Rosersberg, kungsgård och slott i Norrsunda socken, Stockholms län, vid Mälarens fjärd Skarfven och nära R. station på Stockholm--Uppsalabanan. Kungsgården, som disponeras af konungen, utgör med Viggeby kungsladugård 7 3/4 mtl och har en areal af 790 har. Tax.-värdet på kungsgården 127,400 kr., på kungsladugården 66,500 kr., på slottet 100,000 kr. och på skjutskolans byggnader 37,200 kr. (1914). Slottet, uppbyggdt af riksmarskalken grefve Gabriel Oxenstierna (d. 1673), men nu till det yttre mycket förändradt, ligger på en höjd med en öppen borggård framför. Fig. 1. Rosersbergs slott i nutiden. Själfva hufvudbyggnaden (fig. 1) har tre våningar. Borggården begränsas ytterst af två nästan kvadratiska paviljonger; till dessa sträcka sig de genom två korta, något lägre sidoutsprång med själfva slottet förenade båda tvåvåningsflyglarna, i hvilka de till statens därvarande skjutskola årligen kommenderade officerarna ha sin bostad. Parken är en af de största och vackraste i landet. Gården R. är sammanslagen af Norsa och Svartsätra. Det förra nämnes som herresäte år 1300, dock lydde en del redan 1275 under Sko kloster. Vid reformationstiden tillhörde en del den ätt, som i sitt vapen förde tre rosor, och denna del kom genom Gustaf Johanssons (Tre rosor) dotter Sigrids gifte med Bengt Gabrielsson Oxenstierna till dennes son riksskattmästaren grefve Gabriel Bengtsson Oxenstierna. Han tillbytte sig den andra delen af Norsa, som förr tillhört Sko, sedan indragits till kronan och därefter förlänats till enskilda, flyttade mangården till det ställe, där slottet nu är beläget, samt gaf gården namnet R. (efter sin moders släktnamn). Hans sonson riksmarskalken grefve Gabriel Oxenstierna byggde, som ofvan är nämndt, det nuv. slottet och omgaf det med präktiga trädgårds- och parkanläggningar. Fig. 2. Rosersbergs slott sådant det stod byggdt af Gabriel Oxenstierna, före Bengt Oxenstiernas restaureringsåtgärder. (Efter Sueciæ-verket.) Han och hans arfvingar pantsatte 1661, 1666, 1675 och 1677 R. till grefvinnan Katarina Stenbock (född De la Gardie), men grefve Gabriel Oxenstiernas broder kanslipresidenten grefve Bengt Oxenstierna igenlöste det 1682 och restaurerade slottet 1696--98 enl. ritningar af N. Tessin d. y. Efter Oxenstiernas död (1702) egdes R. af riksrådet grefve Johan Creutz, såldes 1741 till öfverstemarskalken grefve M. Jul. De la Gardies änka, grefvinnan Kat. Lillje, och egdes 1756 af konung Fredriks ryktbare gunstling frih. Erland Broman, hvars konkursmassa 1757 bortbytte godset mot Löfstaholm till Riksens ständer. Det skänktes af dem 1762 till hertig Karl af Södermanland (sedermera konung Karl XIII) och testamenterades af honom till Karl XIV Johan, med villkor att det skulle disponeras af hans änka, drottning Hedvig Elisabet Charlotta, hvilken dock afled s. å. som sin gemål (1818). Genom k. bref 22 okt. 1823 anslogs R. som änkesäte till drottning Desideria, hvilken innehade och bebodde det om somrarna till sin död, 1860, hvarefter det ej begagnats som lustslott. Karl XIII är egentligen den, som skapat det nuvarande R. Under de 56 år han innehade det vistades han ofta där och inrättade allt efter sin smak. De flesta möbler och konstverk, som förvaras där, äro från hans tid. Äfven Karl XIV Johan vistades där ofta om somrarna, i synnerhet i början af sin regering, och där utvecklades då ett synnerligen lysande societetslif. -- Slottet är besjunget af Snoilsky. B. S.* Roses de Provins