Si-an H-6

Si-an H-6 () je čínsky strategický bombardér schopný niesť konvenčné aj jadrové zbrane. Ide o verziu sovietského bombardéru Tupolev Tu-16, ktorý sa v Číne vyrábal na základe licenčnej zmluvy. 

 Vývoj 
Vo februári 1954 yaviedlo sovietske letectvo moderný startegický bombardér Tupolev Tu-16, ktorý poháňali dva prúdové motory Mikulin RD-3M. O toto lietadlo čoskoro prejavila yáujem Čína, ktorá v septembri 1957 uzavrela so Sovietskym zväzom licenčnú zmluvu na výrobu Tu-16. Na základe tejto zmluvy dostala Čína dva sériové bombardéry Tu-16 ako vzorové lietadlá a na ďalšie dve lietadlá boli dodané diely spolu s potrebnou technickou dokumentáciou. Tieto diely slúžili na zaškolenie čínskych technických tímov pri montáži prvých exemplárov.

V roku 1959 odišiel zo ZSSR do Číny veľký technický tím, aby pomohol s nastavením sériovej výroby. Úrad pre letecký priemysel určil, že na výrobe lietadiel Tu-16 sa budú podiľať dva závody v Charbine a Si-ane. V máji 1959 sa v závode v Charbine začala montáž prvých dvoch bombardérov, ktorých diely boli vyrobené ešte v Sovietskom zväze. Prvý čínsky Tu-16 bol zostavený za iba 67 dní (v období od 28. júna do 3. septembra). Svoj prvý let uskutočnil 27. septembra 1959 a v decembri toho istého roku bol odovzdaný čínskemu letecctvu.

V roku 1961 sa Úrad pre letecký priemysel rozhodol presunúť všetku výrobu Tu-16 do továrne v Si-iane, aby sa závod v Charbine mohol plne sústrediť na výrobu námorných hliadkovacích lietadiel SH-5. Presun výroby sa uskutočnil v rokoch 1962 – 1964. Čínska licenčne vyrobená verzia Tu-16 bola krátko označovaná ako Feilong-201 (Lietajúci drak-201), ale v roku 1964 bola premenovaná na H-6. Motory RD-3M-500 boli vyrábané na základe licencie v továrni v Si-iane a niesli označenie WP-8.

V roku 1964 začal závod používať nové výrobné metódy, ktoré sa líšili od tých sovietskych (vrátane výbušného tvarovania a epoxidových foriem namiesto kovových). Prvý drak lietadla zostavený výlučne z čínskych dielov bol dokončený v októbri 1966, čo bolo o rok skôr oproti pôvodnému plánu. V decembri 1968 podstúpil statické skúšky vo Výskumnom ústave pre analýzu konštrukcií lietadiel.

Dňa 24. decembra 1968 prvý sériovo vyrábaný bombardér H-6 vyrobený v Si-ane vzniesol prvýkrát do vzduchu. Posádke velil skúšobný pilot Li Yuanyi a Xu Wenhong bol kopilotom. Následne sa v Číne rozbehla plnohodnotná sériová výroba H-6.

Hlavným dôvodom, prečo zavedenie výroby H-6 v Číne trvalo tak dlho, bola dezorganizácia čínskeho leteckého priemyslu spôsobená „kultúrnou revolúciou“. Počas presunu výroby z Charbinu do Si-anu sa stratilo veľa technickej dokumentácie a jej obnova zabrala pomerne veľa času.

Londýnsky inštitút pre strategické štúdie odhaduje, že do roku 1987, kedy bola výroba prerušená, bolo vyrobených približne 120 bombardérov H-6 v rôznych verziách. Výroba však bola o niekoľko rokov neskôr obnovená.

 Popis 
Štandardný H-6 mal dĺžku  a výšku  s rozpätím krídel . Maximálna vzletová hmotnosť je , pričom bombardér môže niesť zbrane s maximálnou hmotnosťou . Maximálny náklad paliva bol . H-6 dosiahol maximálnu rýchlosť 1 014 km/h (630 mph) vo výške 6 250 m (20 500 stôp), cestovnú rýchlosť 786 km/h alebo Mach 0,75 a prevádzkový dostup 13 100 m. Dolet bol 6 000 km a bojový rádius bol 1 800 km.

 H-6A 

Ešte predtým, ako bola výroba H-6 plne spustená, sa v Si-ane začala modifikácia lietadla Tu-16 zostaveného zo sovietskych dielov na nosič čínskej atómovej bomby pod kódovým označením „Misia 21-511“. Pumovnica bola tepelne izolovaná a klimatizovaná, aby poskytovala správne prostredie pre jadrové zbrane, bol upravený systém na uvoľnenie bômb a bolo nainštalované potrebné monitorovacie a záznamové zariadenie pre jadrové testy. Toto lietadlo bolo v podstate ekvivalentom sovietskeho Tu-16A. Práce na úprave dohliadal Li Xiphu.

