Bitka pri Pilave

Bitka pri Pilave bola vojenským stretom medzi poľskou armádou a kozáckymi povstaleckými oddielmi v dňoch 21. až 23. septembra roku 1648. Odohrala sa pri obci Pilawa na území terajšej Chmeľnyckej oblasti, ktorá je v súčasnosti časťou Ukrajiny. Išlo o ďalšiu vojenskú porážku poľskej armády. Tá sa po správe o blízkosti tatárskych hôrd dala následne na útek.

 Verbovanie a chaos v armáde 
V júli roku 1648 schválil kráľovský sejm vo Varšave vyzbrojenie novej poľskej armády s doslova kurióznym parlamentným velením. Namiesto skúsených hajtmanov boli čelnými veliteľmi traja regimentári spolu s 32 komisármi. Prvým veliteľom bol Wladyslaw Dominik Zaslawski, vojvoda sandomerský a krakovský. Sám patril k najbohatším šľachticom na území Rzeczpospolity. Ďalším veliteľom bol Mikolaj Ostroróg, korunný počašník. Sám vynikol vďaka veľkou vzdelanosťou. Tretím veliteľom sa stal Aleksadner Koniecpolski. Bol to čyhyrynský starosta. Sám bol z hľadiska veku ešte dosť mladý a nemal žiadne vojenské skúsenosti.

Podľa odhadov poľského vojenského historika Jana Wimmera mala poľsko-litovská armáda až 30 000 vojakov. Samotná armáda však bola bez disciplíny. Velitelia pôsobili podľa správania dosť egoisticky, pričom porady viedli často oddelene a počas rozhovorov reagovali prudko. Zároveň došlo k značnému zanedbaniu strážnej činnosti, prieskumu alebo taktiky. Oslabenie armády sprevádzal ohromný počet sprievodných vozov s prepychovým inventárom, čím sa dôsledne prejavila znížená bojaschopnosť poľskej armády. Jeden pozorovateľ poznamenal ironicky to, že „Poliaci zrejme nemajú v úmysle viesť boj železom, ale zlatom a striebrom.“

 Boj a porážka 
Koncom leta a začiatkom jesene roku 1648 sa vydala poľská armáda smerom na Volyň. Odtiaľ postupovala do oblasti severného Podolia. Pri malej dedine Pilavce (ukr. Pyljavci, poľ. Pilawce) nad vodami rieky Pilawa narazila náhle na kozácko-tatárske vojská. Ich sila bola podľa odhadu ukrajinských historikov takmer 80 000 ozbrojencov.

Vypukol chaos a krvavá seč, ktorá trvala spolu tri dni. Poľská armáda spočiatku víťazila v menších stretoch. Dňa 23. septembra roku 1648 však bola hanebne zničená.

Kozáckemu hajtmanovi Bohdanovi Chmeľnyckému a veliteľovi tatárskych hôrd Tuhaj-bejovi sa po tejto zdrvujúcej porážke poľskej armády otvorila cesta pre dobytie Ľvova. Namiesto obliehania mesta však dostal výkupné. Počas novembrových dní roku 1648 odtiahli kozácke vojská k mestu Zamość. Odtiaľ sa dozvedel o volebnom zápase pre zisk kráľovského trónu v Poľsku.

 Referencie 

 Literatúra 
 FRIEDL, Jiří et al. (2017). Dějiny Polska. Praha: NLN, s.r.o. ISBN 978-80-7422-306-8.
 RYCHLÍK, Jan - ZYLYNSKYJ, Bohdan - MAGOCSI, Paul Robert. (2015). Dějiny Ukrajiny. Praha: Nakladatelství lidové noviny, s.r.o. ISBN 978-80-7106-409-1.
 ŘEZNÍK, Miloš. (2010). Dějiny Polska v datech. Praha: Nakladatelství Libri. ISBN 978-80-7277-408-1.

 Pozri aj 
 Chmeľnyckého povstanie

 Iné projekty 

 Zdroj 
 FUKALA, Radek. (2024). Povstání Bohdana Chmelnického: Kozáci na planoucí Ukrajině 1648-1654. Praha: Nakladatelství Epocha s.r.o. ISBN 978-80-278-0173-2.