Demokratická škola

Demokratická škola je alternatívna škola, ktorá spĺňa nasledujúce kritériá:
náhľad|Summerhill - najstaršia známa Demokratická škola

 Výuka je dobrovoľná. Štúdium je samoriadené a prebieha bez učebných osnov.
 Škola je v čo najväčšej možnej miere riadená priamou demokraciou - študenti a učitelia majú  rovnaký hlas pri rozhodovaní.
 Študenti môžu slobodne tráviť čas podľa vlastného uváženia, pokiaľ neporušujú pravidlá stanovené školskou komunitou.

Koncept demokratického vzdelávania sa v demokratických školách zavádza do praxe a vytvára prostredie pre samovzdelávanie - autodidaktiku. 

Termín prvýkrát použila Demokratická škola v Hadere v roku 1987. 

 Definícia 
Všeobecná definícia demokratickej školy neexistuje. Všetky demokratické školy sa však vyhýbajú vynucovaniu akýchkoľvek povinností alebo nevyžiadaného hodnotenia vzdelávacieho procesu svojich žiakov, t. j. podporujú samostatné učenie a sú riadené demokraticky. Riadiacim orgánom je spravidla školská rada. 

Európska organizácia EUDEC uvádza tri základné charakteristiky demokratických škôl:

 Pevné základy v kultúre hodnôt rovnosti a spoločnej zodpovednosti.
 Kolektívne rozhodovanie, kde majú všetci členovia komunity, bez ohľadu na vek alebo status, rovnaké slovo pri dôležitých rozhodnutiach: školské pravidlá, učebné osnovy, projekty, prijímanie zamestnancov a dokonca aj rozpočtové záležitosti.
 Samostatné objavovanie; študenti si vyberajú, čo sa učia, kedy, ako a s kým sa to učia. Učenie sa môže diať v triede alebo mimo nej: hrou, ako aj klasickým štúdiom. Kľúčové je, aby učenie vychádzalo z vnútornej motivácie študentov a sledovalo ich záujmy. 

 Typické znaky 

 Žiadne známky ani externé hodnotenie.
 Veková diverzita naprieč študentským zborom.
 Žiadne všeobecné ani povinné učebné osnovy.
 Dobrovoľná účasť na vyučovaní. 
 Samoregulácia prostredníctvom demokratických orgánov, ako sú školské zhromaždenia a Výbor pre riešenie sporov; dodržiavanie ľudských práv, najmä rovnosti medzi učiteľmi a študentmi.
 Pozitívny postoj k rôznorodosti študentov.
 Pravidelne zvolávanie školských zasadnutí ako najvyššieho orgánu školy.
 Voľný pohyb po celom areáli školy.
 Zápis 15 až 150 študentov, vo výnimočných prípadoch aj viac.
 Hra sa vo všetkých vekových skupinách považuje za pozitívnu.



 Zasadnutia školy 
Väčšina demokratických škôl organizuje týždenné školské zasadnutia, ktoré sú prístupné pre všetky deti a dospelých. Niektoré školy nemajú pravidelný harmonogram školských zasadaní, ale zvolávajú ich vždy, keď je to potrebné. 

O všetkých záležitostiach týkajúcich sa školy sa rozhoduje spoločne – od prijímania nových zamestnancov, zavádzanie alebo rušenie pravidiel, financií až po dianie počas školského dňa. Každý má rovnaký hlas bez ohľadu na vek. Zasadnutiu zvyčajne predsedá študent; účasť je zvyčajne dobrovoľná. 

Školské zasadnutie je najvyšším rozhodovacím orgánom v škole.

Niektoré demokratické školy majú zakladateľov alebo riaditeľov, ktorí si vyhradzujú právo mať konečné slovo v určitých záležitostiach. Taktiež nie každé školské zasadnutie môže rozhodovať o finančných otázkach alebo bezpečnostných pravidlách.

Zatiaľ čo vo väčšine škôl, najmä v Sudbury Schools, sa rozhodnutia prijímajú jednoduchou väčšinou prítomných, v niektorých školách sa vyžaduje kvalifikovaná väčšina. Iné školy, ako napr. Sociokratické školy a niektoré centrá agilného vzdelávania sa snažia dosiahnuť konsenzus. 

Na školskom zasadnutí má hlas študenta rovnakú váhu ako hlas učiteľa. 

