena, d. 29 maj 1833 i Frankfurt am Main. Efter att i Jena ha studerat filosofi och rättsvetenskap samt föreläst det senare ämnet såsom professor vid universiteten i Jena, Kiel och Landshut fick han 1805 i uppdrag att författa en ny strafflag för Bajern och kallades därför till München såsom geheimereferendarie i justitiedepartementet samt utnämndes 1808 till geheimeråd. 1813 utkom den bajerska strafflagen, som i sin helhet är ett arbete af F. ensam -- ehuru utkastet visserligen vid revisionen, särskildt på grund af F:s motståndare Gönners inflytande, måste undergå icke få förändringar --, och som måste erkännas som ett, åtminstone för sin tid, framstående verk. Den har äfven, trots den opposition, för hvilken den senare varit utsatt, tjänat till förebild för en mängd andra tyska brottmålslagstiftningar intill midten af 1800-talet. F. blef 1814 vice president vid appellationsdomstolen i Bamberg och 1817 president i samma slags domstol i Ansbach, hvilket ämbete han innehade ända till sin död. 1821 reste F. i Rhenprovinserna, Belgien och Frankrike för att i praxis lära känna den franska rätten. - Genom sina skrifter och sin verksamhet utöfvade F. ett betydligt inflytande på rättsvetenskapens utveckling och bildade särskildt epok inom straffrätten genom sitt betonande af straffrättens positivitet samt nödvändigheten af att straffdomaren i sin verksamhet är bunden af lag. F. anslöt sig nämligen till och utbildade ytterligare den från Hobbes utgående riktning, enligt hvilken straffets egentliga ändamål är att afhålla andra än förbrytaren från straff (s. k. afskräckningsteori, se d. o.). Enligt F. ålägges straffet icke för att utkräfva hämnd af brottslingen eller förbättra honom, utan för att hålla det i lagen uttalade straffhotet vid makt; hvaraf följer, att en handling icke bör bestraffas, om icke lagen förut belagt den med straff. Denna sin grunduppfattning har han nedlagt i Die revision der grundsätze und grundbegriffe des peinlichen rechts (2 bd, 1799-1800). Afskräckningsteorien har efter F:s tid förlorat i betydenhet, framför allt emedan straffhotet icke har den allmänna betydelse för undertryckandet af brottsliga böjelser, som F. föreställde sig. Såsom F:s förnämsta vetenskapliga verk räknas dessutom Lehrbuch des gemeinen, in Deutschland gültigen peinlichen rechts (1801; 14:e uppl., utg. af K. J. A. Mittermaier, 1847), hvarjämte han gjort sig särdeles förtjänt om kriminalistiken och kriminalpsykologien genom sina arbeten Merkwürdige criminalrechtsfälle (1808; 3:e uppl. 1839), Actenmässige darstellung merkwürdiger verbrechen (1828; 3:e uppl. 1849), Kaspar Hauser. Beispiel eines verbrechens am seelenleben des menschen (1832) m. fl. Hans biografi (i form af bref och dagboksutdrag, uppsatser m. m.) utgafs 1852 af sonen Ludwig F. - F. hade fem söner, alla mer eller mindre framstående vetenskapsmän:

Karl Wilhelm

(f. 1800, d. 1834), matematiker,

Eduard August

(f. 1803, d. 1843), jurist,

Friedrich Heinrich

(f. 1806, d. 1880, filolog och skriftställare, som i religionsfilosofiska skrifter populariserade sin ryktbare broder

Ludwig Andreas

' läror (se F. 3), samt

Joseph Anselm

(se

F.

2). (N. S-g.) 2.

Joseph Anselm F

., den föregåendes äldste son, arkeolog, f. 1798, d. 1851 som professor i filologi i Freiburg, gjorde sig känd i synnerhet genom sitt arbete Der vaticanische Apollo (1833; 2:a uppl. 1855). F:s Nachgelassene schriften utgåfvos 1853, i 4 bd. 3.

