Kozácky hetmanát

Kozácky hetmanát bol historickým štátom na území Braclavskej, Černigovskej a Kyjevskej oblasti. Dňa 19. augusta roku 1649 bola uzavretá Zborovská dohoda, ktorá stanovila vznik kozáckeho štátu (protoštátu). Hetmanát zanikol roku 1699, keď došlo k oficiálnemu rozpusteniu kozáckych vojsk na pravobrežnej Ukrajine, čím sa v konečnom dôsledku doslova zlikvidovala kozácka samospráva.

 Počiatky vzniku dŕžavy 
Prvé písomné zmienky o kozákoch sa objavili koncom 15. storočia. Kozáci reprezentovali spoločenské postavenie slobodných ľudí, ktorí bránili jednak svoju rodnú krajinu a zároveň strážili jej hranice pred vojenskou agresiou zo strany armád Osmanskej ríše a Krymského chanátu.

Spočiatku vystupovali kozáci ako vazali Poľsko-litovskej únie. Silnejší sociálny tlak však viedol napokon k vyhláseniu nezávislého Kozáckeho hetmanátu. V tom čase veľká časť terajšej Ukrajiny ležala v Poľsko-litovskom spoločenstve a konkrétne pod kontrolou poľskej šľachty vlastniacej pôdu.

 Geografia a hranice 

 Poloha 
Kozácky hetmanát sa ako dŕžava rozprestieral na území troch vojvodstiev v oblasti na západe a východne od rieky Dneper. Práve v západnej a východnej časti krajiny boli zhodné hranice s hranicou braclavského vojvodstva. Severná časť hraníc siahala smerom k riekam Horyň a Pripjať. Hranice na východe siahali smerom za ľavý breh rieky Dneper, pričom zahŕňali oblasti okolo miest Ljubeč, Novhorod Siversyj a Starodub. Samotná dŕžava mala rozlohu takmer 200 000 kilometrov štvorcových. Krajinu obývalo viac než tri milióny obyvateľov.

 Vnútropolitický systém 

 Vedenie dŕžavy 
Na čele samotnej dŕžavy stál hajtman. Ten bol svojím spôsobom ako samovládca. Jeho postavenie bolo oveľa silnejšie než u poľského kráľa v šľachtickom štáte. Hajtman mal právomoci, prostredníctvom ktorých mohol rozhodovať o všetkých závažnejších otázkach, či už finančných alebo vojenských. Jeho postavenie bolo sčasti obmedzené slovom kozáckej staršiny, voľbou hajtmana a kozáckou radou. V skutočnosti však kozácky hajtman menom Bohdan Chmeľnyckyj zvolával radu iba výnimočne a riadil ukrajinské záležitosti iba za podpory kozáckej staršiny a zborom vyšším veliteľov.

 Armáda 
Vojenské pluky sa delili na pluky, sotne a roty (kurene). Kureň predstavovalo 10 až 40 vojakov z jednej dediny alebo časti mesta. Niekoľko kurení tvorilo sotňu pod velením stotníka, ktorý mal sídlo spolu so staršinou v sotninovom meste. Tam vykonával ataman civilnú správu obvodu a v spolupráci s mestskou samosprávou udržiaval taktiež správu mesta.

Sotňa mala z väčšej časti 200 až 300 vojakov. Vyššou jednotkou bol pluk, ktorý mal 11 až 22 sotní. Predsedal mu plukovník. Ten mal v istom zmysle slova funkciu guvernéra oblasti. Pluk mal navyše vlastnú staršinu a funkcionára pre civilnú a justičnú správu oblasti.

 Justícia 
Kozácka justícia mala spravidla dvoch hlavných sudcov. Hlavný pisár riadil generálnu vojenskú kanceláriu. Mal taktiež na starosti administratívne ale aj diplomatické záležitosti.

 Hospodársky systém a poddanstvo 
Mestá boli založené podľa magdeburského práva. Zachovali si teda svoju mestskú samosprávu.

Roľnícke obyvateľstvo malo bolo na rozdiel pred povstaním spravidla slobodné. Roľníci obhospodarovali pridelenú pôdu, ktorú považovali priamo za vlastnú. Práve za to museli odvádzať poplatky do pokladnice kozáckeho vojska, prípadne šľachtickému vlastníkovi. Osobná závislosť sa udržala viac na pôde cirkevných panstiev.

Kozácky štát však začal práve vtedy, keď to hospodárska situácia dovolila, vyberať dane a dávky. Takisto pravoslávni cirkevní hodnostári potrebovali na vlastných statkoch robotnú prácu.

Sám Chmeľnyckyj nebol revolucionár, pričom od roľníkov si udržiaval značný odstup. Zastával názor, podľa ktorého mal na statkoch vládnuť pokoj a poriadok. Tým pohrozil roľníkom represiami. Ak by sa naďalej búrili proti daniam, mali byť zneškodnené trestnými oddielmi.

Tí roľníci, ktorí sa cítili ako utláčaní, sa presťahovali smerom do údolia rieky Donec. Kolonizovanie tohto regiónu podporil taktiež samotný cár menom Alexej I. Michajlovič. Usadení roľníci mohli zaberať stepnú pôdu získať výsady (slobody) v podobe samosprávy. Okrem toho mali právo obchodu a boli oslobodení od platenia daní.

 Referencie 

 Literatúra 
 FUKALA, Radek. (2024). Povstání Bohdana Chmelnického: Kozáci na planoucí Ukrajině 1648-1654. Praha: Nakladatelství Epocha s.r.o. ISBN 978-80-278-0173-2.

 Pozri aj 
 Dejiny Ukrajiny
 Chmeľnyckého povstanie
 Zborovská dohoda

 Zdroj 
 RYCHLÍK, Jan - ZYLYNSKYJ, Bohdan - MAGOCSI, Paul Robert. (2015). Dějiny Ukrajiny. Praha: Nakladatelství lidové noviny, s.r.o. ISBN 978-80-7106-409-1.