Proces s nyilašiovcami

Proces s nyilašiovcami bol proces s 5 funkcionármi a aktívnymi členmi bývalej maďarskej fašistickej strany Nyilaskeresztes párt konaný 23.26. marca 1959 v Košiciach. Obžalovaní Ladislav Daraboš, Július Kalas, Július Körössy, Karol Murša a Zoltán Ruszinyak v Košiciach a okolí (po Viedenskej arbitráži išlo o súčasť Maďarska) od 15. októbra 1944 do 18. januára 1945 zavraždili alebo sa podieľali na vraždách vyše 500 ľudí (rasovo prenasledovaných, ilegálnych pracovníkov, komunistov, partizánov, vojakov odmietajúcich bojovať proti Červenej armáde) a do koncentračných táborov poslali 1 200 ľudí. Súd odsúdil Ladislava Daraboša a Júliusa Körössyho na trest smrti. Zvyšným trom obžalovaným bol vymeraný nepodmienečný trest odňatia slobody v rozmedzí 20-25 rokov. Hoci páchatelia boli objektívne zodpovední za svoje zločiny a nešlo o klasický politický proces s vynútenými výpoveďami a dopredu pripraveným scenárom, o treste rozhodovali orgány KSČ a preto býva radený k politicky manipulovaným procesom.

Vojnové udalosti v Košiciach
Mesto Košice s okolím pripadli po Viedenskej arbitráži Maďarsku. S výnimkou ojedinelého náletu 26. júna 1941 bolo mesto ušetrené až do mája 1944, kedy medzi dňami 15. máj až 2. jún odišlo z mesta 5 transportov s 15 807 Židmi do Osvienčimu. 

15. októbra 1944 bol po nevydarenom pokuse o kapituláciu Maďarska Miklós Horthy prinútený abdikovať a zostavením novej vlády poveril vodcu fašistickej strany Šípových krížov () Ferenca Szálasiho. Následné Szálasiho kroky viedli k upevneniu moci NKP v Maďarsku a k prehĺbeniu spojenectva s nacistickým Nemeckom. Rovnako ako materská organizácia aj košické vedenie NKP prevzalo moc. Bolo vyhlásené stanné právo a polovojenské Oddiely maďarskej straníckej služby () v nasledujúcich dňoch obsadili kľúčové úrady a košické podniky. Trestom smrti bola postihovaná akákoľvek „nepriateľská“ činnosť, organizácia partizánskych skupín alebo ukrývanie zbraní. Stovky obyvateľov Košíc boli deportované do koncentračných táborov. Najvyššiu mieru násilia dosiahla vláda NKP v Košiciach na prelome rokov 1944 a 1945, kedy došlo k hromadnej poprave niekoľkých desiatok partizánov na Soroške v novembri 1944 a Čermeľskom údolí v decembri 1945, zastrelenie 16 osôb pri Ťahanovskom tuneli alebo verejnú popravu 12 osôb, ktoré boli obesené na Hlavnej ulici v Košiciach v januári 1945. Väzni mali na hrudi nápisy ako „som zbeh“, „som komunista“, „som partizán“, „som Žid“. Do oslobodenia Košíc nyilašiovci popravili okolo 530 ľudí a vyše 1200 odvliekli do koncentračných táborov.

17. januára 1945 vyhlásil župan Gabriel Gyarmathy z obavy pred postupujúcou sovietskou armádou evakuáciu Košíc, pričom užšie vedenie NKP opustilo Košice o deň neskôr, 18. januára, kedy boli zároveň Košice oslobodené.