Ludwig Andreas F

., den föregåendes broder, tysk filosof, f. 28 juli 1804 i Landshut, d. 13 sept. 1872 på Rechenberg vid Nürnberg, studerade i början teologi i Heidelberg; men intagen af Hegels lära reste han 1824 till Berlin för att höra honom och vände efter ett år ryggen åt teologien, af hvilken han ej mer kände sig tillfredsställd. 1828 blef han privatdocent i Erlangen, men måste till följd af den fientlighet, hvilken han såsom hegelian ådrog sig af åtskilliga professorer, 1832 lämna denna plats. Han drog sig då tillbaka till Ansbach, hvarifrån han förgäfves sökte professurer i Frankrike, Schweiz, Grekland och Berlin. 1837 gifte han sig och flyttade till den några mil från Ansbach belägna byn Bruckberg, och i denna landtliga afskildhet skref han sina flesta epokgörande skrifter. S. å. trädde han i förbindelse med Arnold Ruge och "Hallesche jahrbücher", i hvilka han fullbordade sin brytning både med teologien och hegelianismen. 1848 mottog han en inbjudning af studenter och arbetare att hålla föreläsningar i Heidelberg, men ehuru hans populära skrifter bidragit att sätta sinnena i en orolig rörelse, var hans eget deltagande i kampen dock endast ett rent teoretiskt, åskådande och åhörande. F. var en den djärfva tankens man, men ingalunda den råa handlingens, och filosofen fann därför den praktisk vordna revolutionens handlande personer lika mycket "under sitt mått" som den efterföljande reaktionens samt drog sig fördenskull missnöjd tillbaka till sin landtliga fristad. 1860 blef han emellertid nödgad att sälja sin egendom Bruckberg och flyttade då till Rechenberg. - Bland F:s skrifter märkas: Gedanken über tod und unsterblichkeit (1830; 3:e uppl. 1876, ånyo utg. 1903), Abälard und Heloise (1833; 4:e uppl. 1889), Darstellung der geschichte der neuern philosophie (2 bd, 1833-37), hvartill som bd 3 slöt sig Pierre Bayle (1838; i sekularuppl., se nedan, har Bolin försett denna skrift med en omfattande inledning 1905), Das wesen des christenthums (1841; 4:e uppl. 1883, ånyo utg. 1903), F:s hufvudarbete, Thesen zur reform der philosophie (1842), Grundsätze der philosophie der zukunft (1843), Vorlesungen über das wesen der religion (1851; ånyo utg. 1892), Theogonie oder von dem ursprung der götter nach den quellen des classischen, hebräischen und christlichen alterthums (1857; 2:a uppl. 1866), Gottheit, freiheit und unsterblichkeit vom standpunkte der anthropologie (1866; 2:a uppl. 1890). En samlad upplaga af hans verk utkom 1846-66 i 10 bd; sedan 1903 utgifves af A. V. Bolin och F. Jodl en sekularuppl. af F:s verk. F. gick med tiden så långt åt den hegelska skolans vänstra sida, att han bröt med hegelianismen och blef en af de förnämste målsmännen för den s. k. "Jung-hegelianismen". Sin största betydelse eger F. som religionsfilosof. Religionen är, enligt honom, blott ett uttryck för ett subjektivt behof hos människan, som i de religiösa föreställningarna objektiverar detta behof. I sin sanning fattad är all teologi antropologi, ty någon Gud finnes ej, utom i människan själf, i hennes behof och tankar. I sitt arbete "Das wesen des christenthums" gifver han i enlighet därmed en redogörelse för kristendomens innehåll, under opposition mot hvarje försök att referera de religiösa bestämningarna till ett verkligt öfversinnligt väsen. Kristendomens Gud är i själfva verket ingenting annat än människan, men befriad från de inskränkningar, som äro en följd af hennes individualitet. Denna befrielse vinner människan i den lidande, försakande kärleken, hvadan Guds uppenbarelse såsom människosläktets frälsare enligt kristendomen är den människoblifne, lidande Guden. Den mänskliga personlighetens behof af en annan person, hvilken hon med sin kärlek kan omfatta, är grunden till den kristna treenighetsläran. Särskild vikt lägges vidare på behofvet af ett kvinnligt moment i gudomligheten, hvilket den katolska kristendomen genom sin Mariakult sökt tillfredsställa. - Jfr A. V. Bolin: "Ludwig Feuerbach. Sein wirken und seine zeitgenossen" (1891) och de af densamme utg. "Ausgewählte briefe von und an F." (2 bd, 1904) med en det förra arbetet kompletterande biografisk inledning. L. H. Å.* 4.

