Generálne velenie ozbrojených síl južného Ruska

Generálne velenie ozbrojených síl južného Ruska (rusky: Особое совещание при Главкоме ВСЮР Osoboye soveschaniye pri Glavkome ВСЮR) bol administratívny orgán v južnom Rusku v rokoch 1919 a 1920, ktorý vykonával vládne funkcie na území kontrolovanom vojskami Dobrovoľníckej armády ruského Bieleho hnutia a Ozbrojenými silami južného Ruska.

 Politická štruktúra 
Predchodcom Generálneho velenia bola Politická rada (Политический совет; Političeskij sovet) zriadená v decembri 1917. V roku 1918 sa v dôsledku rastúceho územia spadajúceho pod kontrolu Dobrovoľníckej armády stala otázka civilnej správy naliehavejšou. 31. augusta 1918 bolo zriadené Generálne velenie pod vedením generála Michaila Vasilieviča Alexejeva. Funkcie Generálneho velenia boli objasnené 3. októbra 1918. Veliteľom Dobrovoľníckej armády mal byť predseda Generálneho velenia, ktoré malo slúžiť ako poradný orgán pre vedúceho. 8. októbra 1918, po smrti generála Alexejeva, bola úloha najvyššieho vodcu zverená generálovi Antonovi Denikinovi. Predsedami velenia boli Abram Dragomirov (október 1918 – september 1919) a Alexander Lukomskij (september – december 1919). Hlavné veliteľstvo bolo zrušené 30. decembra 1919 Denikinom a nahradené vládou hlavného veliteľa ozbrojených síl južného Ruska (Правительством при Главнокомандующем Р'm'mstvo pristvo) Glavnokomanduyushchem VSYuR) a v marci 1920 juhoruská vláda.

 Ozbrojené sily južného Ruska 
Ozbrojené sily južného Ruska boli zjednotenými silami bieleho hnutia na juhu Ruska.

8. januára 1919 boli vytvorené Ozbrojené sily južného Ruska, ktoré zahŕňali Dobrovoľnícku armádu a Donsku armádu. Následne zahŕňali Krymsko-azovskú armádu, sily Severného Kaukazu a Turkestánsku armádu.

Do októbra 1919 mala armáda 150 000 vojakov, z ktorých 48 000 bolo jazdcov. Briti dodali 280 000 pušiek, 4 898 guľometov, 917 kanónov, 102 tankov, 194 lietadiel, 1 335 automobilov, 112 traktorov a to, čo sa stalo známym ako Wrangelove námorníctvo. 

V máji 1919 Denikin reorganizoval Ozbrojené sily južného Ruska. Vladimir Maj-Majevskij prevzal velenie nad Dobrovoľníckou armádou, predtým známou ako Kaukazská dobrovoľnícka armáda. Sidorin prevzal velenie nad Donskou armádou, zatiaľ čo Wrangel prevzal velenie nad Kaukazskou armádou, ktorá sa skladala prevažne z kubánskych kozákov.

Kaukazská armáda sa rozpustila 29. januára 1920 a nahradila ju krátkodobo fungujúca Kubánska armáda. Vojská Kubánskej armády sa nakoniec vzdali 18. – 20. apríla 1920 Červenej armáde. Dobrovoľnícka armáda existovala od 22. mája 1919 do 26./27. marca 1920, keď boli zvyšné jednotky evakuované z Novorossijska na Krym. Väčšina z nich sa tam potom spojila s Wrangelovými silami.

Začiatkom apríla 1920 Anton Denikin, vrchný veliteľ OSJR, delegoval všetky právomoci na Pjotra Wrangela, ktorý prevzal velenie nad tzv. Ruskou armádou, ktorá zahŕňala všetky zostávajúce jednotky OSR po jej porážke na Severnom Kaukaze.

 Referencie 

Kategória:Ruská občianska vojna