Škandinávska vojna (1675 – 1679)

Škandinávska alebo Skånská vojna bol ozbrojený konflikt v rokoch 1675 až 1679 a to medzi Dánsko-Nórskou personálnou úniou na jednej strane a Švédskym impériom a jeho spojencom, Francúzskym kráľovstvom pod korunou kráľa Ľudovíta XIV., na strane druhej na pôde Škandinávie.

Konflikt prebiehal súbežne v čase Francúzsko-nizozemskej vojny v rokoch 1672 až 1679 a to na území západnej Európy. Škandinávska vojna začala ako ozbrojený konflikt práve v tom čase, keď dánsky kráľ mal za cieľ opätovne dobyť provinciu Skåne, ktorú ešte jeho predchodca, kráľ Frederik III., stratil počas Druhej severskej vojny v rokoch 1655 až 1660.

 Pred búrkou 
Bližšie informácie v hlavnom článku: Francúzsko-nizozemská vojna

Dňa 28. júna roku 1675 došlo k vojenskému víťazstvu brandenburského vojska v sile 15 000 mužov nad švédskou armádou v počte 11 000 vojakov v bitke pri Fehrbelline. V náročnej a krvavej bitke, ktorú najviac sťažila hmla, prekvapivo zvíťazila takticky slabšia brandenburská armáda pod velením kurfista Fridricha Viliama I. Brandenburského.

Práve vtedy, keď švédska armáda utŕžila drvivú porážku od brandenburského kurfistu a jeho vojsk, vyhlásil dánsky kráľ novú vojnu švédskemu panovníkovi. V skutočnosti išlo o severné bojisko lenže na druhej strane dánska historiografia nazvala tento vojenský stret ako skånskou vojnou (skånske krig), pričom ho považovala za konflikt dánsko-švédsky.

 Vzplanutie vojnového plameňa 
Skånská vojna sa dôsledne rozhorela na mnohých frontoch. Dánskemu kráľovi a jeho armádam išlo hlavne o zisk území, ktoré musel v rámci mieru ešte z roku 1658 odstúpiť Švédskemu impériu. Dánske vojská tak museli pre zisk stratených území napadnúť juhošvédske provincie na severe terajšieho Nemecka, čím by sa pominulo švédske vojenské nebezpečenstvo z juhu.

Dánske vojská v spojenectve s brandenburskými oddielmi ale aj naverbovanými vojakmi z Brunšvicka-Lünenburska úspešne opanovali severonemecké državy Švédskeho impéria.

Zároveň to bolo taktiež nórske vojsko, ktoré však úspešne dobylo iba časť lénneho územia Bohuslan.

 Súperenie severských síl na mori 

 Bitka pri ostrove Öland (1. jún 1676) 
Dňa 1. júna roku 1676 došlo k námornej bitke medzi spojenými vojskami Dánsko-Nórska spolu a Nizozemska na jednej strane a Švédskeho impéria na strane druhej pri ostrove Öland vo vodách Baltského mora.

Švédske vojenské loďstvo pod velením admirála, baróna Lorenza Creutza, malo k dispozícii 26 radových lodí a fregát, 14 menších lodí a 13 transportných lodí, ktoré mali v sebe až 2 200 diel. Cieľom admirála bolo podniknúť vojenskú inváziu na dánskom ostrove Sjaelland.

Dánsko-Nórska personálna únia mala spolu s Nizozemskom pripravených 15 dánskych a 10 holandských radových lodí, 10 fregát a 12 menších lodí spolu s 1 700 delami. Velenia sa chopil admirál menom Cornelis Tromp.

V čase približne jedenástej hodiny dopoludnia sa udialo to, že dánsko-holandský voj, ktorému velil admirál Niels Juel, začal streleckú paľbu z vlajkovej lode Churprindsen. Dánski a nizozemskí vojaci tak v zápale odvahy proti švédskej armáde spôsobili také rozrušenie, dôsledkom čoho vznikla škára medzi loďami admirála Jueala a Trompa.