Anshelm F

., son af F. 2, tysk målare, f. 12 sept. 1829 i Speier, d. 4 jan. 1880 i Venezia, studerade i Düsseldorf (1845-47), München och Antwerpen samt (1851-54) i Paris, där han var elev af Couture. Han målade på denna tid porträtt, naket, dekorativa bilder; af hans större målningar visar Hafis i vinstugan (1852, vackert komponerad) afgjord påverkan af Coutures målningssätt, medan den s. å. utförda Pietro Aretinos död med sina många figurer och sitt öfverflöd på stoff mera påminner om Delaroche. 1855 begaf han sig till Italien och vistades i Rom 1857-72. Där målade han romantiska och idylliska motiv sådana som Ariostos trädgårdar, Hafis vid brunnen, Lekande barn, Badande barn. En italiensk moder med sina barn m. fl. i sin gynnare Schacks galleri i München, där äfven En romarinna och Pietà (båda från 1863) finnas. Sökandet efter en stor och enkel stil uppenbaras i flera af dessa verk och har framför allt i det sistnämnda ledt till ett särdeles vackert resultat. F. vände sig ock till antika ämnen, förstod antikens anda liksom dess formlif klarare och djupare än flertalet af samtida konstnärer, sökte ett plastiskt formspråk, en stor stiliserad hållning, äfven i koloriten, lyckades ej alltid nå fram till harmoni, men åstadkom likväl intresseväckande och märkliga, i den samtida tyska konsten tämligen ensamstående verk. "Af alla tyska historiemålare i 19:e årh. är han den ende, hvars verk besitta verklig stil, äkta monumentalitet". Hans konst är alltigenom aristokratisk, detta i motsättning till Böcklins (denne var hans kamrat i Rom, och de båda påverkade då hvarandra ömsesidigt). Bland F:s mest betydande antika kompositioner äro Medeas flykt (skiss 1866 i Breslau, ofullbordad målning 1867 i Berlins nationalgalleri, fullbordad med ändrad komposition 1870 i München, Nya pinakoteket), Platons gästabud (1867, Karlsruhe, nytt exemplar, större och mera praktfullt och mera monumentalt hållet, 1873, Berlins nationalgalleri), Orfeus och Eurydike (ett af F:s bästa verk, 1869, museet i Hagen), den stolta, storslagna framställningen af Ifigeneia (1871, Stuttgart), Amasonslaget (ett utkast från 1869 i Berlins nationalgalleri, utfördt med ändrad komposition 1870-72, Nürnberg). Åren 1873-76 var F. professor i Wien och målade under detta skede Titanernas störtande (i olja 1874 i Nya pinakoteket, München, takmålning i aulan i Wiens universitet, aftäckt först 1893, sedan rummets dekorering i öfrigt blifvit fullbordad af andra målare). Det stilla, lugnt harmoniska och upphöjda var i själfva verket hans bästa område - i våldsamma, rörliga kompositioner som de sistnämnda kommer hans individuella läggning föga till sin rätt. Från hans sista år stammar den ofullbordade, i koloriten venezianska Konsert (1878, Berlins nationalgalleri). Bland hans verk äro för öfrigt att nämna den vackra, men föga själfständiga Madonna (1860, Dresdengalleriet), Paris' dom (Hamburg), själfporträtt (flera, i München, Berlin, det måleriskt bästa i Karlsruhes galleri), flera damporträtt, bland dem den själfulla bilden af hans styfmoder (1878). F. var föga uppskattad och föga förstådd af sin samtid. Hans riktning stod i skarp och oförsonlig motsats till de härskande strömningarna, till den historiska realism, som representerades af Piloty och dennes skola, och till Makarts yppiga och ytliga kolorism, som gaf Wienmåleriet dess karaktär. Hans syn på antiken var olik de erkända klassicisternas, han sökte antikens stilla lugn och jämvikt utan att efterbilda dess former. Man förebrådde honom hans taflors odramatiska innehåll, och man saknade där den germanska karaktär, som man på denna tid ville se, äfven i antika motiv. Sedan han brutit med grefve Schack, fann han ingen köpare i Tyskland, till museer sålde han summa två taflor - det är först efter hans död, gallerierna täflat om att tillegna sig hans kvarlåtenskap. Böcklins stigande rykte öppnade tyskarnas ögon för ädelheten och noblessen och för den starka och personliga konstnärliga viljan i F:s förnäma och tillbakadragna konst. Nu räknas han bland vägbrytarna inom den tyska konsten och står som klassicismens främste representant i det germanska måleriet. - Efter hans död utgaf hans styfmoder under titeln Ein vermächtniss von Anshelm Feuerbach hans bref, som väckte mycken uppmärksamhet (5:e uppl. 1902). Senare har en kritiskt sofrad samling af dessa bref, som nu egas af Berlins nationalgalleri, blifvit utgifven af K. Neumann 1904. Monografier ha utkommit af J. Allgeyer (1894) och T. Heyck (1905). sistnämnda år äfven "Aus A. F:s jugendjahre" af A. v. Deckelhäuser. 33 teckningar af F. utgåfvos i München 1888. G-g N. Feuillantklubben