Protipartizánska jednotka Josef

Protipartizánska jednotka Josef (alebo ) bola špeciálna protipartizánska jednotka pravdepodobne zriadená na Slovensku 6. októbra 1944. Bola súčasťou SS-Stíhacieho zväzu Slovensko (). Veliteľom jednotky bol SS-Obersturmführer Dr. Walter Pawlofski, rodák z Horného Benešova, absolvent pražskej filozofickej fakulty nemeckej univerzity. Jeho zástupcom bol SS-Untersturmführer Ing. Kurt Werner Tutter, pražský rodák, strojný inžinier (po vojne v službách Štátnej bezpečnosti, pôsobil ako agent v Západnom Nemecku). Jednotka sa dopustila vojnových zločinov v Šípkove a vypálila obce Ploštinu a Prlov. 

História jednotky
Jednotka bola určená predovšetkým na diverzné a spravodajské úlohy v tyle nepriateľa. Bola zložená väčšinou zo slovenských Nemcov, príslušníkov nemeckej domobrany (tzv. Heimatschutz Slowakei), ale aj Slovákov, predovšetkým z členov Hlinkovej mládeže. Špeciálny výcvik prebiehal spočiatku v Sekuliach a od 5. do 30. októbra 1944 spoločne s jednotkou Edelweiss v Rohožníku pri Malackách. Príslušníci používali civilný odev na simuláciu partizánskeho života a slovenskej armádnej uniformy. Zoznam príslušníkov oddielu číta 102 osôb a je doložený z archívu. Po výcviku pri Malackách bolo podľa archívneho údaja dobre vycvičených asi 80 Slovákov tejto skupiny. Od februára 1945 nedokončili v okolí Zvolena spravodajskú operáciu Schwein a následne operáciu Stier a ďalšie nepodarené záškodnícke akcie.

Jednotka prestrojená za partizánov a povstaleckých vojakov zavraždila  v Šipkove v dňoch 8.13. novembra 1944 celkom 22 ľudí. 8. novembra 1944 zavraždila 4 partizánov a 7 civilistov na samote Lupenice. Ďalší siedmi civilisti boli zabití 10. novembra výbuchom nastraženej míny pri otváraní Bučkovej koliby na Lupeniciach, keď prišli vziať mŕtvoly spoluobčanov. 13. novembra bola obec Šípkov jednotkou Josef prepadnutá a v tzv. „Židovni“ boli upálení ďalší 4 civilisti.

Vraždenie pokračovalo v Nemečkoch, Zlatníkoch a na zvolenskom Pustom hrade. Tu príslušníci jednotky podnikli protipartizánsku výpravu do obce Bacúrov, kde zaistili Štefana Kučeru, Jána Hardíka (príslušníka 2. čs. parabrigády), neznámeho muža, ženu a maloleté dievča. Pri spiatočnej ceste zastrelili na úteku Štefana Schneidera. Zajatci boli popravení umiestnením náloží na krky a ich odpálením. Jednotka Einheit Josef povraždila na Slovensku preukázateľne najmenej 44 ľudí, ktorí skončili v piatich masových hroboch.

V marci 1945 sa jednotka zložená prevažne zo Slovákov premiestnila do oblasti Púchova do obce Streženice. Odtiaľ bola vyslaná čata na infiltráciu partizánskeho odboja na slovenskomoravskom pohraničí. Od 20. marca do 3. apríla bola jednotka premiestnená do Třešti pri Jihlave, kde pôsobila proti partizánom. Potom sa jednotka Einheit Josef rozdelila na tri časti. Jedna čata (asi 20 až 25 osôb) sa premiestnila na Moravu do kaštieľa vo Vizoviciach. Ďalšia čata zostala v Třešti a zvyšok bol odvelený do Prahy. Vo Vizoviciach už bola oveľa početnejšia jednotka SD ZbV 31 Obst. Ericha Wieneckeho, s ktorou spoločnými silami vypálili 19. apríla Ploštinu a 23. apríla Prlov. Aj tu si získala jednotka Jozef povesť svojou neľudskou bezohľadnosťou, krutosťou a beštialitou na civilnom obyvateľstve.

Veliteľom roty bol český por. SS Valko, jeho zástupcom a veliteľom prvej čaty slovenský por. SS Mattel. Druhú čatu viedol nemecký čatár Max Roschik a ďalšej čate velil čat. Barčay Albrecht. Po vypálení Prlova bola čata Einheit Jozef dislokovaná vo Vizoviciach dňa 25. apríla 1945 rozpustená.

Od januára 1945 sa obnovili školiace diverzantské kurzy v Sekuliach, prvý turnus sa uskutočnil v dňoch 15. január20. február, druhý kurz sa uskutočnil na prelome februáramarca so slávnostným sľubom vernosti 14. marca 1945. Vek absolventov kurzu z radov Hlinkovej mládeže bol 16 až 20 rokov.

Po presune jednotky do Vizovíc bolo v dňoch 5. až 24. apríl vyslaných na Slovensko 7 skupín „Werwolfov“, ktorí mali zahájiť za frontom partizánsku vojnu. Väčšina členov týchto skupín, ako aj ostatných absolventov kurzu bola zajatá a mnohí si odpykávali tresty v ruských gulagoch.

Retribučné súdy
18. septembra 1945 žiadalo Povereníctvo SNR pre veci vnútorné prostredníctvom ministerstva zahraničných vecí ČSR Sovietsky zväz o vydanie odvlečených členov jednotkyúčastníkov kurzu Hlinkovej mládeže v Sekuliach z dôvodu vyšetrovania vypálenia Ploštiny. Sovietsky zväz na žiadosť nereflektoval.

V umení
Vypálenie Ploštiny zvečnil v románe Smrť sa volá Engelchen slovenský spisovateľ Ladislava Mňačka, ktorý bol v čase udalostí partizánom brigády Jána Žižku.

 Poznámka 

Referencie

 Zdroj 

Kategória:Nemecké vojenské jednotky druhej svetovej vojny
Josef