Jevmenij Ivanovyč Sabov

Jevmenij Ivanovyč Sabov (; * 1. október 1859, Verbiaž, Rakúske cisárstvo, Habsburská monarchia, dnes Ukrajina† 1. november 1934, Sevľuš, dnes Vynohradiv, Česko-Slovensko, dnes Ukrajina) bol gréckokatolícky kňaz a prorusky orientovaný verejný činiteľ na Podkarpatskej Rusi.

 Životopis 
Jevmenij Sabov sa narodil 1. októbra 1859 v obci Verbiaž. Jeho krstným otcom bol historik Ivan Duliškovič, jeho strýko bol Kyrylo Sabov. Študoval na gymnáziách v Užhorode, v Mukačeve, v Prešove a v Levoči. Po absolvovaní Užhorodského duchovného seminára, kde študoval v rokoch 1877 až 1881. V roku 1885 bol vysvätený za kňaza. Stal sa kňazom v obci Ardanovo, potom učil ruštinu na gymnáziu v Užhorode. V roku 1898 sa kvôli zhoršeniu zdravotného stavu presťahoval do mesta Sevľuš (dnes Vynohradiv), kde sa stal archidiakonom. Od roku 1917 zároveň bol aj archidiakonom Ugočskej župy. Pôsobil aj ako predseda Obščestva im. O. Duchovyča (po slovensky Spoločnosti A. Duchnoviča). Fedir Ivanovyč Tacynec naňho 1. júna 1930 spáchal atentát, v následku čoho utrpel vážne zranenia. Jevmenij Sabov zomrel 1. novembra 1934 v meste Sevľuš.

 Literárna činnosť 
Svoju tvorbu začal vydaním príručky Russka gramatyka i čytanka. Do vyvčenňa uhorsko-ruskoji literaturnoji movy (po slovensky Ruská gramatika a čítanka pre výuku maďarsko-ruského literárneho jazyka Uhrorusov) v roku 1890. O rok na to vyučoval modlitebnú knižku Anhel-Chranyteľ (po slovensky Anjel strážny) a v maďarčine vydal aj publikácie Chrestomatija (po slovensky Čítanka) a Cerkovnoslovianskaja grammatika (po slovensky Cirkevnoslovanská gramatika). V značnej miere sa venoval občiansko-kultúrnej činnosti. Jeho články sa pri príležitostiach rôznych sviatkov publikovali vo viacerých novinách a časopisoch.

Učebnice:

 Russka gramatyka i čytanka. Do vyvčenňa uhorsko-ruskoji literaturnoji movy (po slovensky Ruská gramatika a čítanka pre výuku maďarsko-ruského literárneho jazyka Uhrorusov, 1890).
 Cerkovnoslovianskaja grammatika (po slovensky Cirkevnoslovanská gramatika, 1891).
 Chrestomatija cerkovno-slavianskych y uhro-russkych literaturnych pamiatnikov... (po slovensky Čítanka cirkevnoslovanských a uhroruských literárnych pamiatok, 1893).
 Grammatika russkogo jazyka (po slovensky Gramatika ruského jazyka, 1924).
 Očerki literaturnoj dejateľnosti i obrazovanija karpatorussov (po slovensky Náčrty literárnej činnosti a vzdelávania karpatorusov, 1924).

Bol prívržencom miestnej verzie literárneho jazyka vychádzajúceho z tzv. jazyčija, z ruštiny a z karpatských dialektov. Jeho gramatiku a pravopis maďarské úrady schválili na výučbu v školách. Boli súčasťou učebnice ruštiny vo všetkých ukrajinských, resp. rusínskych školách v prešovskom regióne.

Ako kultúrny činiteľ patril medzi členov vzdelávaco-vydavateľského tovarišstva Unio, bol jedným zo zakladateľov novín Nauka (po slovensky Veda). Po prvej svetovej vojne patril medzi zakladateľov Obščestva im. O. Duchovyča (po slovensky Spoločnosti A. Duchnoviča), od roku 1923 až do svojej smrti v roku 1934 tovarišstvu predsedal. Pôsobil aj ako redaktor časopisu Karpatskij Svit (po slovensky Karpatský svet). Počas medzivojnového obdobia bol najvplyvnejšou osobou rusofilsky orientovaného tábora. Za účelom, aby boli spropagované idey tovarišstva, 9. októbra 1932 Obščestvo im. O. Duchovyča (po slovensky Spoločnosť A. Duchnoviča) v Mukačeve zorganizovalo Vsenarodnyj Karpatorusskij Kongres (po slovensky Celonárodný karpatoruský kongres).

V referende v roku 1937, pri ktorom rodičia rusínskych detí vyberali medzi verziami rusínskej gramatiky Ivana Paňkeviča a Jevmenija Sabova, získal väčšiu podporu Jevmenij Sabov.

V meste Vynohradiv sa na budove fary nachádza pamätná tabuľa, na ktorej je napísaný text: V ciomu budynku žyv sviaščennyk Sabov Jevmenij Ivanovyč (01.X.1859 – 01. XI. 1934). Z 1898 roku hreko-katolyckyj sviaščennyk m. Sevľuš, z 1917 archidyakon Uhačanskyj, prosvityteľ, publicyst, pysmennyk i vydomyj rusynskyj dijač (po slovensky „V tejto budove žil a tvoril kňaz Jevmenij Ivanovyč Sabov (01.X.1859 – 01.XI.1934). Od roku 1898 gréckokatolícky kňaz v meste Sevľuš, od roku 1917 archidiakon uhočanský, osvietenec, publicista, spisovateľ a známy rusínsky činiteľ“).

 Referencie 

 Zdroje 











Kategória:Ukrajinskí pedagógovia
Kategória:Ukrajinskí publicisti
Kategória:Ukrajinskí spisovatelia
Kategória:Ukrajinskí gréckokatolícki kňazi
Kategória:Náboženské osobnosti rusínskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti rusínskeho pôvodu