Prosfora

Prosfora (z ) je chlieb z pšeničného kysnutého cesta a kruhovitého tvaru používaný v byzantskej Božskej liturgii.

 Terminológia 
V starogréckom jazyku malo slovo prosfora viacero významov: „obeta“ (v zmysle obetného daru, ale aj obyčajného daru), „prírastok“, „pokrm“ (alebo niečo ponúkané na jedenie) a podobne. Kresťania tieto významy prevzali, ale pod vplyvom Biblie začal do popredia vystupovať  význam obety. Okrem všeobecného významu obety či prinesenia Bohu sa v Septuaginte slovom označujú konkrétne „predkladné chleby“, čo mohlo ovplyvniť aj prenesenie tohto pomenovania na eucharistické chleby.náhľad|Prosfory|vľavo

Do 4. storočia sa termínom označoval ako samotný obrad liturgie ako celok, tak aj Sväté Dary. Svätý Ján Damascénsky nazýva prosforou chlieb a víno prinášané Bohu pred ich posvätením. Pomenovanie sa v prameňoch definitívne ustálilo od 11. storočia.

 Výroba a podoba 
náhľad|Forma na prosforu gréckeho typu
náhľad|Výroba prosfory
Prosfora sa pečie výhradne z kysnutého cesta, ktoré obsahuje len štyri zložky: pšeničnú múku, vodu, soľ a kvások. Prosfora je dvojdielna: spodná časť má tvar bochníka, na ňu sa pred pečením pripevní horná časť v podobe placky, na ktorú sa otlačí pečať. Táto duálnosť má symbolizovať dvojitú (boho-ľudskú) podstatu Ježiša Krista .

Bohoslužobný poriadok predpokladá, že pečať má tvar kríža a iniciály IC XC NI K A („Ježiš Kristus víťazí“). Na počesť Presvätej Bohorodičky sa prosfory pečú aj s pečaťou s monogramom ΜΡ ΘΥ („Matka Božia“). Pri vedľajších prosforách sa pripúšťa aj používanie iných pečatidiel s vyobrazeniami svätých. V súčasnej gréckej praxi je bežné používanie veľkej prosfory, na ktorej je hneď päť pečatí.

Osoby, ktoré pečú prosforu bývajú nazývaní prosfornia. Majú to byť členovia Cirkvi vedúci príkladný kresťanský život.

Vo farskej cirkvi sa pri pečení prosfory často striedajú ženy; v kláštoroch túto úlohu často prideľuje igumen (opát alebo abatyša) jednému alebo viacerým mníchom s cnostným životom. Je bežné, ale nie nevyhnutné ísť na spoveď pred pečením prosfory a pečenie sa často deje ráno počas pôstu.

 Liturgické používanie 
Pri vykonávaní proskomidie (predliturgickej prípravy chlebu a vína v chráme na prothesis) sa z prosfory buď obradne vyreže stredná časť v tvare kocky, ktorá sa ako Baránok použije na prijímanie. Skutočnosť, že sa obrad nekoná nad celou prosforou, ale nad vnútornou časťou z nej vyňatou, poukazuje na to, že Bohu sa má prinášať to najlepšie.

Niekedy sa vyberajú aj malé časti v tvare trojuholníkových pyramídok z prosfory na počesť Bohorodičky, svätých a na spomienku živých i zosnulých (tieto prosfory niekedy prinášajú samotní veriaci). Pri veľkom počte mien na spomínanie prax pripúšťa vyberanie celkom malých spomienkových čiastočiek. Po skončení liturgie sa prosfory rozdávajú veriacim a jedia sa ako svätenina. Dnes sa prosfora zvyčajne požíva povinne nalačno, kedysi sa táto požiadavka vzťahovala iba na antidóron.

 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Eucharistia
Kategória:Liturgia