Carl von Pückler-Burghauss

Carl Friedrich Wilhelm Lothar Erdmann gróf von Pückler-Burghauss slobodný pán von Groditz (* 7. október 1886, Vroclav† 13. máj 1945, pri Čimeliciach) bol nemecký šľachtic, veterán prvej svetovej vojny a dôstojník Waffen-SS počas druhej svetovej vojny v hodnosti SS-Gruppenführer und Generalleutnant der Waffen-SS. Počas Slovenského národného povstania bol veliteľom skupiny SS Schill. V roku 1945 veliteľ posledných bojujúcich nemeckých jednotiek na území Československa.

Život
Mladosť
Narodil sa do šľachtickej rodiny ako syn majora pruskej armády vo výslužbe a hajtmana Friedricha grófa von Pückler-Burghauss (1849–1920) a grófky Elly von Köppen (18621899). Mal dvoch mladších bratov Ottu a Sylviusa, ktorý počas druhej svetovej vojny slúžil ako plukovník Wehrmachtu.

Po vyštudovaní univerzity v Bonne vstúpil 1. apríla 1907 do armády a 17. októbra toho istého roku mu bola udelená hodnosť Leutnant (poručík). Počas prvej svetovej vojny sa zúčastnil bitiek vo Francúzsku a v Poľsku a slúžil ako divízny zbraňový dôstojník pri pechotných a neskôr aj pri jazdeckých jednotkách. V máji roku 1917 bol povýšený do hodnosti Oberleutnant (nadporučík) a zvyšok vojny strávil ako dôstojník generálneho štábu pri Armee Korps Nr. 6 (6. armádny zbor).

Armádu opustil v hodnosti Hauptmann (kapitán) v roku 1919 a počas služby v prvej svetovej vojne si vyslúžil obe triedy železného kríža. Po službe pri jednotkách Freikorps v Sliezsku sa v roku 1920 vrátil na rodinné sídlo v Nützdorfe po tom, čo jeho otec zomrel. Zároveň si k menu pridal Burghauss.

V máji roku 1913 sa oženil s princeznou Olgou Alžbetou Sasko-Altenburskou (18861955), dcérou pruskej princeznej Márie a princa Alberta Sasko-Altenburského. Po dvoch dcérach, ktoré sa narodili v rokoch 1914 a 1919, sa im narodil roku 1923 chlapec, ktorý však zomrel v dojčenskom veku.

Pred druhou svetovou vojnou
Od roku 1924 až do novembra roku 1931 slúžil u organizácie pre veteránov prvej svetovej vojny Der Stahlhelm . Dňa 1. decembra roku 1931 vstúpil do NSDAP a zároveň aj do radov jednotiek SA (Sturmabteilung), kde mu bola udelená hodnosť SA-Sturmbannführer a bol dosadený do funkcie dôstojníka s osobitnými povinnosťami. Dňa 1. júla 1932 bol povýšený na SA-Standartenführera a bol prevelený ku SA Gruppe Silesia. 15. decembra toho istého roku bol vymenovaný za veliteľa štábu SA Gruppe Silesia. V tejto funkcii zotrval až do 30. júna roku 1934 a počas septembra toho istého roku sa stal náčelníkom štábu pri SA-Obergruppe III (Vroclav). Počas roku 1933 sa stal tiež členom Reichstagu, keď reprezentoval mesto Opole. V apríli roku 1933 bol povýšený na SA-Oberführera, 1. mája roku 1937 bol povýšený na SA-Brigadeführera a v júli toho istého roku bol prevelený k vrchnému veleniu SA (Oberste SA-Führung) v Berlíne, kde slúžil ako šéf úradu. Svoju kariéru ukončil ako dôstojník so zvláštnym poverením u SA Gruppe Silesia.

Druhá svetová vojna
V apríli roku 1938 vstúpil znova do armády ako Hauptmann (kapitán), prvýkrát ako pobočník veliteľa generála Alfreda Hubickiho u 4. Leichte Division (4. ľahká divízia), s ktorou sa zúčastnil invázie do Poľska. Neskôr pôsobil ako spravodajský dôstojník pri XXXIII. armádnom zbore.

Začiatkom roku 1942 pôsobil ako zástupca policajného šéfa pre stredné Rusko SS-Obergruppenführera Ericha von dem Bach-Zelewski, ale dňa 12. septembra 1942 bol povýšený do hodnosti SS-Brigadeführer und Generalmajor der Waffen-SS a zároveň bol vymenovaný veliteľom WaffenSS Protektorátu Čechy a Morava.