Zástupca švédskeho admirála Creutza, admirál Claes Uglla, navrhol odrezať protivníkov predný voj. Švédsky admirál Creutz napokon súhlasil a vydal rozkaz pre vykonanie obratu švédskych lodí. Lode však plávali pod silným vetrom tak rýchlo, že bolo potrebné zmenšiť oplachtenie. Admirál Creutz to však jasne zamietol.

Následne silný náraz vetra potopil jeho vlajkovú loď so 124 delami. V čase, keď bola loď takmer na dne mora, vybuchol pušný prach, ktorý spôsobil to, že práve švédska vojnová loď s troma palubami vyletela do vzduchu. Z posádky, ktorá mala spolu 820 námorníkov, prežilo iba 41. Padol taktiež švédsky generál Creutz.

Velenie po utopenom admirálovi prevzal do rúk švédsky admirál Uglla na lodi Svärdet. Nizozemský admirál Tromp však zakročil streľbou smerom do muničnej komory samotnej lode Svärdet, čím došlo k jej potopeniu.

Po takomto vojnovom fiasku sa švédske vojnové lode začali sťahovať preč z vôd v blízkosti ostrova. Vojenská porážka armád Švédskeho impéria vo vodách Baltského mora tak odvrátila jeho plán pre vylodenie útok smerom na mesto Kodaň.

náhľad|Bitka pri ostrove Öland (1676) na maľbe od Clausa Møinichena.

 Bitka pri ostrove Møn (31. máj až 1. jún 1677) 
V máji roku 1677 odplávali tri radové lode a 6 obchodných na čele so švédskym admirálom Erikom Carlssonom Sjöbladom smerom z Göteborgu s cieľom vykonať diverzné akcie na dánskom pobreží. Po tomto akte plánoval admirál to, aby švédske vojnové loďstvo odplávalo späť do prístavu mesta Štokholm. Admirála a jeho vojnové lode však zdržalo bezvetrie v blízkosti pobrežia na severe terajšieho Nemecka.

Dňa 30. mája roku 1677 došlo k nečakanému prekvapeniu samotného admirála tým, že ho náhle dobehli dánske vojnové lode pod velením admirála Nielsa Juela. Ďalší deň došlo k prvým paľbám z diel dánskych lodí smerom do švédskych uprostred večera pri ostrove Møn.

Počas nočných hodín sa vojenská posádka zo švédskej lode Wrangels Pallats vzdala dánskym vojakom z lode Enighed. Boj však pokračoval taktiež uprostred rána dňa 1. júna toho istého roku. Dánski vojaci využili výhodu situácie, počas ktorej začal fúkať silný vietor. Práve to bol dôvod prečo napokon dobehli švédske vojenské lode, ktoré boli na ústupe. Po tomto akte sa ich zmocnili a švédskych vojakov odzbrojili a zajali. Švédske vojenské námorníctvo stratilo osem lodí. Do mesta Štokholm sa vrátila iba jedna radová loď a dve fregaty. Padlo až 1 500 švédskych vojakov. Dánsky kráľ mal všetky lode pokope.

náhľad|Bitka pri ostrove Møn (1677) na maľbe od Christiana Mølsteda.

 Bitka v zátoke Køge (1. júl 1677) 
Švédsky kráľ menom Karol XI. napokon rozhodol o tom, že vojnové loďstvo samotného impéria musí odvrátiť prehru z vôd pri ostrove Öland. Stalo sa tak, keď došlo k uvedomeniu, podľa ktorého bolo jasné, že Švédske impérium stratilo kontrolu nad vodami Baltského mora.

Nový admirál menom Henrik Horn velil sile, ktorá predstavovala 18 radových lodí, 12 fregát, 6 branderov a 12 ozbrojených transportných lodí. Zároveň mal k dispozícii až 1 792 diel a 8 260 vojakov na palubách. Proti nemu stála dánska armáda už bez akýchkoľvek spojencov na čele s admirálom Nielsom Juelom. Jej sila predstavovala 16 radových lodí, 9 fregát s 1 372 delami, dva bandery a takmer 7 menších lodí. Na palube dánskych vojnových lodí bolo pripravených až 6 500 ozbrojencov.

