Juraj Ihnátko

Juraj Ihnátko (Jurij Ihnatkov; * 14. máj 1840 alebo 14. apríl 1840, Michalovce† 14. september 1885, Lučenec) bol rusínsky, respektíve zakarpatskoukrajinský učiteľ, novinár a jazykovedec. Patril medzi prorusínsky a prorusky orientovaných intelektuálov angažovaných v rámci procesu rusínskeho národného obrodenia.

 Životopis 
Juraj Ihnátko sa narodil 14. mája alebo 14. apríla 1840 v meste Michalovce. Absolvoval štúdium na filozofickej fakulte Univerzity Lorána Eötvösa v Budapešti, po ktorého skončení pracoval ako profesor modernej európskej literatúry na tamojšom gymnáziu, kde vyučoval tiež latinčinu, gréčtinu a ruštinu. V roku 1866 prešiel na gymnázium do Užhorodu. Nakoľko sa dištancoval od maďarizačných krokov eparchu Štefana Pankoviča, tak pod nátlakom musel opustiť Užhorod. O rok neskôr sa preto vrátil do Budapešti, kde nadviazal kontakt so slovenskými národnými buditeľmi. V nasledujúcom roku začal učiť v Levoči, odkiaľ po 8 rokoch v roku 1876 odišiel do Lučenca, kde pôsobil až do svojej smrti.

Zastával a propagoval panslavistické názory, kvôli čomu viackrát musel meniť svoje pôsobisko. Aktívne prispieval do periodík Slovo (po slovensky Slovo), Visnyk dľa rusynov Avrstrijskoji deržavy (po slovensky Vestník Rakúskeho štátu) a Pešťbudínske vedomosti. Angažoval sa v Spoločnosti sv. Bazila Veľkého (pôvodný názov: Obščestvo sv. Vasyľa Velykoho; iný názov: Spoločnosť sv. Vasilija Veľkého; rusínsky názov: Spoločnosť sv. Vasyľa Velykoho; ukrajinský názov: Tovarystvo sv. Vasyľa Velykoho) a v Matici slovenskej, patril medzi zakladateľov týždenníka Svit (po slovensky Svet). Po tom, čo zo spolku v roku 1867 odišiel, sa rozhodol v Budapešti založiť nové rusínske noviny Otečestvo (po slovensky Otčina), ktoré však nemali úspech.

Juraj Ihnátko zomrel 14. septembra 1885 v Lučenci.

 Vedecká činnosť 
Juraj Ihnátko sa vo svojich prácach venoval slovanským jazykom, poľskej a ruskej literatúre. Svoje články v rokoch 1867, 1868, 1874 a 1875 uverejňoval v odbornom časopise Országos tanáregyleti közlöny (po slovensky Bulletin Národného odborového zväzu učiteľov), ako aj v budapeštianskych časopisoch Fővárosi Lapok (po slovensky Metropolitné noviny) a Pesti Napló (po slovensky Peštiansky denník). V odborných článkoch sa zaoberal aj vplyvom križiackych výprav na kultúrny rozvoj európskych štátov a vzťahom medzi indoeurópskymi jazykmi. V roku 1875 publikoval práce venované gréckej poézii a v roku 1877 vydal prvú gramatiku rómčinyCigány nyelvtan (po slovensky Cigánska gramatika).

 Referencie 

 Zdroje 







Kategória:Narodenia v 1840
Kategória:Úmrtia 14. septembra
Kategória:Úmrtia v 1885
Kategória:Osobnosti z Michaloviec
Kategória:Slovenské osobnosti rusínskeho pôvodu
Kategória:Spisovatelia píšuci po rusínsky
Kategória:Spisovatelia píšuci po rusky
Kategória:Spisovatelia píšuci po maďarsky
Kategória:Spisovatelia píšuci po grécky
Kategória:Spisovatelia píšuci po nemecky
Kategória:Absolventi Univerzity Loránda Eötvösa