Sakkos (rúcho)

náhľad|Fülöp (Filip) z Hajdúdorohu bozká sakkos

Sakkos () je rúcho, ktoré nosia pravoslávni a gréckokatolícki biskupi namiesto kňazského felóna. Ide o tuniku so širokými rukávmi a charakteristickým vzorom lemovania. Siaha pod kolená a po stranách sa zapína gombíkmi.

Sakkosy sú zvyčajne vyrobené z drahých látok (hodváb, brokát, atď.) a bohato zdobené výšivkou, zvončekmi či inými ozdobami.

Tvarom sa podobajú západnej dalmatike, ktorá je podobne odvodená z byzantského odevu.

Sakkos pôvodne nosil byzantský cisár ako cisárske rúcho.

 História 
Slovo σάκκος (pravdepodobne pochádzajúce z akkadčiny) sa nachádza v Septuaginte a Novom zákone, kde označuje vrchný odev vyrobený z hrubej vlny, vrecovinu, nosenú ako znak pokánia a smútku (Gn 37,34; Ester 4,2; Matúš 11,21; Lukáš 10,13; možno ten istý odev naznačuje aj Matúš 3,4), a tiež jednoducho vrece alebo vrecovinu (Gn 42,25,35; Lev 11,32; Iz 50,3; Zj 6,12).

Vo svojej najranejšej forme predstavoval sakkos odev východných asketikov. Neskôr ho ako ceremoniálne oblečenie prijali do svojho šatníka byzantskí cisári. Používali ho napríklad počas korunovácií alebo na niektoré sviatky, ako napríklad čierny sakkos počas Vianoc. Kedy a za akých okolností slovo σάκκος začalo označovať nie hrubé a chudobné, ale naopak najluxusnejšie oblečenie, nie je známe.

náhľad|Sakkos moskovského metropolitu Fótia, okolo 1417
V liturgii nosili pôvodne všetci biskupi felón. Používanie sakkosu bola výsada, ktorú začal byzantský cisár udeľovať jednotlivým patriarchom ako znak svojej osobnej priazne. Ako cirkevné rúcho sa začína spomínať v 12. storočí, ale pravdepodobne sa používalo už v 11. storočí, hoci priame dôkazy sa nezachovali. Teodor Balsamón (ca 11301140) považoval sakkos za výsadu konštantínopolského patriarchu. Byzantský klerik Démétrios Chómaténos (13. storočie) píše, že to bolo patriarchálne rúcho, ale nosili ho aj niektorí arcibiskupi výnimočného postavenia a že sa nosilo iba na Vianoce, Veľkú noc a Turíce. Svätý Symeon Solúnsky (ca 13811429) ho podobne pripisuje patriarchom a niektorým arcibiskupom vysokého postavenia (spomína arcibiskupov Cypru, Ochridu, Tărnova a Peć). Samotné znenie otázky, ktorá mu bola adresovaná, však naznačuje, že v tom čase už mohli sakkos nosiť aj bežní biskupi.

Po páde Konštantínopolu (1453) sa sakkos rozšíril na čoraz viac biskupov a v modernej dobe sa stal bežným odevom všetkých pravoslávnych a gréckokatolíckych biskupov.

náhľad|Gréckokatolícky biskup Ján Babjak v sakkose, Prešov, Slovensko
V Rusku bol sakkos prvýkrát prijatý okolo čias Teognosta Kyjevského (13281353) a nosil ho iba metropolita Kyjeva a celej Rusi, zatiaľ čo ostatní biskupi nosili felón. V 17. storočí malo okrem patriarchu privilégium nosiť sakkos niekoľko biskupov (metropolitov). Právo nosiť sakkos bolo na koncile v roku 1675 rozšírené na všetkých biskupov. 

 Liturgické používanie 
Sakkos v súčasnosti nosia všetci východní pravoslávni a gréckokatolícki biskupi bez ohľadu na hodnosť. V Melchitskej cirkvi ho naďalej nosia iba patriarchovia a metropoliti.

Modlitba pri obliekaní sakkosu:

Diakon: Pane, tvoji veľkňazi nech sa odejú do spravodlivosti a tvoji svätí nech plesajú teraz i vždycky i na veky vekov.

Biskup: Vladárovi vojaci vzali Ježiša do vládnej budovy a zhromaždili k nemu celú kohortu. Vyzliekli ho a odeli do šarlátového plášťa, z tŕnia uplietli korunu a položili mu ju na hlavu, do pravej ruky mu dali trstinu.

 Ikonografia 
Od 13. storočia sa sakkos v byzantskom umení vyskytuje v ikonách ako šatstvo Ježiša Krista dávajúceho prijímanie apoštolom.

 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Liturgický odev