V máji 1943 bol povýšený do hodnosti SS-Gruppenführer und Generalleutnant der Waffen-SS a bol tiež menovaný veliteľom 15. granátnickej divízie SS (lotyšská č. 1), ktorá pôsobila v Lotyšsku. Túto funkciu zastával do 17. februára roku 1944, kým sa opäť stal veliteľom jednotiek Waffen-SS na území Protektorátu Čechy a Morava. V tejto funkcii zotrval až do konca druhej svetovej vojny.

Slovenské národné povstanie
Už 11. augusta 1944 vznikla z iniciatívy K. H. Franka na základe rozkazu vydaného hlavný veliteľom Waffen-SS v Čechách a na Morave Pücklerom skupina SS Schill pozostávajúca zo štyroch výpomocne motorizovaných rôt granátnikov, štyroch rôt pancierových granátnikov, zosilnenej roty ťažkých zbraní, batérie ťažkých poľných húfnic, roty samohybných diel, motorizovanej ženijnej roty a dvoch spojovacích čiat. Za jej veliteľa bol určený SS-Stubaf. Rudolf-Otto Klotz. Skupina mala byť pripravená na nasadenie proti partizánom v horských oblastiach na severovýchode Moravy. Podľa niektorých názorov nemecké hlavné velenie plánovalo skupinu „Schill“ od samého začiatku vyslať na Slovensko.
28. augusta sa rozhodol Adolf Hitler vykonať zásah na Slovensku. Pohotovosť pre jednotku Schill bola vyhlásená 30. augusta. Pückler bol donútený dokonca prevziať nad skupinou Schill osobné velenie, čo bolo vzhľadom na jeho vysokú hodnosť istým spôsobom dehonestujúce. Skupina Schill 30. augusta vstúpila do Trnavy a 1. septembra odzbrojila bratislavskú posádku. Veliteľ nemeckého zásahu na Slovensku Gottlob Berger dal vytvoriť v Bratislave slovenské veliteľstvo WaffenSS a do jeho čela postavil Pückler. Ten operatívne velenie nad skupinou Schill prenechal SS-Stubaf. Klotzovi.

2. septembra Pückler a bol natoľko „nadšený hrdinským chovaním sa nitrianskej posádky“ (tá sa nepripojila k povstaniu), že jej veliteľa mjr. Šmigovského vymenoval za veliteľa všetkých (aj nemeckých) jednotiek na území mesta.

5. septembra po urputných bojoch pri Baťovanoch Pückler otvorene priznával, že proti skupine Schill nestoja žiadne bandy, ale rovnocenný súper.

14. septembra 1944 sa Gottlob Berger musel dostaviť do Berlína, aby Hitlerovi zdôvodnil pomalé tempo likvidácie povstania a za svojho zástupcu vymenoval Pücklera. Ten 20. septembra nariadil hlavným silám divízie „Tatra“ a skupiny „Schill“, aby podnikli koordinovanú ofenzívu s cieľom zničiť povstalecké vojská v Turčianskej kotline. Na veliteľa divízie „Tatra“ gen. Loepera musel vyvíjať tvrdý nátlak, lebo ten tvrdil, že jeho muži potrebujú na útok dlhšiu prípravu a v prítomnosti svojich štábnych dôstojníkov viedol porazenecké reči.

Potom, čo z dôvodu pomalej likvidácie Slovenského národného povstania bolo odvolaný gen. Hubicki a Gottlob Berger nahradený 22. septembra gen. Hermamnom Höflem. Pückler ašpiroval na pozíciu Nemeckého generála na Slovensku a predložil Höflemu svoj plán na likvidáciu povstania. Ten však nebol Höflem prijatý a Pückler sa vrátil 23. septembra 1944 na svoje veliteľstvo do Prahy. Skupinu Schill mu však nedovolili zo Slovenska stiahnuť a tá bojovala až do potlačenia povstania.

Posledné boje v Čechách
Po vypuknutí Pražského povstania 5. mája 1945 udržal malé predmostí na východnom brehu Vltavy okolo svojho veliteľstva v budove právnickej fakulty Univerzity Karlovej. Koordinoval postup mimopražských nemeckých útvarov proti českým povstalcom. Požadoval najmä masívne letecké údery zápalnými bombami proti častiam Prahy ovládaných povstalcami. Po kapitulácii nemeckej posádky v Prahe do rúk Českej národnej rady a Vojenského veliteľstva Bartoš odovzdal ráno 9. mája budovu svojho veliteľstva československým dôstojníkom. V poslednej nemeckej kolóne, ktorá opúšťala stred Prahy, dosiahol potom územie južne od mesta, stále ovládané bojovou skupinou SS Wallenstein. Potom, čo americká armáda uzavrela 9. mája demarkačnú líniu, sa spoločne s asi šiestimi tisícmi mužmi (zvyšky Kampfgruppe Wallenstein a ďalších jednotiek) stiahol do priestoru medzi Slivicou pri Milíne a Čimelicami.