Základným princípom školských zasadnutí je myšlienka, že „tí, ktorých sa rozhodnutie týka, rozhodujú“. Rodičia majú teda v Sudbury Valley škole slovo pri rozhodovaní o školskom poplatku. V záležitostiach týkajúcich sa školského života však toto právo nemajú. 

Väčšie školy a školy Sudbury často delegujú právomoci školského zasadnutia na výbory, t. j. pracovné skupiny zriadené školským zasadnutím. 

 Triedy 
Vyučovanie v demokratických školách je nepovinné. V Sudbury Valley škole je dobrovoľná dokonca aj prítomnosť v priestoroch školy 

Príprava na získanie diplomu sa v jednotlivých krajinách značne líši. Summerhill a Freie Demokratische Schule Kapriole vo Freiburgu (Nemecko) pomáhajú svojim študentom pripraviť sa na štátom uznávané skúšky tak, aby mohli ďalej pokračovať v odbornom vzdelávaní alebo štúdiu na univerzite.  

Sudbury školy nemajú žiadne učebné osnovy. Vyučovanie tu nehrá takú úlohu ako v iných školách. Žiadny predmet sa nepovažuje za natoľko dôležitý, aby bol povinný. Študentom sa ponúkajú iba také kurzy, o ktoré by mohli mať záujem.

Väčšina akademického vzdelávania nie je v iných demokratických školách iniciovaná študentmi, t. j. škola ponúka rôzne tradičné školské predmety, na ktorých sa študenti môžu, ale nemusia zúčastňovať. 

Učitelia (menej často študenti) zvyčajne ponúkajú iné kurzy alebo projekty na témy, ktoré ich zaujímajú. Môže to byť v podstate akákoľvek téma. 

Voľná hra a neformálne učenie zohrávajú dôležitú úlohu vo všetkých školách.  

Medzi jednotlivými školami existujú jasné rozdiely pokiaľ ide o každodenný školský život a spôsob, akým sa sloboda učenia uplatňuje.   

 História 
Od vzniku demokratických štátnych systémov existovali školy a detské republiky, ktoré experimentovali s demokraciou medzi študentmi. Boli to napr. internátna škola pre vojnové siroty Société des jeunes Français (1791-1795) Léonarda Bourdona,  študentská jurisdikcia (Schülergerichtsbarkeit) Heinricha Stephaniho v nemeckom meste Gunzenhausen (1826-1834),  roľnícka detská škola Leva Tolstého v Jasnej Poľane (1859-1862) južne od Moskvy a George Junior Republic (1895-?) v štáte New York. Najstaršou, dodnes existujúcou demokratickou školou, je internátna škola Summerhill, ktorá sa nachádza v Leistone (Suffolk, Anglicko). Summerhill založil v Nemecku v roku 1921 škótsky pedagóg A. S. Neill. Neskôr ju presťahoval do Anglicka a tam existuje dodnes. 

Summerhill výrazne ovplyvnil mnohé alternatívne školy po celom svete, Sudbury Valley School (od roku 1968), a Demokratickú školu v Hadere (od roku 1987). Z tohto dôvodu je drvivá väčšina demokratických škôl, ktoré dnes existujú, priamo alebo nepriamo ovplyvnená Summerhillom. 

Nezávisle od Summerhillu, založil Kees Boeke v roku 1929 v holandskom Bilthovene svoju Konsenzuálnu demokratickú školu Werkplaats Kindergemeenschap   ktorá viedla k vzniku sociokracie a sociokratických škôl . Janusz Korczak zas otvoril varšavský sirotinec Dom Sierot (1911 – 1942), kde deti mohli navštevovať aj školské vyučovanie. 

Škola Sudbury Valley School bola založená v roku 1968 Danielom a Hannou Greenbergovcami.  Odvtedy bolo na základe konceptu školy Sudbury Valley založených najmenej 40 škôl, prevažne v Spojených štátoch. Početné publikácie Daniela Greenberga o tejto škole oslovili pomerne široké publikum.  Vďaka tomu predstavujú školy Sudbury najrozšírenejší model demokratickej školy. 

