Ampère [ãpär]. 1.

André Marie A

., fransk matematiker och fysiker, f. 1775 i Lyon, d. 1836 i Marseille, gaf först enskild undervisning i sin födelsestad, blef sedan lärare vid centralskolan i Bourg, därpå professor i analys vid polytekniska skolan i Paris och slutligen professor i fysik vid Collège de France. -- A. gjorde sitt namn berömdt genom viktiga undersökningar på matematikens, mekanikens och fysikens områden och i synnerhet genom sin elektrodynamiska teori. Så snart Örsteds epokgörande upptäckt (1819), att en magnetnål devieras ur den magnetiska meridianen genom en med densamma parallellt löpande elektrisk ström, blef bekant i Frankrike, företog sig A. att genom experiment söka utröna orsaken till denna oväntade företeelse. Dessa ledde honom till upptäckten af en förut alldeles okänd inverkan af elektriska strömmar på hvarandra och af de lagar för denna inverkan, som innefattas under det gemensamma namnet

elektrodynamik

. Genom en snillrik hypotes öfver magnetismens väsende lyckades han ock till nämnda lagar hänföra såväl de fenomen, hvilka visa sig, när elektriska strömmar komma i grannskapet af magneter -- såsom vid det örstedska experimentet -- som ock den magnetiserande inverkan af en elektrisk ström på ett mjukt järnstycke i dess närhet. Dessa företeelser hafva fått namn af

elektromagnetism

. Såsom enkla korollarier ur de regler, hvilka A. uppställde för de elektrodynamiska och elektromagnetiska företeelserna, följa dessutom alla de verkningar, som en magnet utöfvar på ett mjukt järnstycke eller som två magneter utöfva på hvarandra. Äfven jordmagnetismens verkan på järn och stål blir därigenom förklarad. De berömdaste af A:s skrifter, som hafva afseende på denna del af fysiken, äro: Recueil d'observations électrodynamiques (1822), Exposé méthodique des phénomènes électrodynamiques (1823), Théorie des phénomènes électrodynamiques, uniquement déduite de l'expérience (1826) samt flere i "Annales de chimie et de physique" offentliggjorda afhandlingar. A. sysselsatte sig också med filosofiska undersökningar. Till dessa hör hans försök att systematisera alla vetenskaper, hvilket framställes i arbetet Essai sur la philosophie des sciences (1834). Se vidare Balson, "La vie et les travaux d'A. M. Ampère" (1886). R. R.* 2.

Jean Jacques Antoine A

., den föregåendes son, fransk historieskrifvare och filolog, f. 1800 i Lyon, drefs af vetgirighet att besöka en mängd olika länder, hvilkas kultur han skildrade med fantasimänniskans blick och forskarens grundlighet. Efter resor till Italien, Tyskland, Sverige, Norge och Danmark (hvaraf frukten blef arbetet Littératures et voyages, 1833; 3:e uppl. 1863), höll han från 1830 litteraturhistoriska föreläsningar och blef 1833 professor i fransk litteratur vid Collège de France. Sedermera bereste och skildrade han Grekland, Levanten och Amerika. Under andra kejsardömet lefde A. i frivillig landsflykt, mest i Rom. Död 1864 i Pau. Han var från 1847 ledamot af Franska akademien. -- A:s numera icke så litet föråldrade arbete Histoire littéraire de la France avant le 12:me siècle (3 bd, 1840; 3:e uppl. 1871), jämte flere i samma art gjorde epok i franska litteraturhistorien genom att införa en verkligt historisk och sundt kritisk uppfattning. Viktigast bland hans senare arbeten är L'histoire romaine à Rome (4 bd, 1856--64; 3:e uppl. 1872--74), en i högsta grad lefvande skildring, som tvifvelsutan öfvat inflytande på metoden i V. Rydbergs "Romerska kejsare". A:s lefnad har tecknats af Tamisier (1864), Polo (s. å.) och Potton (1867). E. F-T. Ampère-hvarf