Bitka o Gangut

Bitka o Gangut (iné názvy: Bitka pri myse Hanko; Bitka pri Gangute) bol ozbrojený stret medzi ruským vojenským loďstvom na jednej strane a tým švédskym na strane druhej zo dňa 7. augusta roku 1714 pri myse Hanko na území terajšieho Fínska v čase Veľkej severnej vojny. Samotná námorná bitka predstavovala vo vojenskej historiografii prvý veľký triumf ruských galér.

 Nádeje švédskeho kráľa pre nové víťazstvo 

Dňa 27. júla roku 1709 došlo k vojenskej bitke medzi švédskou armádou na čele s kráľom Karolom XII. a ruskými vojskami pri Poltave na území terajšej Ukrajiny. Švédska armáda utrpela drvivú porážku. Napokon dňa 30. júla toho istého roku vyhlásili demoralizované zvyšky švédskej armády definitívnu kapituláciu. Švédsky kráľ menom Karol XII. medzitým spolu s niekoľkými dôstojníkmi odišiel na územie Osmanskej ríše.

Vojenská katastrofa švédskej armády mala kľúčový dosah mocenských síl Švédskeho impéria na území severovýchodnej Európy. Zároveň podkopala základy veľmocenského postavenia Švédskeho impéria. Ruským vojskám sa následne podarilo obkľúčiť a dobyť všetky baltské provincie.

Medzitým švédsky kráľ Karol XII., stále vo tureckom vyhnanstve, posielal listy s rozkazmi panovníckej diplomacii v Štokholme s cieľom, podľa ktorého sa v žiadnom prípade nesmelo s Ruským cárstvom ale aj ostatnými súpermi uzatvárať mier. Po kratšom čase sa však, hoci už bez prítomnosti švédskeho kráľa na bojisku, rozhorel tentoraz už vo vodách Baltského mora nový boj.

 Plán ľsti 
Dňa 9. mája roku 1714 vyplávalo ruské vojnové loďstvo v sile 99 galér s 15 000 vojakmi pod velením admirála Stepana Fiodoroviča Apraskina z Kronštadtu. Cieľom bolo podporiť ďalších ruských spojencov v prístave Abo. Tam však došlo k náhlemu zvratu. Práve pri južnom cípe polostrova Hanko skrížilo ruským námorníkom cestu švédske loďstvo na čele s admirálom Gustafom Wattrangom. Jeho sila bola 15 radových lodí, tri fregaty a eskadra galér. Ruský cár menom Peter I. Veľký však v tom istom čase naplánoval ľstivú taktiku. Pri šiji samotného polostrova, ktorá bola široká približne iba 2, 5 kilometra, prikázal zostaviť akýsi drevený sklz. Išlo o to, že ruskí vojaci predstierali to, že preťahujú galéry k západne časti polostrova.

 Chaos švédskeho veliteľstva a príchod čiernohorskej posily 
Keď ruské vojnové lode vyzerali tak, že sa počtovo a takticky rozdelili, rozhodol sa švédsky admirál Wattrang poslať eskadru na čele s kontraadmirálom Nilsom Ehrenschiöldom do zátoky Riilahti v západnej časti polostrova Hanko. Medzitým ďalší švédsky kontraadmirál menom Erik Johan Lillie viedol 6 radových lodí spolu s dvoma mažiarovými, s ktorými mal v pláne zaútočiť na ruské loďstvo. Ruský cár Peter I. Veľký si všimol rozdelenie švédskych vojnových lodí, pričom následne využil priaznivú situáciu.

Dňa 26. júla roku 1714 nastalo bezvetrie. Švédske lode stáli vo vodách Baltského mora bez jediného pohybu smerom vpred. Ruský cár Peter I. Veľký medzičasom poslal eskadru loďstva čiernohorského admirála Matija Zmajeviča na čele s 20 galérami. Tie následne obišli švédske vojnové lode zo strany otvoreného mora, čím zablokovali vo fjorde cestu švédskemu admirálovi Ehrenschiöldovi.

 Rozprášenie protivníka 
Po obkľúčení švédskych lodí zásluhou čiernohorského admirála Zmajeviča došlo vo švédskom vojenskom štábe k tomu, že admirála Wattrang odvolal Lillieho eskadru. Pripúšťal, že hlavné ruské námorné sily by mohli ísť rovnakou trasou presne ako tie čiernohorské. Rozhodol sa vydať rozkaz pre plavbu smerom ďalej od pobrežia. Ruský cár Peter I. Veľký to využil tým, že zvyšné ruské galéry poslal pri brehu do Riilahti. Následne sa strhol krvavý boj. Ten trval až tri hodiny.

 Epilóg boja a jeho dôsledky 
Potýčka sa napokon skončila doslovným zničením švédskych námorných síl. Tie utŕžili stratu 361 padlých. Až 350 švédskych vojakov skončilo ranených a 257 sa dostalo do zajatia. Na ruskej strane došlo k strate 222 mŕtvych. Bolo zaznamenaných 342 ranených. 

Námorná bitka pri Gangute bola napokon prvým veľkolepým víťazstvom pre ruské galéry.

 Referencie 

 Literatúra 
 SKŘIVAN, Aleš et al. (1994). Kapitoly z dějin mezinárodních vztahů 1648 - 1914. Praha: Institut pro středoevropskou kulturu a politiku. ISBN 80-85241-57-9.
 SKŘIVAN, Aleš. (2002). Lexikon světových dějin 1492 – 1914. Praha: Vydavatelství Aleš Skřivan ml. ISBN 80-86493-06-7.

 Pozri aj 
 Veľká severná vojna
 Bitka pri Poltave
 Peter I. Veľký

 Iné projekty 

 Zdroj 
 RYNIEWICZ, Zygmunt. (2020). Lexikón námorných bitiek. Bratislava: PERFEKT, a.s. ISBN 978-80-8046-979-5.