Alexej Nikitič Asmolov

Alexej Nikitič Asmolov (; * 30. marec 1906, Aleksaškino - † 3. september 1981, Moskva) bol vojak, dôstojník, generálmajor Červenej armády. organizátor partizánskeho hnutia. Od 1941 popredný organizátor sovietskeho partizánskeho hnutia. 18. septembra 1944 vyslaný na Slovensko ako vojnový poradca, od 29. októbra 1944 veliteľ Hlavného štábu partizánskeho hnutia v Československu. 

 Život 
Alexander Nikitič Asmolov bol pôvodne poľnohospodársky robotník, od 1928 príslušník Červenej armády, pridelený k Sibírskemu vojenskému okruhu v Irkutsku. Člen KSSZ od 1932. V rokoch 19361939 poslucháč Vojenskej akadémie M. Frunzeho v Moskve, potom v Smolensku a Bielorusku, od roku 1941 v Pribaltickom vojenskom okruhu, bojoval na Severozápadnom fronte. Od 1941 popredný organizátor sovietskeho partizánskeho hnutia a člen Vojenskej rady Severozápadného frontu, 1942 náčelník Štábu partizánskeho hnutia 3. ukrajinského frontu. 

V Slovenskom národnom povstaní
Na žiadosť moskovského vedenia KSČ z 18. septembra 1944 Ukrajinskom štábom partizánskeho hnutia vyslaný 28. septembra 1944 na Slovensko ako vojenský poradca Hlavného štábu partizánskych oddielov. Stal sa predstaviteľom HŠPO v Rade na obranu Slovenska. 6. októbra 1944 bol Asmolov ustanovený za prvého zástupcu veliteľa HŠPO. Generál Július Nosko uvádza, že HŠPO len o to, aby 1. česko-slovenskú armádu na Slovensku dostal pod svoje velenie, preto vehementne presadzoval prechod armády na partizánsky spôsob boja a to už po príchode plk. A. N. Asmolova na oslobodené územie. Samotný Asmolov presviedčal Viesta o nutnosti prechodu na partizánsky spôsob boja a po vojne sa dôrazne ohradzoval proti tomu, že by niekedy gen. Viestovi, veliteľovi 1. čs. armády na Slovensku, vojensky podliehal.

29. októbra 1944 bol Asmolov menovaný za veliteľa Hlavného štábu partizánskeho hnutia v Československu. HŠPO sa stal centrom operatívnej činnosti partizánskeho hnutia, boli spresnené zásady a špecifickosť partizánskeho boja v SNP, určené priestory partizánskych brigád a oddielov, vymedzené ich oblasti a pásma činnosti na obdobie 25. október30. december  1944. Po prechode SNP do hôr zreorganizoval partizánske jednotky a orientoval ich na diverzné akcie. Nakoľko Karol Šmidke odišiel do ilegality, prevzal Asmolov 29. októbra 1944 velenie všetkých partizánskych jednotiek na strednom Slovensku a časti 2. československej paradesantnej brigády v ZSSR. Absolvoval zimný prechod cez Chabenec do Lomnistej doliny, kde vzniklo sídlo HŠPH v Československu. 30. novembra boli partizánske jednotky v Lomnistej doline Nemcami prepadnuté, no ubránili sa. So štábom a niekoľkými partizánskymi jednotkami prešiel 19. februára 1945 pri Mýte pod Ďumbierom líniu frontu a spojil sa s Červenou  armádou.

Po vojne
Po vojne pracovník Mininstrstva vnútra USSR v Rovnianskej oblasti, od 1947 Ministerstva vnútra ZSSR v Moskve, po absolvovaní Akadémie generálneho štábu 1952 náčelník katedry Vojenského inštitútu Ministerstva vnútra ZSSR, od 1956 na dôchodku.

Vyznamenania
 Leninov rad,
 Rad červenej zástavy, 
 Rad červenej hviezdy, 
 Československý vojnový kríž 1939, 
 Rad SNP 1. triedy (1945), 
 Československý vojenský rad bieleho leva II. a III. stupňa,
 Československý veliteľský rad Jana Žižku z Trocnova

Čestný občan Banskej Bystrice, Martina, Sliača a Jasenia. 

 V literatúre
Skúsenosti z organizovania partizánskeho hnutia zhrnul Asmolov v memoárových dielach Za frontovou líniou, Na Severozápadnom fronte (Moskva, 1969), zo SNP v knihe Front v tyle wehrmachtu (Moskva, 1977) a vo viacerých článkoch v československej tlači.

 Poznámky 

 Referencie 

Kategória:Nositelia Československého vojnového kríža 1939
Kategória:Nositelia Radu Lenina
Kategória:Nositelia Radu Slovenského národného povstania
Kategória:Osobnosti SNP
Kategória:Partizánski velitelia
Kategória:Sovietske osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy