Chrám Zosnutia Bohorodičky (Samokov)

Chrám Zosnutia Bohorodičky (), je chrám Bulharskej pravoslávnej cirkvi z prvej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Samokov v Sofijskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.

Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu.

Ide o jeden z najväčších ranoobrodeneckých chrámov v Bulharsku. Zároveň je jednou z najcennejších architektonických a umeleckých pamiatok z obdobia raného bulharského národného obrodenia. Chrám je jednou z najstarších trojloďových pseudobazilik bez kupoly.

Chrámový sviatok Zosnutia Presvätej Bohorodičky sa slávi 15. augusta. Malý chrámový sviatok sa slávi 8. septembra. Chrám je hlavným chrámom Samokovského duchovného obvodu (nástupcu Samokovskej eparchie), ktorý je v súčasnosti súčasťou Sofijskej eparchie.

 Iné názvy 
Chrám je známy aj ako Metropolitný chrám Zosnutia Bohorodičky (), Metropolitný chrám (), Chrám svätej Bohorodičky (), alebo Metropolitný chrám Zosnutia presvätej Bohorodičky ().
Pohľad k západnej fasáde chrámu|náhľad

 Lokalita 
Celkový pohľad na chrám zo severovýchodu|náhľad|vľavo
Chrám Zosnutia Bohorodičky sa nachádza v juhovýchodnej časti mesta Samokov v štvrti Gorna machala na ulici „Mitropolitska“ (, doslova Metropolitná ulica.) č. 46 v blízkosti stavieb ženského Monastiera Ochrany Bohorodičky a Chrámu svätého Mikuláša.

 Dejiny 
Pohľad na východnú fasádu budovy|náhľad|vľavo
 Prvý chrám 
Začiatkom 18. storočia sa Samokov stal jedným z raných centier bulharského národného obrodenia. V tom období bol na mieste súčasného chrámu tajne postavený prvý chrám zasvätený Zosnutiu presvätej Bohorodičky. 

Prvé zmienky o tomto chráme pochádzajú z rokov 1711, keď samokovský metropolita Nektarij zhromaždil miestnych významných činiteľov navrhol im postaviť chrám v rámci mesta, keďže v tom čase bol jediným fungujúcim kresťanským chrámom v okolí Samokovu starobylý Beľov chrám, ktorý sa však nachádzal tri kilometre za hranicami mesta. Miesto na výstavbu chrámu bolo vybrané tajne a bez vedomia a povolenia osmanských úradov. Výstavba kostola sa začala v roku 1712 na hornom konci bulharskej štvrte, vedľa domu biskupa Nektarija.

 Súčasný chrám 
V roku 1782, vzhľadom na rastúcu bulharskú populáciu v meste, metropolita presvedčil významných obyvateľov Samokovu, aby požiadali o povolenie na rekonštrukciu a rozšírenie chrámu. Až v roku 1791 bol nakoniec vydaný sultánsky ferman (povolenie na výstavbu), ktorý povolil výstavbu chrámu, pričom v ňom bolo stanovené, že chrám musí byť trojloďový bez zvonov a jeho rozmery mohli dosiahnuť približne 38 x 19 metrov. Prípravy na výstavbu (zbieranie finančných prostriedkov, nákup materiálu a hľadanie remeselníkov) sa začali v roku 1792. Prostriedky na výstavbu pochádzali od miestnych obyvateľov. Samotná výstavba súčasného chrámu prebiehala v rokoch 17931835.

Počas vrcholného obdobia bulharského národného obrodenia (od 30. do 60. rokov 19. storočia) sa chrám stal hlavným centrom boja obyvateľov Samokova za nezávislú bulharskú cirkev. Po oslobodení Bulharska v roku 1878 bola pri západnej fasáde budovy pristavaná predsieň a v roku 1892 bola pri chráme postavená zvonica.

V roku 1928 bol budove pridelený štatút národnej starožitnosti. V roku 1972 bol budove pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu.

Chrám je v súčasnosti (2025) plne funkčným chrámom Bulharskej pravoslávnej cirkvi a konajú sa v ňom pravidelne Božské liturgie.

 Charakteristika 
Pohľad o chrámu k zvonici|náhľad|vľavo
 Prvý chrám 
Prvý chrám bol malá budova, ktorá bola do polovice svojej výšky zasadená pod úroveň okolitého terénu a bola ohradená vysokým múrom. Chrám bol jednoloďový, prízemný, skrytý medzi ostatnými domami a bez nádvoria. Aby sa do neho vošlo, bolo treba prejsť cez nádvorie domu starej obyvateľky Samokovu, Marice. Okrem toho, aby kresťania nepriťahovali pozornosť Turkov, postavili na streche chrámu komín, vďaka čomu vyzeral skôr ako obytný dom.

