Správa o stave Únie

Tento krok otvoril modernú éru prejavov o stave Únie.
Správa o stave Únie (anglicky: State of the Union Address) je označenie pre každoročnú reč, ktorou Prezident Spojených štátov amerických prednáša pred spoločným zasadnutím komôr Kongresu (Snemovne reprezentantov a Senátu). Prejav zvyčajne obsahuje správy o rozpočte krajiny, ekonomike, vládnom programe, pokrokoch, úspechoch, prioritách a legislatívnych návrhoch prezidenta.

Prejav spĺňa požiadavku ustanovenú v art. II, § 3, cl. 1  Ústavy Spojených štátov amerických, podľa ktorej je prezident povinný pravidelne „poskytovať Kongresu informácie o stave Únie a navrhovať opatrenia, ktoré považuje za potrebné a účelné“. Počas väčšiny 19. storočia prezident Kongresu spravidla predkladal iba písomnú správu. Od roku 1913 začal Woodrow Wilson tento prejav pravidelne prednášať osobne pred Kongresom, pričom cieľom bolo získať politickú podporu pre prezidentskú agendu; zároveň naďalej predkladal aj podrobnejšiu písomnú správu. S rozvojom rozhlasového a neskôr televízneho vysielania sa prejav začal vysielať naživo.

Prejav sa zvyčajne koná v januári alebo februári, pričom prezident vystupuje v rokovacej sále Snemovne reprezentantov na pozvanie jej predsedu. Od roku 1981, počas pôsobenia Ronalda Reagana sa uplatňuje prax, podľa ktorej novozvolený prezident v prvom roku svojho funkčného obdobia prednáša prejav pred Kongresom, ktorý sa však formálne neoznačuje ako oficiálny prejav o „Stave Únie“.

 Významné správy 

 Thomas Jefferson vo svojej správe 8. decembra 1801 obhajoval nasadenie amerických síl v Stredomorí v bojoch proti berberským pirátom.
 James Monroe vo svojej správe 2. decembra 1823 vyhlásil tzv. Monroeovu doktrínu, keď oznámil, že „americké kontinenty nebudú odteraz považované za predmet budúcej kolonizácie žiadnymi európskymi mocnosťami.“
 Abraham Lincoln vo svojej správe 1. decembra 1862 pri apelovaní na morálnu nutnosť víťazstva Únie v občianskej vojne použil frázu „last best hope of Earth“, ktorá bola neskôr mnohokrát citovaná.
 Franklin D. Roosevelt vo svojej správe 11. januára 1944 navrhol tzv. druhú listinu práv, ktorá mala doplniť ústavou zaručené politické práva o ekonomické práva.
 Lyndon B. Johnson vo svojej správe 8. januára 1964 predložil legislatívu, označovanú ako „vojna proti chudobe“, v reakcii na celonárodnú mieru chudoby vo výske približne 19%.
 Gerald R. Ford vo svojej správe 15. januára 1975 veľmi otvorene vyhlásil, že „stav Únie nie je dobrý: milióny Američanov sú bez práce… Sme závislí od iných, pokiaľ ide o základnú energiu. Ľudia spochybňujú schopnosť svojej vlády prijímať tvrdé rozhodnutia a držať sa ich; očakávajú politiku Washingtonu ako obvykle.“
 George W. Bush vo svojej správe 29. januára 2002 označil Severnú Kóreu, Irán a Irak za „os zla“ a predstaviteľov významnej hrozby pre Spojené štáty. Povedal: „Štáty ako tieto a ich teroristickí spojenci tvoria os zla, vyzbrojení, aby ohrozovali mier vo svete.“ V prejave načrtol ciele vojny proti terorizmu.

 Referencie 

 Iné projekty 

 Zdroj 

Kategória:Spojené štáty americké