Stredofranská ríša

Stredofranská ríša (l) bolo krátkodobé franské kráľovstvo, ktoré vzniklo v roku 843 Verdunskou zmluvou po vojne medzi vnukmi Karola Veľkého, ktorá viedla k rozdeleniu zjednotenej ríše. Stredofranská ríša bola pridelená cisárovi Lotarovi I., najstaršiemu synovi a nástupcovi cisára Ľudovíta Pobožného. Jeho ríša zahŕňala cisárske mestá Aachen (sídlo Karola Veľkého) a Pavia, ale chýbala mu akákoľvek geografická ani kultúrna súdržnosť, čo mu bránilo v prežití a vytvorení jadra väčšieho štátu, ako to bolo v prípade Západofranskej ríše (ktorá sa stala Francúzskym kráľovstvom) a Východofranská ríša (ktorá sa stala Nemeckým kráľovstvom).

Stredofranská ríša sa nachádzala medzi Východofranskou a Západofranskou ríšou a zahŕňala franské územie medzi riekami Rýn a Šelda, frízske pobrežie Severného mora, bývalé Burgundské kráľovstvo (s výnimkou západnej časti, neskôr známej ako Burgundsko) a Provensálsko, ako aj časti severného Talianska. Po rozdelení v roku 855 sa „Stredné Fransko“ stalo už len geografickým pojmom a väčšina jeho územia bola reorganizovaná ako Lotharingia, pomenované po menovcovi Lotara I. menom Lotar II. Jedným z dôvodov, prečo bola Stredofranská ríša krátkodobým štátom, bola jej geografická poloha medzi dvoma mocnejšími štátmi, z ktorých každý mal v Európe oveľa väčší vplyv ako Stredofranská ríša.
náhľad|Rozdelenie Karolínskej ríše podľa Prümskej zmluvy (855)

 Geografia 
Stredofranská ríša sa rozprestierala od Frízska na severe až po severné Taliansko, cez ktoré mala Franská ríša prístup k Ligúrskemu moru, a od Lionského zálivu na západe cez Provensálsko a ďalej k Jadranskému moru na východe, cez (dnešné) Benátsko. Územie zaberalo približne 300 000 až 350 000 km². 

Geografická poloha Stredofranskej ríše bola v porovnaní s jeho susedmi Západofranskou a Východofranskou ríšou nepriaznivá. Bolo to to spôsobené polohou kráľovstva v Európe. Jeho jediné hlavné hranice boli s Východofranskou a Západofranskou ríšou; zvyšok jeho hraníc bol izolovaný a v porovnaní s nimi veľmi malý. Jediné hranice, ktoré v tom čase zdieľala s inými štátmi, boli s Pápežským štátom (Beneventské vojvodstvo) a Benátska republika, ktoré boli relatívne novými štátmi bez obchodnej kultúry alebo rozvoja. To bránilo Stredofranskej ríši v obchodovaní s inými štátmi, ako napríklad Byzancia alebo Bulharsko. Okrem toho by jej postavenie v Európe mohlo ohroziť jej suverenitu. Ak by sa ktorýkoľvek zo susedných štátov, najmä Západo- alebo Východofranská ríša, rozhodla zaútočiť na Stredofranskú ríšu, jej hranice by sa kvôli ich dĺžke nedali brániť a presne to sa stalo v Meerssenskej zmluve.
náhľad|Rozdelenie panstiev Karola Provensálskeho medzi jeho bratmi v roku 863

 Rozdelenie v roku 855 
V roku 855 na smrteľnej posteli v Prümskom opátstve rozdelil cisár Lotar I. Prümskou zmluvou Stredofranskú ríšu medzi svojich troch synov. Územia v severnom Taliansku, ktoré siahali až po Rím a Spoleto na juhu, boli ponechané najstaršiemu synovi Ľudovítovi II. Talianskemu, korunovanému za spolucisára v roku 850 a jediného cisára od roku 855. Toto kráľovstvo sa nakoniec stalo Talianskym kráľovstvom. Väčšina území severne od Álp, vrátane Nizozemska, západného Porýnia, území dnešnej hranice medzi Francúzskom a Nemeckom a dnešného západného Švajčiarska, prešla k Lotarovi II. a bola pomenovaná Lotharingia (Lotrinsko) podľa jeho vládcu. Karol Provensálsky dostal Burgundské kráľovstvo (Horné Burgundsko a Dolné Burgundsko) a Provensálsko.

 Neskoršie rozdelenia 
náhľad|Rozdelenie Karolínskej ríše podľa Meerssenskej zmluvy v roku 870
Karol Provensálsky zomrel v roku 863 bez synov. Podľa franského zvyku si jeho bratia Ľudovít II. Taliansky a Lotar II. rozdelili jeho ríšu. Lotar II. dostal západné dolnoburgundské časti (biskupstvá Lyon, Vienne, Vivarais a Uzès), ktoré hraničili s jeho západným Horným Burgundskom (zvyšky jeho pôvodných burgundských majetkov), ktoré boli začlenené do Lotharingie; zatiaľ čo Ľudovít II. dostal Provensálsko. 

Keď Lotar II. zomrel v roku 869, jeho jediný syn Hugo s jeho milenkou Waldradou bol vyhlásený za nemanželského, takže jeho jediným zákonným dedičom bol jeho brat Ľudovít II. Ak by Ľudovít II. zdedil Lotharingiu, Stredofranská ríša by sa znovu zjednotila. Keďže však Ľudovít II. v tom čase viedol vojnovú výpravu proti emirátu Bari, Lotharingia bola na základe Meerssenskej zmluvy v roku 870 rozdelená medzi jeho strýkov západofranského kráľa Karola Holého a východofranského Ľudovíta Nemca. Ľudovít Nemec dobyl Horné Burgundsko, územie severne od pohoria Jura (Bourgogne Transjurane), zatiaľ čo zvyšok pripadol Karolovi Holému. 

V roku 875 Ľudovít II. zomrel bez synov a za svojho nástupcu v Taliansku vymenoval svojho bratranca Karolmana Bavorského, najstaršieho syna Ľudovíta Nemca. Pápež Ján VIII. sa však, čeliac neustálej hrozbe nájazdníkov zo Sicílskeho emirátu, postavil na stranu Karola Holého. Po mnohých zmätkoch a konfliktoch Karol Holý dobyl Ľudovítovo kráľovstvo v Taliansku. Karolman bol v roku 876 korunovaný za bavorského kráľa a v roku 877 vpadol do Talianska, aby si nárokoval Talianske kráľovstvo, ale po jeho smrti v roku 880 bez akýchkoľvek legitímnych dedičov jeho kráľovstvo pripadlo jeho mladšiemu bratovi, kráľovi Karolovi Tučnému. Karol bol v roku 881 korunovaný za cisára pápežom Jánom VIII., a tak v roku 884 znovu zjednotil celú Karolínsku ríšu, hoci to trvalo len do Karolovho zvrhnutia v roku 887.

 Zdroj 

Kategória:Zaniknuté monarchie
Kategória:Dejiny Francúzska
Kategória:9. storočie