Generál sa ubytoval v letnej vilke č. p. 99 u Čimelic. Tri dni sa bezúspešne pokúšal vyjednať odchod svojich vojakov do amerického zajatia s Norbertom Kinským, ktorý zastupoval svojho raneného brata Karola VI. Schwarzenberga. Po 9. máji do priestoru medzi osady Slivice a Čimelice dorazil zvyšok vyzbrojenej nemeckej armády, ktorý má asi 6 tisíc mužov. A práve tieto dni boli pre miestnych snáď vôbec najhoršieNemci sa totiž pomstili aj na civilnom obyvateľstve. Pückler dal príkaz vybudovať pri Milíne oporný bod. Proti nemu vyrazilo 11. mája niekoľko desiatok partizánov zo skupiny Smrť fašizmu a členov revolučnej gardy. Začala sa posledná bitka pri Slivici, do ktorej sa zapojili aj tri ukrajinské fronty. Po priblížení Červenej armády podpísal v noci z 11. na 12. mája 1945 v neďalekom rakovickom mlyne kapituláciu do rúk sovietskeho generálmajora Ivana Fedotoviča Serjogina, veliteľa 104. gardovej streleckej divízie, a amerického plukovníka 4 a 4 plukovníka. XII. Zboru.

Potom sa vrátil do domu na kraji Čimelic, kde bol ubytovaný, a tam sa 13. mája 1945 okolo 11.00 h zastrelil. Spolu s ním sa zastrelili (alebo boli zastrelení) aj jeho tlmočníčka, jej dcéra (zhruba päťročná) a matka. Mŕtvoly boli nasledujúci deň pochované do hromadného hrobu na čimelickom cintoríne. V roku 1995 boli exhumované a pochované na nemeckom vojenskom cintoríne v Brne.

Hodnostný postup
 Fähnrich – 1. apríl, 1907
 Leutnant – 17. október, 1907
 Oberleutnant – máj, 1917
 Hauptmann – 18. máj, 1918
 50px|Sturmbannführer SA-Sturmbannführer – 1. december, 1931
 50px| Standartenführer SA-Standartenführer – 1. júl, 1932
 50px|Oberführer SA-Oberführer – 10. apríl, 1933
 50px| Brigadeführer SA-Brigadeführer – 1. máj, 1937
 Hauptmann – 1. apríl, 1938 (znovu vstúpil do armády)
 Major – 1940
 50px| SS-Mann SS-Mann – 1. júl, 1940
 50px| Brigadeführer SS-Brigadeführer und Generalmajor der Waffen-SS – 12. september, 1942
 50px|Gruppenführer  SS-Gruppenführer und Generalleutnant der Waffen-SS – máj, 1943

Vyznamenania
 60px|ek1-1914 Pruský železný kríž I. triedy (Prvá svetová vojna)
 60px|ek2-1914 Pruský železný kríž II. triedy (Prvá svetová vojna)
 60px|spona1 Spona k pruskému železnému krížu I. triedy
 60px|spona2 Spona k pruskému železnému krížu II. triedy
 60px|Vojenský záslužný kríž 1 meče Vojenský záslužný kríž I. triedy s mečmi
 60px|Vojenský záslužný kríž 2 meče Vojenský záslužný kríž II. triedy s mečmi
 60px|Sudetská pamätná medaila Sudetská pamätná medaila
 60px|Za východní frontu Medaila za východný front
 Sliezska orlica I. triedy
 30px|Sliezska orlica Sliezska orlica II. triedy
 60px| Kríž cti  Kríž cti
 30px| Športový odznak SA Bronzový športový odznak SA

Publikačná činnosť


Referencie

 Literatúra 









Iné projekty

 Zdroj 

Kategória:Nemecké vojenské osobnosti
Kategória:Nemecké osobnosti prvej svetovej vojny
Kategória:Nemecké osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Nemeckí šľachtici
Kategória:Nemeckí generáli
Kategória:Dôstojníci SS
Kategória:Osobnosti SNP
Kategória:Nacisti
Kategória:Antikomunisti
Kategória:Obete samovrážd
Kategória:Osobnosti z Vroclavu