Modifikované lietadlo bolo prototypom jadrového lietadla H-6A. 14. mája 1965 toto lietadlo, ktoré riadil Li Yuanyi, úspešne vykonalo tretí čínsky jadrový test, keď zhodilo 20-kilotonovú atómovú bombu nad jadrovým testovacím polygónom Lop Nor v západnej Číne. Posádka lietadla za túto misiu získala kolektívne vládne vyznamenanie. 29. septembra 1969 bombardér H-6 zhodil prvú čínsku termonukleárnu bombu so silou 3 000 kiloton.

 H-6D (H-6 IV, B-6D) 

V roku 1975 sa začali práce na verzii lietadla H-6A s údernými protilodnými raketami pre PLANAF. Nosič s označením H-6D (pôvodne H-6 IV) bol vybavený systémom navádzania rakiet, automatizovaným navigačným systémom a novým prehľadovým radarom typu 245 v výrazne zväčšenom radome s plochým dnom, ktorý bol prepojený s navádzacím systémom rakiet. V nadmorskej výške 9 000 m dokázal radar detekovať hladinový cieľ s radarovým prierezom 7 500 m2 z maximálnej vzdialenosti 150 km. Krídla boli zosilnené pre prepravu dvoch protilodných striel s plochou dráhou letu YJ-6L, ktoré boli zavesené na pylónoch pripomínajúcich pylóny sovietskeho útočného raketového lietadla Tu-16KSR-2.

Raketa vzduch-zem YJ-6L (exportné označenie C-601, kódové označenie NATO CAS-1 Kraken) bola vyvinutá v Číne na základe protilodnej strely HY-2 pre lode/pevninu – kópie sovietskej rakety P-15 dodanej Číne koncom 50. rokov 20. storočia. Raketa bola poháňaná raketovým motorom na kvapalné palivo a vybavená 513 kg vysokovýbušnou hlavicou; mala dolet 120 km a rýchlosť Mach 0,8. H-6D si údajne zachovala aj schopnosť horizontálneho bombardovania.

Prvý let experimentálnej H-6D sa uskutočnil 29. augusta 1981 so Zhai Xijie na kapitánskom sedadle. Prvý štart prístrojovej skúšobnej rakety YJ-6L nasledoval 6. decembra; všetky štyri testy inertných rakiet boli údajne úspešné. Testovací program lietadla a komplexu ASM ako celku bol ukončený ostrými testami rakiet koncom roka 1983. V decembri 1985 bol nový protilodný komplex uvedený do služby Námorného letectva Ľudovej oslobodzovacej armády.

V máji 1985 bol H-6D so svojimi raketami C-601 vystavený na Parížskej leteckej výstave.

Neskôr bol YJ-6L nahradený modernejšou raketou YJ-61 (C-611) s doletom 200 km. Exportná verzia H-6D bola označená ako B-6D; štyri kusy boli dodané do Iraku.

Rozmery H-6D boli identické s rozmermi štandardného bombardéra a výkon bol podobný. Rozdiely zahŕňali znížený prevádzkový dostup na 12 000 m.

 Špecifikácie 
 Technické údaje 
 Posádka: 4
 Dĺžka: 
 Rozpätie: 
 Výška: 
 Plocha krídel: 
 Hmotnosť prázdneho lietadla: 
 Vzletová hmotnosť: 
 Pohonná jednotka: 2 × prúdový motor Mikulin RD-3M
 Ťah bez zapnutej forsáže: 93,16 kN (každý motor)

 Výkony  
 Maximálna rýchlosť: /h
 Cestovná rýchlosť: /h (Mach 0.75)
 Dolet: 
 Akčný rádius: 
 Dostup: 
 Plošné zaťaženie: 460 kg/m²
 Pomer ťah/hmotnosť: 0,24

 Výzbroj 
 7× kanón AM-23 kalibru 23 mm (6 v troch streleckých vežiach, 1 vpredu)
 Rakety vzduch-zem: 
 KD-63
 CJ-10
 CJ-20
 Protilodné strely: 
 YJ-6L
 YJ-12

 Používatelia 
 Súčasní používatelia 
 Čína
Vzdušné sily Čínskej ľudovej oslobodzovacej armády

 Bývalí používatelia 
 Egypt
Vzdušné sily Egyptu

 Irak
Vzdušné sily Iraku

 Referencie 

Kategória:Čínske vojenské lietadlá
Kategória:Lietadlá Si-an
Kategória:Bombardovacie lietadlá 50., 60. a 70. rokov