Podvod

Podvod je vo všeobecnosti vnímaný ako úmyselné oklamanie s cieľom vlastného prospechu alebo poškodenia iného.

Podvod predstavuje právne relevantnú skutočnosť, s ktorou rôzne právne poriadky (či právne predpisy v rámci jedného právneho poriadku) spájajú rôzne právne následky. Hoci je niekedy ako trestný čin definovaný samotný podvod, často tvorí len prvok iných trestných činov. Okrem verejnoprávnej regulácie má spáchanie podvodu následky aj v súkromnoprávnej rovine.

Falšovanie a podvádzanie pri vedeckom výskume sa označuje ako vedecký podvod.

 Slovenské právo 
V slovenskom trestnom práve je podvodné konanie súčasťou viacerých základných skutkových podstát trestných činov. Trestný zákon výslovne upravuje trestný čin „podvodu“ (§ 221 TZ) a štyri nadväzujúce špeciálne skutkové podstaty úverový podvod (§ 222 TZ), poisťovací podvod (§ 223 TZ), kapitálový podvod (§ 224 TZ) a subvenčný podvod (§ 225). Tieto skutkové podstaty sú vo vzťahu k podvodu vo vzťahu špeciality (t.j. špeciálnejšia úprava má prednosť pred všeobecnejšou).

Okrem toho upravuje Trestný zákon trestný čin podvodného úpadku (§ 227 TZ) a daňový podvod (§ 277a TZ). Podvodné (respektíve klamlivé, ľstivé) konanie je však relevantné aj pri iných skutkových podstatách, ako napríklad pri prevádzkovaní nepoctivých hier a stávok (§ 229 TZ), poškodzovanie cudzích práv (§ 375 TZ), manipulácii s trhom (§ 265a TZ), obchodovaní s ľuďmi (§ 179 TZ), poškodzovaní spotrebiteľa (§ 269 TZ), obchádzaní brannej povinnosti (§ 381 TZ) či vyhýbaní sa výkonu civilnej služby (§ 384, 385 TZ).

Okrem toho Trestný zákon pozná osobitný spôsob spáchania trestného činu ľsťou, „ak bol spáchaný s využitím omylu, ktorý páchateľ vyvolal, alebo s použitím úskoku“ (§ 122 ods. 6 TZ), pričom spáchanie trestného činu ľsťou, v prípade ak lesť nie je súčasťou skutkovej podstaty, predstavuje závažnejší spôsob spáchania trestného činu (§ 138 písm. f).

V slovenskom Občianskom zákonníku pojem „podvod“ nie je výslovne upravený či spomínaný. Klamlivé konanie za účelom vlastného prospechu, však môže mať určité následky, ako napríklad odporovateľnosť právneho úkonu (§ 42a OZ) či neplatnosť právneho úkonu. Podľa § 49a OZ: „Právny úkon je neplatný, ak ho konajúca osoba urobila v omyle vychádzajúcom zo skutočnosti, ktorá je pre jeho uskutočnenie rozhodujúca, a osoba, ktorej bol právny úkon určený, tento omyl vyvolala alebo o ňom musela vedieť. Právny úkon je takisto neplatný, ak omyl táto osoba vyvolala úmyselne. Omyl v pohnútke nerobí právny úkon neplatným“. Podobne v rámci úpravy urovnania (§ 586 ods. 1) „Omyl o tom, čo je medzi stranami sporné alebo pochybné, nespôsobuje neplatnosť dohody o urovnaní. Ak však omyl bol vyvolaný ľsťou jednej strany, môže sa druhá strana neplatnosti dovolať.“ Podvodné konanie môže byť relevantné tiež pri náhrade škody (napríklad pri predzmluvnej zodpovednosti, ak jedna strana klamlivo vzbudzuje u druhej oprávnenú dôveru v uzavretie zmluvy, no neskôr zmluvu bezdôvodne odmietne uzavrieť, čím druhej strane vznikne škoda).

 Trestný čin podvodu 
Základná skutková podstata podvodu je upravená v § 221 ods. 1 TZ:

„Kto na škodu cudzieho majetku seba alebo iného obohatí tým, že uvedie niekoho do omylu alebo využije niečí omyl, a spôsobí tak na cudzom majetku malú škodu, potrestá sa odňatím slobody až na dva roky.“

Záhora uvádza, že : „Pri podvode sa poškodenému neodníma vec proti jeho vôli, ako je to pri krádeži, ale poškodený vec sám dobrovoľne páchateľovi dá alebo dovolí, aby si ju vzal. Protiprávnosť konania páchateľa spočíva v tom, že toto odovzdanie veci je zapríčinené buď páchateľovou aktívnou činnosťou spočívajúcou v uvedení poškodeného do omylu, alebo nečinnosťou, ktorá spočíva vo využití omylu inej osoby.“

 Referencie 

 Ďalšia literatúra 


 Iné projekty 


Kategória:Trestné činy