Na západe založila generácia z roku 1968 množstvo alternatívnych škôl s prvkami priamej demokracie. V Spojených štátoch, kde zákony uľahčujú zakladanie alternatívnych škôl, bolo odhadom v 70. a 80. rokoch 20. storočia založených stovky škôl.  V rovnakom čase sa o Neillových myšlienkach diskutovalo v rámci antiautoritárskeho hnutia v Nemecku a progresívneho vzdelávacieho hnutie Éducation Nouvelle vo Francúzsku.  Následne, počas reformného obdobia za Françoisa Mitterranda, boli v roku 1982 založené dve demokratické štátne školy: Lycée experimental de Saint-Nazaire a Lycée autogéré de Paris, ktoré existujú dodnes.  Prvou oficiálnou alternatívnou školou v Nemecku bola Demokratische Freie Schule Frankfurt. Bola založená v roku 1975, do roku 1986 existovala nelegálne a následne ju legalizovala nová červeno-zelená vláda Hesenska. 

Už v roku 1972 obsadili študenti berlínskej školy druhej šance na vzdelávanie svoju školu na protest proti zlým podmienkam v budove školy a podmienkam na učenie. Polícia dva krát školu vysťahovala a po štrajkoch učiteľov, ktorí prejavili solidaritu so študentmi, bola väčšina študentov a štvrtina učiteľov prepustená. Následne niektorí z prepustených učiteľov a študentov založili Schule für Erwachsenenbildung (Školu pre vzdelávanie dospelých). Na začiatku bola škola organizovaná na základe systému rovnakého zastúpenia študentov a učiteľov. Neskôr bola ako riadiaci orgán ustanovená školská rada, v ktorej má každý študent a každý učiteľ jeden hlas. Od založenia školy neexistuje povinná dochádzka. 

V roku 1987 založil Yaacov Hecht Demokratickú školu v Hadere. Bola to prvá Demokratická škola, ktorá používala termín Demokratická škola.  V roku 1993 sa tu konala prvá Medzinárodná konferencia o demokratickom vzdelávaní (IDEC). Odvtedy sa IDEC koná každoročne na rôznych Demokratických školách. Konferencia významne prispela nielen k demokratizácii alternatívnych vzdelávacích škôl, ale aj k založeniu nových demokratických škôl.  Dnes existuje na celom svete najmenej 200 demokratických škôl. 

Väčšina z nich sa nachádza v USA, Japonsku, Francúzsku,  Nemecku a Izraeli.  Ak berieme do úvahy veľkosť populácie, Holandsku patrí významné miesto s 19 školami (stav k r. 2019). Ďalšie sú v Austrálii, Belgicku, Brazílii, Bulharsku, Kanade, Kostarike, Česku, Dánsku, Fínsku, Írsku, Novom Zélande, Peru, Poľsku, Portoriku, Rumunsku, Slovensku, Južnej Afrike, Južnej Kórei, Švajčiarsku, Taiwane, Thajsku, Ukrajine a v Anglicku.    

Do roku 1981 sa počet študentov v Schule für Erwachsenenbildung (Škola pre vzdelávanie dospelých) rozrástol na približne 800, čo z nej urobilo pravdepodobne najväčšiu demokratickú školu všetkých čias. Škola sa neskôr zmenšila na približne 200 študentov (stav k 2016). 

Medzinárodná konferencia o demokratickom vzdelávaní (IDEC) sa od roku 1993 koná každý rok. Európske spoločenstvo pre demokratické vzdelávanie (EUDEC) bolo založené v roku 2008.  V Izraeli existuje Inštitút pre demokratické vzdelávanie  a spoločnosť Education Cities. Obe vznikli z prostredia Demokratickej školy v Hadere a zaviazali sa podporovať demokratizáciu a inovácie vzdelávania, vzdelávacích procesov a škôl.  Prvými demokratickými štátnymi školami boli pravdepodobne Lycée experimental de Saint-Nazaire a Lycée autogéré de Paris (od roku 1982 do súčasnosti). V 90. rokoch 20. storočia vznikli demokratické štátne školy aj v Izraeli. 

 Koncepty 
Všetky demokratické školy sú založené na rešpekte k deťom. Medzi jednotlivými školami však existujú jasné rozdiely pokiaľ ide o konkrétnu podobu slobody vo vzdelávaní, demokratické rozhodovacie štruktúry, ako aj každodenný školský život.  

 Summerhill 
Summerhill je najznámejšia, prvá a najstaršia (založená v roku 1921) demokratická škola. Sláva Summerhillu významne ovplyvnila hnutie alternatívnych škôl a väčšinu demokratických škôl v ich koncepcii. 