Prvé procesy v roku 1947
Prvé procesy s nyilašiovcami prebehli hneď po vojne v rámci tzv. „retribúcie“. 
Jeden z členov NKP Ladislav Daraboš bol zadržaný americkou armádou v Nemecku a odtiaľ bol vydaný 11. septembra 1946 do Československa, kedy bol vzatý do väzby Riaditeľstva národnej bezpečnosti v Plzni a prevezený do Košíc. Súdený bol podiel na vláde NKP v Košiciach, vyšetrovanie však nepreukázalo jeho zodpovednosť za konkrétne prípady násilia. Ladislav Daraboš bol odsúdený rozsudkom Okresného ľudového súdu v Košiciach zo dňa 16. decembra 1947 za spoluprácu s fašistickými okupantmi, pre spôsobenie protiprávnej ujmy z dôvodu rasovej príslušnosti a pre schvaľovanie a propagáciu činnosti kolaborantov k trestu odňatia slobody v dĺžke 15 rokov a na konfiškáciu majetku. Rozsudok stanovil, že Ladislav Daraboš strávi sedem rokov vo väzení a osem rokov v pracovnom tábore. Časť trestu si odpykal v Leopoldove a časť v Ostrove pri Karlových Varoch. Už v júli 1948 požiadal o udelenie milosti, žiadosť však bola zamietnutá. Nakoniec bol Darabošovi na základe rozhodnutia prezidenta z 29. februára 1956 odpustený zvyšok trestu. Po prepustení z väzenia sa Ladislav Daraboš vrátil do Košíc. Zamestnanie našiel ako strojný zámočník pri Inžinierskych stavbách Košice.

Július Körössy ušiel do Maďarska. V Československu bol v neprítomnosti odsúdený za spoluprácu s fašistickými okupantmi, pre spôsobenie protiprávnej ujmy z dôvodu rasovej príslušnosti tiež k trestu odňatia slobody v dĺžke 15 rokov a na konfiškáciu majetku. Takisto mu nebol dokázaný priamy podiel na vraždách. Trest si neodpykal, do Československa vydaný nebol. 

Obnova konania v roku 1958
K obnove trestného konania došlo v apríli 1958 na základe nových svedeckých výpovedí. Vyšetrovaní boli Ladislav Daraboš, Zoltán Ruszinyak, Štefan Čaji, Pavol Škuta, Karol Murša a Július Kalász. Československé orgány požiadali aj o vydanie Júliusa Körössyho z Maďarska, k čomu došlo v októbri. Súdny proces bol organizovaný ako verejný. Ešte pred jeho začatím bol na samostatné prerokovanie vylúčený prípad Pavla Škutu a Štefana Čajiho. V ich prípade išlo totiž o prípady s menšou trestnou činnosťou, a preto panovala obava, že by mohlo byť narušené vyznenie a dopad samotného procesu. Krajská prokuratúra totiž u obvinených počítala s vynesením najvyšších trestov. Hlavné pojednávanie sa konalo 23.26. marec 1959 na Krajskom súde v Košiciach.

Ladislav Daraboš
Krajský súd v Košiciach zrušil Darabošov pôvodný odsudzujúci rozsudok bývalého Okresného súdu v Košiciach. Ladislav Daraboš bol vzatý do väzby a vyšetrovaný pre trestný čin vojenskej zrady podľa § 6 ods. 1 zákona č. 50/1923 Zb. Svedkovia, ktorí neboli počas prvého vyšetrovania vypočutí, zhodne uviedli, že Ladislav Daraboš ako člen NKP zatýkal osoby a zúčastňoval sa výsluchov, počas ktorých bil a týral zadržaných a vymáhal na nich priznanie. Daraboš na začiatku vyšetrovania priznal „iba“ osobnú účasť na vraždách bývalých košických predstaviteľov László Tosztu a Kocky a svoj podiel na spolurozhodovaní o osudoch osôb zatknutých NKP, avšak odmietal, že by sa popráv priamo zúčastnil. Postupom času svoje výpovede menil a okrem iného priznal, že strieľal do ľudí v Čermeľskom údolí alebo na brehu rieky Hornád. Výpovede svedkov potvrdili osobný podiel Ladislava Daraboša na popravách. Obžaloba preto okrem trestného činu vojenskej zrady obsahovala aj obvinenie z trestného činu spolupáchateľstva na mnohonásobnej vražde podľa §6 a §216 ods. 1 a 2 písm. a) a c) Trestného zákona č. 86/1950 Zb. Podľa nej bolo v uvedenej dobe, aj na základe rozhodnutia Ladislava Daraboša, zavraždených najmenej 470 osôb a na 1 200 osôb bolo deportovaných do koncentračných táborov. Za priamej účasti Ladislava Daraboša potom malo byť zastrelených viac ako 100 osôb."

