Alexander Mytrak

Alexandr Andrijovyč Mytrak (* 16. október 1837, Ploske, Rakúske cisárstvo, dnes Ukrajina† 17. marec 1913, Rosvyhovo, dnes súčasť mesta Mukačevo, Rakúsko-Uhorsko, dnes Ukrajina) bol rusínsky, respektíve zakarpatskoukrajinský gréckokatolícky kňaz, spisovateľ, básnik, novinár, folklorista, etnograf, jazykovedec a národný buditeľ.

Bol zberateľom ľudovej slovesnosti na Podkarpatskej Rusi. Vytvoril prvý rusínsko-maďarský slovník, ktorý obsahoval aj pár rusínskych dialektizmov. Slovník využívali poprední rusínski spisovatelia (Julij Ivanovyč Stavrovskyj-Popradov, Ivan Siľvaj, Anatolij Kralickij, Ivan Duliškovič...).

 Životopis 
náhľad|Dom Alexandra Mytraka
Alexandr Mytrak sa narodil 16. októbra 1837 v obci Ploske v rodine miestneho gréckokatolíckeho kňaza Andreja Mytraka. Základné vzdelania získal v rodnej obci, ako 10-ročný nastúpil na 6-ročné gymnázium v Užhorode, zvyšné 2 roky študoval na gymnáziu v meste Satu Mare.

Neskôr študoval v Užhorodskom duchovnom seminári. Už počas štúdia písal fejtóny, básne, poviedky a cestopisy v karpatskorusínskom dialekte. Po ukončení štúdia v roku 1862 pôsobil ako kňaz v obciach Iľnycia, Velyki Lučky, Jasenová, Klenová a Voročovo. 4. novembra 1862 ho eparcha Vasiľ Popovič vysvätil za kňaza. Medzi rokmi 1864 až 1868 vyučoval liturgiu v mukačevskej ľudovej škole. Počas pôsobenia v Mukačeve napísal rad básní, ktoré v roku 1864 publikoval v literárnom týždenníku Svit (po slovensky Svet). Inšpiráciou pre jeho činnosť sa stali rôzne miesta, kde pôsobil, v regiónezbieral folklórne a etnografické prvky, ktoré usporiadal a neskôr vydal.

Alexandr Mytrak zomrel 17. marca 1913 v obci Rosvyhovo. Bol pochovaný na miestnom cintoríne v Mukačeve.

 Tvorba 
Alexandr Mytrak je autorom niekoľko desiatok básní, publicistických aj etnografických článkov a čŕt v venovaných rôznym témam i zbierok folklórnych zápisov. Z jeho prozaickej tvorby je najvýznamnejšia črta Putevyje vpečatlenija na Verchovine (po slovensky Zážitky z cesty po Verchovyne), kde poukazoval na situáciu svojich krajanov žijúcich v nevoľníctve v náročných podmienkach pre život v kontraste s nádherným horským prostredím. Vo svojich (predovšetkým umeleckých dielach) využívala dialekty karpatských Lemkov.
náhľad|Hrob Alexandra Mytraka.
Písal básne, napríklad Chmarno, temno... (po slovensky Mračno, temno...), Ľubite naš narod (po slovensky Milujte náš národ), Dobre tomu bahatomu (po slovensky Dobre je tomu boháčovi). Keď v roku 1867 cestoval po obciach na Verchovyne a zbieral ľudovú slovesnosť, v týždenníku Svit (po slovensky Svet) publikoval črty v rámci rubriky Dorožni vražeňňa na Verchovyni (po slovensky Dojmy z ciest po Verchovyne), kde opisoval svoje dojmy z ciestživot a tradície karpatských Rusínov a Lemkov. Články publikované v rámci rubriky sa stali predlhou pre jeho neskoršiu rovnomennú realistickú esej. Zbieral ľudové piesne, ktorých časť Jakiv Fedorovyč Holovackyj publikoval v práci Narodnyje pesni Galickoj j Ugorskoj Rusi (po slovensky Ľudové piesne Haličskej a Uhorskej Rusi).

Alexandr Mytrak zostavil rusínsko-maďarský (publikovaný v roku 1881) a maďarsko-rusínsky (publikovaný v roku 1922) slovník. Aby slovník bol rozšírený medzi obyčajnými ľuďmi, tritisíc kusov predal Spoločnosti sv. Bazila Veľkého (pôvodný názov: Obščestvo sv. Vasyľa Velykoho; iný názov: Spoločnosť sv. Vailija Veľkého; rusínsky názov: Spoločnosť sv. Vasyľa Velykoho; ukrajinský názov: Tovarystvo sv. Vasyľa Velykoho).

 Referencie 

 Zdroje 






Kategória:Ukrajinskí spisovatelia
Kategória:Ukrajinskí gréckokatolícki kňazi
Kategória:Ukrajinskí básnici
Kategória:Ukrajinskí folkloristi
Kategória:Ukrajinskí etnografi
Kategória:Osobnosti rusínskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti zo Zakarpatskej oblasti