Jozef Brunovský

Jozef Brunovský (* 26. február 1922, Untersiebenbrunn, Rakúsko-Uhorsko† 23. august 2010, Bratislava) bol slovenský vojak, partizán a veliteľ 2. československej partizánskej brigády J. V. Stalina počas Slovenského národného povstania. V rokoch 19521958 väznený za údajnú protištátnu činnosť, v roku 1967 rehabilitovaný, po roku 1989 povýšený do hodnosti generálmajora. V 90. rokoch 20. storočia predseda ÚV Slovenského zväzu protifašistických bojovníkov.

 Život 
Osem tried ľudovej školy absolvoval v roku 1936. Do roku 1942 pracoval ako lesný robotník. Na vojenskú službu nastúpil 1. októbra 1942 k pešiemu pluku 1. 20. júna 1943 bol odoslaný na východný front. 30. októbra 1943 bol prehlásený za zbeha, pri Melitopole bol zajatý Červenou armádou a odovzdaný
do zajateckého tábora č. 82 Usmaň.

17. januára 1944 sa prezentoval v československých vojenských jednotkách v Jefremove.  Absolvoval partizánsky kurz UŠPH v Sviatošine. V priebehu roka 1944 bol viackrát povýšený, 31. augusta 1944 na podporučíka pechoty v zálohe. Po zvládnutí partizánskeho kurzu bol zaradený ako náčelník štábu do desantnej skupiny pplk. I. D. Dibrovu, ktorú sa UŠPH rozhodol vysadiť po vypuknutí SNP na Slovensko v rámci úsilia rozvinúť partizánske hnutie na západ od povstaleckého územia, resp. v Protektoráte Čechy a Morava 21-členná skupina pristála 16. septembra 1944 pri Žabokrekoch a po niekoľkých dňoch sa začala 
presúvať na slovensko-moravské pomedzie západne od Nového Mesta nad Váhom. Počas presunu sa podieľala na organizácii miestnych partizánskych skupín a zviedla menšie boje s nemeckými jednotkami. Cez Váh prešla 28. septembra 1944 pri Krivosúde – Bodovke a Ivanovciach. Štáb skupiny sa 2. októbra 1944 v obci Hlavina spojil s najsilnejšou 200člennou miestnou partizánskou skupinou Miloša Uhra. 6. októbra 1944 sa miestne partizánske skupiny v priestore Myjavy a Starej Turej podriadili štábu I. D. Dibrovu, čím vznikla 2. československá partizánska brigáda J. V. Stalina. V noci z 11. na 12. októbra oddiely brigády pod velením Miloša Uhra prepadli nemeckú jednotku v Starej Turej. Po akcii sa partizáni mali presunúť na bošácke kopanice Španie a pripraviť sa na prechod na Moravu. 13. októbra 1944 pri prieskume možností prechodu brigády na Moravu bol za nevyjasnených okolností smrteľne zranený veliteľ brigády I. D. Dibrova. Na základe rozhodnutia UŠPH 14. októbra 1944 sa Brunovský stal novým veliteľom brigády.

Pod nemeckým tlakom po tvrdej bitke s práporom 708. divízie ľudových granátnikov v Bošáci 20. októbri 1944 sa brigáda začala sa presúvať k Púchovu a Žiline. Koncom novembra 1944 nastal rozkol v brigáde, keď náčelník štábu, G. Lošakov neuposlúchol rozkaz na návrat k štábu brigády a odišiel aj s rádiostanicou brigády na východ.. Spojenie štábu brigády s UŠPH sa nepodarilo obnoviť až do spojenia sa s Červenou armádou. Brunovský so štábom brigády striedavo pôsobil pri jednotlivých oddieloch na západnom Slovensku, kde v závere vojny riadil operáciu partizánov 5. oddielu brigády na pomoc Červenej armáde pri oslobodzovaní Borinky a Stupavy 7. apríla 1945.
Po vojne
Po ukončení vojny Brunovský pracoval na MNO, 1. júla 1945 bol povýšený na poručíka pechoty v zál., 1. januára 1946 povýšený na npor. pechoty v zál. V roku 1946 bol demobilizovaný a stal sa národným správcom vo firme Piesch v Pezinku. 1. januára 1948 povýšený na kpt. pechoty v zálohe. Po februárovom prevrate 1948 z politických dôvodov zbavený funkcie národného správcu. 6. januára 1950 mu odňali vojenskú hodnosť. Pomáhal pri odchode do emigrácie cez rieku Moravu Michalovi Sečanskému, Jozefovi Lettrichovi. V roku 1952 bol spolu so svojím bratom zaistený pre údajnú protištátnu činnosť. 7. júla 1958 podmienečne prepustený z väzenia, v roku 1964 rehabilitovaný. Po roku 1967 riaditeľ Štátnych lesov, stavebného závodu Bratislava, Mlynská dolina. Po roku 1989 povýšený do hodnosti genmjr. V 90. rokoch 20. storočia predseda ÚV Slovenského zväzu protifašistických bojovníkov.

Vyznamenania
 Československá medaila Za chrabrosť pred nepriateľom (1945)
 Československý vojnový kríž 1939 (1946)
 Rad Slovenského národného povstania I. tr. (1946)
 Československá vojenská medaila Za zásluhy I. tr. (1946)
 sovietske Partizanu Otečestvennoj vojny I. st. (?)
 sovietske Za pobedu nad Germanijej v Velikoj Otečestvennoj vojne 1941-1945 gg. (?)
 juhoslovanský Orden bratrstva i jedinstva II. reda (1948)
 Rad červenej hviezdy (1965)
 Rad M. R. Štefánika III. tr. (1991)
 Rad Ľudovíta Štúra vojenského druhu I. tr. (2004)
 Pamětní medaile k 60. výročí ukončení 2. světové války (2005)
 Pamätná medaila k 15. výročiu vzniku Ozbrojených síl Slovenskej republiky

 Poznámka 

 Referencie 

Kategória:Nositelia Československého vojnového kríža 1939
Kategória:Odsúdení vo vykonštruovaných procesoch v Česko-Slovensku
Kategória:Osobnosti SNP
Kategória:Partizánski velitelia
Kategória:Politicky prenasledovaní v Česko-Slovensku
Kategória:Slovenské osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Slovenskí generáli
Kategória:Slovenské vojenské osobnosti
Kategória:Nositelia Radu Slovenského národného povstania
Kategória:Držitelia Radu Ľudovíta Štúra I. triedy – vojenského