Július Körössy
Krajský súd v Košiciach zrušil Körössyho pôvodný odsudzujúci rozsudok bývalého Okresného súdu v Košiciach. Körössy bezprostredne po vzatý do väzby pripúšťal podiel na popravách pri Ťahanovskom tuneli, no odmietal, že by strieľal aj on. O niekoľko dní zmenil výpoveď a pripustil streľbu, ako aj účasť na verejnej poprave na hlavnej ulici v Košiciach, kde príslušníci NKP obesili 12 osôb na stromoch a pouličných lampách. Priznal účasť na „akciách“ v Herľanoch a Čermeľskom údolí, no trval na tom, že na popravy len dozeral a streľby sa nezúčastnil. Obžaloba ho vinila z vrážd takmer 20 osôb a súd počas konania došiel k záveru, že Körössy bol bezprostredne činný pri 42 vraždách a pri ďalších 53 vraždách zaisťoval priestor.

Zoltán Ruszinyak
Obžalovaný Zoltán Ruszinyak sa zúčastnil vrážd najmenej 130 osôb a sám zavraždil do 30 ľudí.

Politbyro KSČ
Vo februári 1959 prerokovávalo prípad politbyro ÚV KSČ, ktorému bola predložená správa o trestnej činnosti Ladislava Daraboša a Zoltán Ruszinyaka, ktorá predpokladala udelenie trestu smrti práve týmto dvom obžalovaným. Nie je jasné, kedy došlo k zmene, ale nakoniec bol trest smrti vynesený nad Júliusom Körössym, ktorý na rozdiel od Ruszinyaka neprejavil ľútosť a svoju trestnú činnosť zapieral. Súd navyše konštatoval, že Körössy bol v Maďarsku odsúdený za trestný čin proti socialistickej výstavbe Maďarska (na dva roky pre zavinenie požiaru z nedbalosti), zatiaľčo Zoltán Ruszinyak bol v minulosti viackrát vyznamenaný za svedomitú prácu. 

Rozsudok
Súd odsúdil Ladislava Daraboša a Júliusa Körössyho na trest smrti. Zvyšným obžalovaným bol vymeraný nepodmienečný trest odňatia slobody v rozmedzí 20-25 rokov.

Všetci odsúdení okrem Zoltána Ruszinyaka sa proti rozsudku odvolali. Najvyšší súd dňa 7. mája 1959 všetky odvolania zamietol. Prostredníctvom svojich obhajcov podali Daraboš a Körössy žiadosti o milosť k prezidentovi republiky, ktoré však boli vtedajším prezidentom Antonínom Novotným rovnako zamietnutá. 

Trest smrti bol na Ladislavovi Darabošovi vykonaný dňa 29. júla 1959 o 12. hodine a 8. minúte v pražskej pankráckej väznici, prítomný lekár pplk. Václav Straka vyhlásil, že smrť nastala o 12. hodine a 19. minúte. Poprave bol prítomný aj sudca Dr. Juraj Vieska, prokurátor Dr. Vlastimil Haneška a náčelník väznice kpt. Otto Tvrz. 12:35 bol popravený Július Körössy, pričom smrť bola konštatovaná 12:45. 

Hodnotenie
Od trestnej činnosti nyilašiovcov do vynesenia rozsudkov smrti pre Daraboša a Körössyho uplynulo viac ako 14 rokov. Odsúdenie na trest smrti po takej dlhej dobe bolo odôvodneným vyústením vojnových udalostí, ktoré v čase konania retribučného procesu v roku 1947 neboli bezpečne zistené a preukázané. Navyše skutky, ktorých sa odsúdení dopustili, si v ničom nezadali s krutosťou nemeckých nacistických jednotiek. Nakoľko však o trestoch rozhodovalo politbyro ÚV KSČ a v priebehu jeho rozhodovania došlo k prehodnoteniu trestnej činnosti Zoltána Ruszinyáka a namiesto neho bol na trest smrti odsúdený Július Körösy, proces býva radený k politicky manipulovaným procesom.

 Poznámka 

 Referencie 

 Pozri aj 
 Nyilašiovské represálie v Košiciach
 Zoznam osôb popravených z politických dôvodov v komunistickom Československu

Kategória:Dejiny Česko-Slovenska
Kategória:Dejiny Slovenska
Kategória:Dejiny práva
Kategória:Komunizmus na Slovensku
Kategória:Košice
Nyilašiovci
Kategória:Súdne procesy