 Súčasný chrám 
Autormi budovy boli murárski majstri z debarského regiónu (v súčasnosti na území dnešného Severného Macedónska).

Chrám je postavený ako trojloďová pseudobazilika s polkruhovou oltárnou apsidou vo východnej fasáde a s emporou. Budova je zasadená pod úroveň okolitého terénu do výšky 1,20 metra.

Centrálna chrámová loď je vo vrchnej časti ukončená valcovou klenbou a od bočných lodí je oddelená drevenými stĺpmi, vysokými 4,20 metra. Stĺpy sú omietnuté a imitujú kameň. Bočné lode sú vo vrchnej časti ukončené plochými stropmi. Chrám je dlhý 32 metrov a široký 16 metrov. Navzdory pomerne veľkým rozmerom budovy a výhodným proporciám interiéru je vnútorné rozloženie prvkov chrámu netradičné, keďže vzdialenosti medzi stĺpmi sú rozdielne a rovnako je rozdielna aj šírka jednotlivých chrámových lodí. Fasáda budovy je prostá s nevýraznými detailmi. Strecha budovy je sedlová.

Na západnej strane je chrám zakončený neskôr pristavanou otvorenou arkádovou otvorenou predsieňou. Predsieň (nartex) zaberá celú šírku západnej fasády a časť pozdĺžnych fasád a v jej priestore sa nachádzajú celkovo tri vchody do budovy. Predná časť otvoreného nartexu je ozdobne vymaľovaná a podopretá štíhlymi stĺpmi s vyrezávanými hlavicami.

V oltárnej časti chrámu sa nachádzajú tri prestoly, pričom hlavný je zasvätený Zosnutiu presvätej Bohorodičky a bočné sú zasvätené svätému Ivanovi Rilskému a svätému Charalampovi. V priestore pod emporou sa nachádza kaplnka ako aj dve malé miestnosti, z ktorých jedna slúži ako krstiteľnica a v druhej sa nachádza schodisko vedúce na emporu.

Chrám je súčasťou komplexu, ktorý okrem kostola zahŕňa aj budov bývalej kláštornej školy, cirkevné budovy, fontánu a pavilón, ktorý bol po oslobodení Bulharska prestavaný na zvonicu (v roku 1892). Chrámový dvor je ohradený vysokým kamenným múrom.

 Výzdoba interiéru 
Výzdoba chrámu prebiehala v rovnakom čase, ako jeho výstavba.

 Ikonostas a ikony 
Z dreva vyrezaný ikonostas je najcennejším prvkom výzdoby interiéru chrámu. Bol zhotovený na Athose v roku 1793 a jeho autorom je Antonij Monach. V roku 1833 bol rozšírený, prístavbou bočných krídiel, ktorých autorom je Atanas Teladur.

Veľká časť ikon bola taktiež objednaná na Athose. Autorom časti ikon je Christo Dimitrov, pričom tieto ikony patria medzi prvé diela samokovskej umeleckej školy. Pôvodné cárske ikony boli neskôr doplnené ďalšími, ktoré boli zhotovené v priebehu 30. rokov 19. storočia. Ich autorom je Dimităr Zograf. Autorom ikon bočných krídiel ikonostasu je Dimităr Christov. V chrámovej kaplnke sa nachádza ikona zobrazujúca svätého Jána Krstiteľa, pričom jej autorom je Zachari Zograf a chrámu ju venovala jeho rodina.

 Fresková výzdoba 
V období po výstavbe sa v chráme nenachádzala žiadna fresková výzdoba. Prvé fresky boli namaľované v období po oslobodení Bulharska a to v len v priestore výklenku proskomídie v oltárnej časti. Ich autorom bol Kostadin GerovAntikarov. Ďalšia fresková výzdoba, ktorá zahŕňa aj pozdĺžne steny chrámu bola zhotovená až začiatkom 21. storočia. Stropy chrámu sú natreté na modro a zdobené zlatými hviezdami. 

 Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany 
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu

Dátum zapísania do zoznamu kultúrnych pamiatok: 1928 (ako národná starožitnosť), 1972 (ako kultúrna pamiatka národného významu)

Dôvod ochrany: architektonicko-staviteľská a umelecká hodnota stavby

 Galéria 

 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Pravoslávne chrámy v Bulharsku 
Kategória:Kultúrne pamiatky v Bulharsku
Kategória:Stavby v Samokove
Kategória:Chrámy zasvätené Zosnutiu presvätej Bohorodičky
Kategória:Architektúra z 1835
Kategória:Kostoly z obdobia bulharského národného obrodenia