Summerhill je internátna škola. Takmer všetky pravidlá stanovujú spoločne učitelia, vychovávatelia na internáte a študenti. Vyučovanie je voliteľné a študenti majú veľkú mieru sebaurčenia. 

Riaditeľ a zakladateľ školy, A.S. Neill, považoval mnohé problémy detí a spoločnosti za dôsledok potláčania sexuality. Diskusia o sexualite bola jedným zo špecifických znakov Summerhillu, spolu s používaním paradoxných sankcií, t. j. odmeňovania za závažné priestupky. Zmiešaná výuka chlapcov a dievčat bola tiež normou od začiatku existencie školy a používanie nadávok a kúpania sa nahí na školskom pozemku neboli za pôsobenia Neilla ničím nezvyčajným.

Zoë Readheadová, súčasná riaditeľka školy a Neillova dcéra, v roku 2014 poznamenala, že výzvy, ktorým Summerhill čelí, sa zmenili: „Summerhill sa teraz často ocitá v pozícii vychovávateľa, pretože mnohé deti dnes nemajú doma stanovené hranice.“ V minulosti podľa nej išlo často o to, naučiť vystrašené deti dôverovať, ale teraz ide skôr o to, aby deti rešpektovali pravidlá komunity. 

 Škola Sudbury Valley 
Škola Sudbury Valley School vo Framinghame (Massachusetts, USA, založená 1968), je ovplyvnená školou Summerhill, ale má radikálnejší koncept slobody učenia sa. Kurzy a iné formy formálneho vyučovania ponúka iba vtedy, keď o ne študenti výslovne požiadajú. Učitelia tu zohrávajú pasívnejšiu úlohu ako v iných demokratických školách. 

V súčasnosti existuje viac ako 40 Sudbury škôl, z ktorých väčšina sa nachádza v Spojených štátoch. 

 Sociokratické školy 
Väčšina sociokratických škôl sídli v Holandsku a odvoláva sa na sociokratickú metódu Gerarda Endenburga .   
náhľad|Gerard Endenburg - tvorca sociokracie
Endenburg tiež rozvinul svoju metódu na základe svojich skúseností v konsenzuálnej kvakerskej škole Werkplaats Kindergemeenschap.   Rozhodnutia v sociokracii sa prijímajú na základe súhlasu, čo je mierna forma konsenzu, pri ktorej sa rozhodnutia schvaľujú prijatím návrhov, ak nikto nemá oprávnenú „závážnu námietku”.Malé školy majú jeden rozhodovací kruh, zatiaľ čo väčšie školy sa organizujú do vzdelávacích komunít (podobných školským triedam). Jednotlivé vzdelávacie komunity sú organizované v kruhoch a sú prepojené so študentským kruhom, t. j. 1 alebo 2 študenti/učitelia sedia v oboch kruhoch a sprostredkúvajú informácie a rozhodnutia. Študentský kruh je zase prepojený so školským kruhom (najvyšším orgánom), rovnako ako kruh učiteľov, rodičov a podporovateľov, ktorý je zase vyšším kruhom niektorých pracovných skupín. Všetci členovia sú viazaní rozhodnutiami príslušného kruhu.

Učenie je v podstate samoriadené. Formálnemu vzdelávaniu sa však prikladá väčší význam ako v školách Sudbury. 

Školy, ktoré sa označujú za sociokratické, nie sú nevyhnutne demokratické, ale môžu mať sociokratickú organizáciu pedagogického zboru, prípadne rodičov alebo podporného združenia, avšak bez (relevantnej) účasti študentov. 

 Iné školy 
Existujú aj iné školské modely, ktoré spĺňajú kritériá demokratických škôl, ale tento termín na svoje označenie nepoužívajú. Patria sem Centrá agilneho vzdelávania , štátne školy Lycée Experimental de Saint-Nazaire a Lycée autogéré de Paris vo Francúzsku  Schule für Erwachsenenbildung (Škola pre vzdelávanie dospelých) v Berlíne, Methodos e.V. (študenti sa pripravujú na záverečné skúšky počas 2-3 rokov) vo Freiburgu (Nemecko), ako aj niektoré anarchistické školy - škola Paideia v Meride (Španielsko) a školy zabraté študentmi počas období intenzívnych protestov (napríklad v Grécku v r. 1991). 

