Vladislav IV.

Vladislav IV. Vasa (* 9. jún 1595, Krakov, Republika oboch národov – † 20. máj 1648, Merkinė, Litva), bol v rokoch 1632 až 1648 ako poľský kráľ a veľkoknieža litovský. Zároveň v období rokov 1610 až 1613 bol voleným ruským cárom. Okrem predošlých titulatúr bol známy taktiež vďaka tomu, že do roku 1634 vystupoval ako titulárny cár Ruska.

 Pôvod a panovanie 
Vladislav sa narodil ako prvorodený syn poľského kráľa Žigmunda III. Vasy a jeho manželky, kráľovnej Anny Habsburskej. Keď roku 1610 poľská armáda dobyla mesto Moskva, bol pätnásťročný Vasa siedmimi bojarmi zvolený za ruského cára. Napokon však pre postavenie otca a ľudové povstanie sa trónu neujal. Napriek tomu až do roku 1634 používal titul ruského cára a veľkokniežaťa moskovského. V roku 1632 bol zvolený za poľského kráľa. Veľkou mierou bol úspešný v obrane územia poľsko-litovského štátu pred vojenskou inváziou cudzích vojsk. Ako úspešný vojvodca na bojovom poli sa prejavil najmä v čase vojny v Smolensku v rokoch 1632 až 1634, ktorej sa osobne zúčastnil.

vľavo|náhľad|314x314bod|Princ Vladislav IV. ako desaťročný na maľbe Jakoba Troschela.

Bol obrancom náboženskej tolerancie a presadil úspešne také vojenské reformy, ako založenie spojených síl námorníctva. Ako diplomat však zlyhal práve vtedy, keď sa pokúšal získať a obsadiť švédsky kráľovský stolec. Napriek určitým zlyhaniam počas jeho panovania sa prejavila charizma a popularita jednak u šľachticov ale aj poddaných, čo znamenalo relatívny vnútropolitický pokoj samotnej poľsko-litovskej dŕžavy.

Hoci sa oženil dovedna až trikrát, skonal bez legitímneho potomka, ktorý by mohol vládnuť. Jeho smrť priniesla koniec obdobia hospodársko-politickej stability Poľsko-litovského štátu. Vnútorné rozbroje, ktoré narastali po niekoľko desaťročí, vyvrcholili po jeho skone s ničivými následkami. Šesťročná kozácka vojna známa v poľskej historiografii ako Povstanie Bohdana Chmeľnického v rokoch 1648 až 1654 a následné poľsko-švédska vojna v období rokov 1655 až 1660, boli tie udalosti, ktorých dôsledky oslabili krajinu a oslabili postavenie Poľska ako regionálnej mocnosti. Práve to bol dôvod, prečo bolo panovanie kráľa a veľkokniežaťa Vladislava IV. vnímané v ďalších rokoch ako zlatá éra stability a prosperity.

Vladislav zomrel na území Litvy. Miestom jeho posledného odpočinku sa stal Wawelská katedrála v meste Krakov. Jeho pozlátený sarkofág s reliéfnymi scénami z jeho života sa zachoval až dodnes. Nástupcom na tróne sa stal jeho nevlastný brat a to presnejšie bývalý kardinál menom Ján II. Kazimír Vasa, ktorý bol zároveň posledným príslušníkom dynastie Vasa na poľskom tróne.

 Zberateľ umenia 
Vladislav IV. bol známy ako mecenáš výtvarného umenia a hudby. Zberateľstvu výtvarného umenia sa začal venovať od roku 1626 ako už princ počas svojej kavalierskej cesty po Európe. Väčšiu časť svojich zbierok uchovával v kráľovskom zámku v Krakove. Rád sa dával portrétovať, zachovalo sa osem veľkoformátových podobizní od významných európskych maliarov.

Zaujímavý osud mal jeho detský portrét od Jakoba Trouschela. Vladislavova sestra Anna Katarína Konstancia ho roku 1642 odviezla do Neuburgu na Dunaji, odkiaľ bol začiatkom roku 1945 ukradnutý nacistickými pohlavármi, ktorý ho previezli smerom do Mníchova. Tam ho Štátne umelecké zbierky vystavovali až do roku 1973. Vtedy došlo k tomu, že práve štátna diplomacia Nemeckej spolkovej republikyuznala jeho vlastníctvo za vojnovú lúpež a vrátila ho vedeniu štátneho umenia v Poľsku.

Zlatý ruský koflík s viečkom, zdobený niellem, drahokamami a perlami, tzv. bratinu, daroval Vladislavovi ruský cár Michail I. Fjodorovič roku 1637. Prostredníctvom činnosti dynastie Habsburgovcov sa dostal do Umeleckohistorického múzea vo Viedni, kde vystavený dodnes.

vľavo|náhľad|415x415pixelů|Umelecká zbierka Vladislava IV. Vasy na obraze Étienna de la Hire.

 Rodokmeň a predkovia 

 Pozri aj 
 Dejiny Poľska
 Smolenská vojna
 Chmeľnyckého povstanie
 Druhá severská vojna

 Iné projekty 

 Zdroj