Ráno, dňa 1. júla roku 1677, keď obidve znepriatelené armády boli blízko seba pri ostrove Sjaelland, dánski vojaci napokon zaútočili. Dánskym vojakom sa následne podarilo zničiť 6 švédskych banderov. Dánsky admirál však prikázal vykonať obrat, podľa ktorého zamierili jeho lode smerom do zátoky Køge. Tá bola známa vďaka tomu, že sa tam vyskytovalo dosť plytčín. Švédsky admirál menom Henrik Horn prenasledoval Juelove lode, pričom dôsledne sa jeho loď Draken ocitla na plytkej vode, čím padla do pasce.

Admirál Horn sa následne rozhodol tak, aby jeho hlavnú loď chránili námorníci zo šiestich radových a s ďalšími vyrazil smerom za dánskym admirálom Juelom. Dánski vojaci však po krátkom čase úspešne ukoristili loď Draken. Dve z lodí sa im podarilo ovládnuť a zvyšné štyri napokon ako ukoristené premiestnili smerom do Sundského zálivu. Švédski vojaci bojovali tak úmorne, v dôsledku čoho sa boj zmenil na boj medzi jednotlivými loďami. Počas poludnia vydal admirál Horn rozkaz urobiť obrat smerom na východ Baltského mora smerom k mestu Bornholm. Zlyhal však vtedy, keď mal v pláne vytvoriť bojovú zostavu. Jeho lode, ktorým velil, sa napokon rozpŕchli. Dve z nich skončili ako potopené a posádka jednej sa vzdala dánskym vojakom. Zvyšnú časť švédskych lodí prenasledovali dánski vojaci až do prístavu Ystad. Švédski vojaci následne odišli do základne v Dalare. Dánski ozbrojenci sa vrátili späť do Kodane. Švédske straty predstavovali až 20 zničených vojnových lodí. Padlo 3 000 vojakov. Dánska armáda prišla o 350 vojakov. Štyri radové lode skončili ako ťažko poškodené. Dve z nich sa navyše ďalší deň potopili. Bola to najväčšia víťazná bitka dánskych armád vo vodách mora, ktorú vydobyli bez inej zahraničnej podpory.

náhľad|Bitka v zátoke Køge (1677) na maľbe od Clausa Møinichena z roku 1686.

 Epilóg vojny a konečný mier 
Zdĺhavý boj sa napokon skončil vojenskou porážkou dánskych armád a následne uzavretím mieru vo Fontainebleau. Podľa jeho podmienok získalo Švédske impérium späť pod svoju vládu všetky územia späť a spolu s provinciou Skåne.

 Referencie 

 Literatúra 
 RYNIEWICZ, Zygmunt. (2020). Lexikón námorných bitiek. Bratislava: PERFEKT, a.s. ISBN 978-80-8046-979-5.
 SKŘIVAN, Aleš et al. (1994). Kapitoly z dějin mezinárodních vztahů 1648 - 1914. Praha: Institut pro středoevropskou kulturu a politiku. ISBN 80-85241-57-9.
 SKŘIVAN, Aleš. (2002). Lexikon světových dějin 1492 – 1914. Praha: Vydavatelství Aleš Skřivan ml. ISBN 80-86493-06-7.

 Pozri aj 
 Zoznam vojen
 Dánsko-švédske vojny
 Francúzsko-nizozemská vojna
 Dánsko-Nórsko
 Švédske impérium

 Iné projekty 

 Zdroj 
 BUSCK, Steen - POULSEN, Henning. (2007). Dějiny Dánska. Praha: Nakladatelství Lidové noviny. ISBN: 978-80-7106-908-9.

Kategória:Dejiny Dánska
Kategória:Dejiny Nórska
Kategória:Dejiny Švédska