 Absolventi 

 Výsledky výskumu 
Štúdie o absolventoch škôl Summerhill, Sudbury Valley School a The Circle School poukazujú na fakt, že študenti demokratických škôl pochádzajú zväčša zo strednej triedy a akademickej rodiny. Buď boli žiakmi demokratickej školy od začiatku školskej dochádzky, pretože ich rodičia verili konceptu takéhoto typu školy, alebo si zvolili demokratickú školu ako alternatívu (alebo niekedy ako poslednú možnosť) na riešenie problémov, ktoré vznikli v predchádzajúcich školách.   

Tri prieskumy na Sudbury Valley School a jeden na Summerhill ukázali, že bývalí študenti vidia pozitívny vzťah medzi demokratickou školou a rozvojom vysokého sebavedomia, schopnosťou prekonávať problémy a rozvojom pozitívneho vzťahu k učeniu. V prieskumoch týkajúcich sa absolventov Sudbury bol tento vzťah prinajmenšom výrazný.    

Gray a Chanoff vo svojom prieskume absolventov Sudbury, ako aj Bernstein vo svojom prieskume absolventov Summerhillu, dospeli k záveru, že absolventi nevidia žiadny problém v jednaní s autoritami a v tomto ohľade hodnotia samých seba lepšie ako svoje okolie.  

Pri spätnom pohľade, podľa prieskumu z roku 1985 (bolo opýtaných 85% všetkých absolventov), absolventi Sudbury sú veľmi radi (81%) alebo radi (16%), že navštevovali Sudbury Valley School. Žiaden z opýtaných absolventov nebol nespokojný. 

Absolventi štúdie Emmanuela Bernsteina z roku 1968 v Summerhille hodnotili Summerhill vo všeobecnosti veľmi pozitívne. Dve najčastejšie kritiky sa týkali slabej akademickej podpory a nedostatočného nadšenia učiteľov. Margit Zellinger (1996) to potvrdzuje vo svojej štúdii absolventov Summerhillu. 

Oba body kritiky boli pravdepodobne spomenuté aj na základe Bernsteinovej štúdie z roku 1968  v Summerhille a správy inšpektora z roku 1999. Slabá akademická podpora je prinajmenšom podľa správ inšpektora už minulosťou. 

V prieskume z roku 1968 boli podľa absolventov Summerhillu spomenuté nasledujúce pozitívne aspekty (zoradené od častých po menej časté): 

 pestovanie zdravého vzťahu k sexu a opačnému pohlaviu;
 príležitosť rozvíjať zdravé sebavedomie a normálny spôsob jednania s autoritami;
 priestor, kde by sa deti mohli prirodzene rozvíjať a objavovať svoje záujmy a schopnosti;
 deti mohli prejavovať svoj herný inštinkt a zapojiť sa do akademického učenia v čase, ktorý považovali za vhodný, bez toho, aby boli k tomu nútené;
 Summerhill im pomáhal lepšie pochopiť vlastné deti a vychovávať ich zdravým spôsobom.

Na otázku, či sú spokojní so svojím súčasným životom, 15 % absolventov Sudbury v štúdii Pursuit of Happiness odpovedalo „nespokojní“, pričom väčšina očakáva zmenu k lepšiemu, 25 % odpovedalo „spokojní“ a 60 % odpovedalo „veľmi spokojní“. 

V odpovedi na otvorenú otázku v prieskume Pursuit of Happiness, ktorá sa pýtala, čo sa absolventom páči na ich práci, 55 % odpovedalo „možnosť pomáhať druhým“, čo bola zďaleka najčastejšie uvádzaná odpoveď. Ďalších 29 % videlo vo svojej práci duchovný alebo etický zmysel. Rovnaký počet uviedol aktivizmus a finančné dôvody (po 14 %). 

Hoci rodinný príjem v skupine absolventov Demokratickej školy Circle pozitívne koreluje s tým, že nastúpili na vysokú školu, pravdepodobnosť štúdia na vysokej škole je u absolventov Circle School v každej príjmovej skupine výrazne vyššia ako v prípade celoštátneho priemeru. Vyplynulo to z prieskumu, ktorý uskutočnila samotná Circle School. 

Percento absolventov, ktorí navštevovali vysokú školu alebo univerzitu sa pohybuje od 47 % na Summerhille v roku 1999  do viac ako 58 % na Sudbury v roku 1985.  Skutočné číslo je pravdepodobne vyššie, pretože mnohí absolventi práve ukončili školu alebo stále navštevujú školu (ktorou nebola Summerhill/Sudbury Valley School).

