Brunelleschi [-le'ski],

Filippo di Ser

, florentinsk arkitekt, f. 1377 i Florens, d. där 1446. Han fick en vårdad uppfostran och studerade företrädesvis matematik och mekanik samt Dante och den heliga skrift, men hans böjelse för konsten tog snart ut sin rätt. Med faderns bifall ingick han först i guldsmedslära, men redan 1402 kunde han såsom bildhuggare uppträda i täflan med Ghiberti, då det gällde att pryda baptisteriet i Florens med en andra bronsdörr. Huru förtjänstfullt B. löste uppgiften, Isaks offrande (i bronsrelief), kan man ännu se af det i Florens förvarade arbetet. Men Ghiberti blef den segrande i täflingen, och denna motgång bidrog i väsentlig mån att rikta B:s intresse på en annan konstart: arkitekturen. (Längre fram, omkr. 1416, uppträdde han likväl ännu en gång som bildhuggare, då han, täflande med Donatello, skulpterade i trä den ädelt formbehandlade Kristus på korset, som nu finnes i S:ta Maria novella i Florens.) Kupolen af domen i Florens. I sällskap med Donatello begaf han sig ofördröjligen till Rom, där de båda vännerna till en början försörjde sig såsom guldsmeder, under det de med ifver studerade den eviga stadens antika ruiner, hvilka de noggrant uppmätte och aftecknade i de minsta detaljer. De följande åren, till 1415, tillbragte B. omväxlande i Rom och Florens och lade då grunden till sin storhet. När man hunnit så långt med domkyrkan i sistnämnda stad, att endast uppförandet af kupolen återstod, utlystes, 1418, en täflan för detta arbetes verkställande. B., som i Rom noga studerat de gamles konstruktionssätt (framför allt Panteons kupolbyggnad), framlade då sina förslag, till hvilka likväl ingen ville lyssna. En ny kongress af arkitekter sammanträdde 1420, och efter otaliga tvister och mycket bråk - den bekanta, sedermera på Columbus öfverförda anekdoten om ägget lär förskrifva sig från ett uppträde i denna församling - blef arbetet anförtrodt åt B., sedan ingen annan vågat åtaga sig detsamma. 1425 grep han sig an, och 1434 blef det djärfva företaget lyckligen fullbordadt. (Lanternan, efter hans ritning, blef likväl icke färdig förrän 1461.) Öfver en hög, åttkantig tambur uppstiger den smärta kupolen i elliptisk rundning och, här för första gången, med dubbel hvälfning, en inre och en yttre (skyddskupol). Denna kupolbyggnad, som blef förebilden till bl. a. Michelangelos ryktbara kupol på Peterskyrkan i Rom, har emellertid sin största betydelse i konstruktionen. Långt viktigare för arkitekturens utveckling blefvo B:s öfriga florentinska verk, i hvilka han förstod att med antikens tankar harmoniskt sammansmälta goda medeltidsmotiv och sina egna konstnärliga idéer. Också har han för dessa arbetens skull blifvit kallad den moderna byggnadskonstens grundläggare. Bland hans kyrkbyggnader i Florens, i hvilka han nyttjade den kupoltäckta centralbyggnaden för kapellartade verk och den treskeppiga kolonnbasilikan för större kyrkor, må nämnas Capella de' Pazzi (börjad omkr. 1420), den nya stilens första representant, S. Lorenzo, Maria degli angeli (centralbyggnad, ofullbordad) och S. Spirito (fulländad efter hans död). Af honom är äfven den eleganta kolonnhallen till hittebarnshuset vid Annunziata i Florens. På den florentinska palatsbyggnaden utöfvade B. ett genomgripande inflytande genom Palazzo Pitti, renässansens första stora palats och tillika världens sublimaste profanbyggnad. Äfven för måleriets utveckling blef han af stor betydelse, enär han var den förste, som uppställde fasta lagar för den perspektiviska teckningen. Slutligen må nämnas, att han gjorde sig ett namn jämväl som vatten- och fästningsbyggare. Till hans lärjungekrets hörde bl. a. Michelozzo di Bartolomeo, som troget gick i sin mästares fotspår, och den mer själfständige L. B. Alberti. R-n.* Brunel-skena