Antiglaukomatikum

Antiglaukomatikum je liečivo na zníženie zvýšeného vnútroočného tlaku. Antiglaukomatiká sú liečivá využívané v očnom lekárstve v terapii glaukómu (zeleného zákalu). Majú rôzny mechanizmus účinku, ako je napríklad zníženie tvorby vnútroočnej tekutiny alebo zvýšenie jej vstrebávania. Väčšina týchto liečiv má podobu kvapiek, ktoré sa aplikujú do spojovkového vaku. Glukóm je sprevádzaný vnorením papily zrakového nervu, znížením citlivosti sietnice na svetlo, zhoršením zorného poľa. 

Za účinnú terapiu glaukómu sa považuje pokles vnútroočného tlaku aspoň o 33 %. Liečba glaukómu je celoživotná a symptomatická.

 Historický vývoj antiglaukomatík 
Medzi najstaršie antiglaukomatiká patria anticholinergiká, ktoré sa začali využívať už v 80. rokoch 19. storočia. V 50. rokoch 20. storočia sa začali využívať neselektívne sympatomimetiká a inhibítory karboanhydrázy, v 70. rokoch 20.storočia sa v oftalmológii začali využívať betablokátory, ktoré sú dnes najvyužívanejšími antiglaukomatikami. V 80. rokoch 20. storočia sa začal využívať timolol zo skupiny betablokátorov. V 90. rokoch 20. storočia sa začali využívať selektívne α-agonisty. V nástupom nového milénia sa začali využívať analógy prostaglandínov.
+AntiglaukomatikáAnticholínergikáatropínLiečivá znižujúce tvorbu a zvyšujúce odtok komorovej tekutinySympatomimetikábrimonidínLiečivá znižujúce tvorbu komorovej tekutinyInhibítory karboanhydrázyacetazolamidbrinzolamiddorzolamidBetablokátorytimololbetaxolollevobunololkarteololLiečivá zvyšujúce odtok komorovej tekutinyAnalógy prostaglandínovlatanoprostbimatoprosttravoprosttafluprostParasympatomimetikápilokarpínkarbacholfyzostigmínHyperosmotické látkymanitolglycerol

 Liečivá zvyšujúce odtok komorovej tekutiny 
K liečivám zvyšujúcim odtok komorovej tekutiny patria parasympatomimetiká, analógy prostaglandínov a hyperosmotické látky.

 Parasympatomimetické antiglaukomatiká 
Parasympatomimetiká, ako fyzostigmín, karbachol a pilokarpín, spôsobujú miózu s myopizáciou oka, spazmus musculus ciliiaris, ktorý vedie na bolesti oka. Ďalej vyvolávajú kataraktu a bolesti hlavy. Parasymaptomimetické antiglaukomatiká sú liekom prvej voľby u glaukómu s uzavreným uhlom. Podávajú sa každých 6 až 8 hodín.

 Antiglaukomatické analógy prostaglandínov 
Analógy prostaglandínov sa podávajú vo forme očných kvapiek iba raz denne, pretože ich účinok je dlhodobý. Podporujú odtok komorovej tekutiny z vnútra oka najmä uveosklerálnou cestou a v menšej miere aj trabekulárnou sieťovinou. Ich výhodou oproti parasymaptomimetickým antiglaukomatikám je nižšie riziko systémových nežiaducich účinkov, pričom sa však vyskytujú lokálne nežiaduce účinky ako zmeny sfarbenia dúhovky v dôsledku podpory syntézy melanínu v melanocytoch, ktoré sa nachádzajú v stróme dúhovky. Ďalej vyvolávajú pocit cudzieho telesa v oku, zvýšené prekrvenie spojovky (začervenanie oka), zvýšený rast rias.

 Antiglaukomatické hyperosmotické látky 
Hyperosmotické látky vyvolávajú prechod vody cez membrány oka do krvi. Využíva sa glycerol, ktorý sa podáva vo forme perorálneho roztoku. Druhou možnosťou je použitie intravenóznej infúznej aplikácie manitolu. Tieto osmoticky aktívne látky vyvolávajú rýchle zníženie vnútroočného tlaku pri angulárnom glaukóme. K nežiadúcim účinkom patrí polyúria u intravenózne podaného manitolu alebo hnačka u perorálne podaného glycerolu.

 Liečivá znižujúce tvorbu komorovej tekutiny 
K liečivám znižujúcim tvorbu komorovej tekutiny patria betablokátory a inhibítory karboanhydrázy.

 Antiglaukomatické betablokátory 
K antiglaukomatickým betablokátorom patrí kardioselektívny betaxolol a neselktívne betablokátory ako karteolol, levobunolol a timolol. Neselektívne betablokátory blokujú β2 receptory v oku, čím navodzujú vezokonstrikciu a nižší krvný prietok, čo vedie na nižšiu tvorbu komorovej tekutiny filtráciou krvi do komory. Kardioselektívny betablokátor betaxolol sa používa hlavne u astmatikov, pretože nehrozí konstrikcia dýchacích svalov vedúca na astmatický záchvat.

 Antiglaukomatické inhibítory karboanhydrázy 
Karboanhydráza je enzým, ktorý syntetizuje hydrogenuhličitanový anión z oxidu uhličitého a vody, ten je spolu s katiónmi vodíka a sodíka transportovaný z ciliárnych výbežkov do zadnej komory. Dôsledkom je, že v komorovej tekutine je vyšší osmotický tlak ako v krvi a tak dochádza ku prestupu vody do oka, čo zvyšuje vnútroočný tlak. Inhibícia karboanhydrázy tak vedie na pokles osmotického tlaku v komore, zníženie prestupu vody do oka a následné zníženie vnútroočného tlaku.
náhľad|acetazolamid

 Perorálne antiglaukomatické inhibítory karboanhydrázy 
Acetazolamid je perorálne podávaný antiglaukomatický inhibítor karboanhydrázy vo forme tabliet, ktorý je neselektívnym betablokátorom. Ďalším je diklofenamid.
náhľad|brinzolamid
náhľad|248x248bod|dorzolamid

 Topické antiglaukomatické inhibítory karboanhydrázy 
Brinzolamid a dorzolamid sú selektívne antiglaukomatické inhibítory karboanhydrázy, ktoré sú selektívne voči karboanhydráze typu II. Podávajú sa vo forme očných kvapiek. K nežiaducim účinkom patrí začervenanie a pálenie očí.
náhľad|brimonodín

 Liečivá znižujúce tvorbu a zvyšujúce odtok komorovej tekutiny 
K liečivám znižujúcim tvorbu a zvyšujúcim odtok komorovej tekutiny patrí brimonidín, čo je selektívne sympatomimetikum pre α2 receptory. Podáva sa lokálne. Má rýchly nástup účinku a kombinuje sa s betablokátormi a analógmi prostaglandínov.

 Referencie 

 Pozri aj 

 glaukóm
 oftalmologikum

Kategória:Oftalmológia
Kategória:Liečivá