Všetci študenti školy Sudbury Valley, ktorí sa zúčastnili prieskumu v roku 1985, mali pocit, že majú oproti svojim rovesníkom výhodu, pokiaľ ide o ich vzťah k akademickému štúdiu. Ani jeden z nich neuviedol, že by mal problémy s formálnou štruktúrou. Celkovo 82 % študentov uviedlo, že im Sudbury Valley pomohla s ich univerzitným štúdiom. Dva najčastejšie uvádzané dôvody boli „ľahkosť jednania s autoritami“ a názor, že Sudbury Valley má bližšie k univerzite ako bežné školy, pokiaľ ide o sebariadené učenie. 

Bývalý školský inšpektor vypracoval prieskum12 britských škôl. Pomocou nej preukázal, že žiaci demokratických škôl vykazovali vyššiu ako priemernú úroveň sebavedomia a motivácie k učeniu.  Iná štúdia, ktorá skúmala žiakov z centra zdrojov pre domáce vzdelávanie a demokratickej školy, zistila, že na rozdiel od svojich rovesníkov v bežných školách, žiaci v tomto prostredí nevykazovali s pribúdajúcim vekom žiadny významný pokles motivácie k učeniu. 

V rámci inšpekcie Ofsted v roku 2013 bola škola Sands v Spojenom kráľovstve celkovo hodnotená ako „dobrá“ s viacerými „vynikajúcimi“ výsledkami. Žiadna z oblastí vzdelávania nebola hodnotená horšie ako „dobrá“ a všetky zákonné predpisy („školské štandardy“) boli splnené v plnom rozsahu. Bol to rovnaký výsledok ako pri predchádzajúcej inšpekcii v roku 2010. Inšpekcia potvrdila, že účasť žiakov na rozhodovacích procesoch im pomohla rozvíjať „výnimočné vlastnosti ohľaduplnosti a schopnosti predkladať vyvážené argumenty“. Dobré výsledky žiakov boli považované za „dôsledok demokratických štruktúr“. Osobný rozvoj bol hodnotený ako „vynikajúci“ vďaka výnimočnému vplyvu demokratických princípov. Inšpektor bol osobitne ohromený správaním žiakov a poznamenal, že „hodiny prebiehali v atmosfére vzájomného rešpektu“ a že „návštevníkov privítali so záujmom a zdvorilým správaním“. 

 Významní bývalí žiaci 

 Demokratická škola v Hadere 

 Gal Fridman (nar. 1975), olympijský víťaz vo windsurfingu 
 Sarit Hadad (nar. 1978), speváčka z Izraela v súťaži Eurovision Song Contest 

 Škola Sudbury Valley 

 Laura Poitras (nar. 1964), dokumentaristka a držiteľka ceny Akadémie 

 Summerhill 

 Rebecca De Mornay (nar. 1959), hollywoodska hviezda 
 Zoë Readhead (nar. 1946), riaditeľka školy Summerhill 

Werkplaats Kindergemeenschap

 Beatrix Holandská (nar. 1938), holandská kráľovná 
 Irene van Oranje-Nassau (nar. 1939), holandská princezná 
 Margriet von Oranje-Nassau (nar. 1943), holandská princezná 
 Gerard Endenburg (nar. 1933), podnikateľ, zakladateľ sociokracie, profesor 

 Združenia a inštitúcie 
Medzinárodná konferencia o demokratickom vzdelávaní (IDEC) do značnej miery pomohla rýchlemu rozširovaniu demokratických škôl od roku 1990 a 2000.

Okrem nej existujú nasledujúce združenia a lobistické organizácie:

 IDEC : Medzinárodná výročná konferencia demokratických škôl
 APDEC: Pobočka IDEC v regióne Ázie a Tichomoria
 AERO: Združenie zo Spojených štátov 
 EUDEC : Európska asociácia demokratických škôl

Kibbutzim College of Education v Tel Avive  v Izraeli a Necessary Teacher Training College (DNS)  v Dánsku vzdelávajú učiteľov v oblasti sebariadeného učenia a vyučovania v demokratických školách.

 Referencie 

Kategória:Vzdelávanie
Kategória:Školy

 Iné projekty 

 Zdroj 

Kategória:Školy podľa typu
Kategória:Pedagogika
Kategória:Vzdelávanie
Kategória:Demokracia