Klement Gottwald (partizánska brigáda)

Partizánska brigáda Klement Gottwald, alebo aj Osobitná partizánska brigáda Klementa Gottwalda, Kvitinského partizánska brigáda bola jediná špecializovaná diverzná partizánska brigáda vyslaná na územie Slovenska Ukrajinským štábom partizánskeho hnutia v Kyjeve. Brigáda prešla na Slovensko 9. augusta a až do spojenia s Červenou armádou 31. januára v Heľpe sa sústreďovalo na diverzie na železničných a cestných komunikáciách, telefónnej a elektrickej sieti a priemyselných podnikoch.

História brigády
Partizánska organizačná diverzná skupina bola sformovaná na základe uznesenia ÚV KS(b) o poskytnutí pomoci spriatelenej Československej republike pri rozvoji partizánskeho hnutia na jej území. Skupinu zostavil Ukrajinský štáb partizánskeho hnutia v partizánskej škole v Obarove z partizánov-diverzantov zo zväzkov, ktoré pôsobili na území Ukrajiny a po jej oslobodení boli rozpustené. Oddiel mal byť vysadený pôvodne do tylu nepriateľa v priestore Humenného, tam však neboli partizánske oddiely, ktoré by mohli zabezpečiť príjem výsadkárov a nákladu. Preto bolo prijaté rozhodnutie vysadiť oddiel na partizánsku základňu oddielu Šukajeva v priestore Turky v Drohobyčskej oblasti. Z letiska v Rivne bol oddiel v noci z 27. na 28. júna 1944 na dvoch lietadlách „C-47" vysadený v priestore Čiernej Gury. Zloženie oddielu:

+Partizánska organizátorská skupina V. A. Kvitinského meno a priezviskofunkcia1.kapitán Kvitinskij V. A.veliteľ oddielu2.kapitán Denisov N. V.komisár3.Rachmanovnáčelník štábu4.Nikolajenko V. V. náčelník prieskumu5.poručík Vutrik A. S.náčelník spojenia6.kapitán Svetlakov I. J. náčelník zdravotníckej služby7.poručík Ostrovskij O. K.lekár8.st. seržant Olejnik A. I. 9.staršina Troickij M. P. 10.Lozovoj V. S. 11.Ostapčuk N. F.12.Labunec N.13.Čujkov V. A.14.poručík Abušov M. Z. 15.Nevmeržickij F.16.Aristarchov17.Davidovič V. N.18.Zacharčuk P. F. 19.Kobeľov S. 20.Dorošek V. 21.Tupikov P. S.22.Konevič I. A.23.Mironov V. N.

Výzbroj oddielu tvorili 2 guľomety, 28 samopalov, granáty a náboje. Oddiel mal jednu rádiostanicu typu „RPO". Zoskok sa uskutočnil úspešne. Na základni zväzku Šukajeva oddiel zostal do 7. júla 1944. Následne sa dal na pochod do priestoru určeného v rozkaze (14 km východne od Humenného na Slovensku). 

Zahájenie diverzných akcií
Za pochodu 13.15. júla 1944 vyhodil oddiel do povetria prvé dve vlakové súpravy nepriateľa na železničnej trati UžhorodTurka: skupina V. V. Nikolajenka pri obci Sokolyky 13. júla vyhodila do povetria prvú súpravu (zničený bol 1 rušeň a 2 vagóny) a 15. júla druhú vlakovú súpravu (zničený rušeň. a 5 vagónov s vojakmi). V tomto období sa k skupine pridalo prvých 8 vojakovdezertérov z jednotiek Východoslovenskej armády rozmiestnených na poľskej strane Karpát pod vedením Petra Bielika.

Skupina Lozového uskutočnila počas presunu prvý prepad 20. júla 1944 pri (dnes zaniknutej) obci Habkowce na ceste JablonkiCisna. 6 mužov vykonalo palebný prepad pochodovej kolóny maďarských vojakov. Po odpútaní počkali do zotmenia v lese a v noci zničili 1.5 km telefónneho vedenia prepílením 31 stĺpov. Na položených mínach vyleteli do povetria 2 nákladné autá. Celkovo bolo hlásených 53 zabitých alebo zranených Nemcov. 

3. augusta skupina seržanta Olejnika na hradskej DuklaTylawa na úseku TylawaTrzciana vyhodila do povetria mínami MZD-5 2 nákladné autá. Zabitých bolo 5 a ranených 7 Nemcov. 5. augusta 1944 na tom istom úseku hradskej skupina staršinu Troického vyhodila do povetria 1 nákladné auto. Zabitých bolo 7, ranených 5 Nemcov. Zo zálohy bol zničený 1 motocykel, pritom boli zabití 2 Nemci.

5. augusta 1944 sa ku Kvitinského oddielu pridala skupina v počte 17 ľudí, zložená väčšinou z ruských zajatcov a 3 Rusínov, z Dranišnikovovho miestneho partizánskeho oddielu, ktorý pôsobil v Poľsku pri obci Myscowa v obvode DuklaGorliceHrabSanok.

7. augusta 1944 skupina Dorošeka zničila na hradskej DuklaHrab pri Hyrove a Poľane prepílením 60 stĺpov telefónne spojenie v celkovej dĺžke 2 km.

Prechod na Slovensko
6. augusta 1944 Ukrajinský štáb partizánskeho hnutia uložil oddielu presunúť sa do priestoru Prešova. V obci Myscowa na území Poľska bol zanechaný A. Ostrovský zranený v akcii na doliečenie s inštrukciou organizovať po vyliečení partizánov spomedzi miestnych antifašistov. Oddiel prekročil slovenskú hranicu v noci z 8. na 9. augusta  v priestore Šarbova, 16 km na juh od Dukly. Pri prekročení hranice mal postupným prijímaním sovietskych utečencov z nemeckých táborov a poľských antifašistov už 68 členov. Po osi ŠarbovNižná PisanáVyšná PisanáNižný a Vyšný OrlíkZborovBardejov sa presunul 13. augusta 1944 a utáboril sa v Čergove medzi obcami Kríže a Livovská Huta. Po oznámení pozície Ukrajinskému štábu partizánskeho hnutia boli nasledovný deň zhodené oddielu z 2 lietadiel Polikarpov Po-2 zásoby. Na výšine 6 km oproti táboril v tom čase partizánsky zväzok KarasjovaStepanova. Spojky oddielu nadviazali kontakt aj s partizánskym oddielom Čapajev. Keď oddiel dorazil do stanoveného priestoru Livovskej Huty, mal už 88 ozbrojených partizánov. Rozdelení boli na tri diverzné čaty a prieskumnú čatu. Veliteľom 1. čaty bol Myhajlo Tatur, pomocníkom staršina Myhajlo Troickyj, čata bola poslaná do priestoru Spišská Nová VesPoprad. Veliteľom 2. čaty poručík Michejev I. F., jeho pomocníkom Lozovoj. Čata pôsobila v okolí Bardejova. Veliteľom 3. čaty podporučík Dranišnikov V. I,, jeho pomocníkom starší seržant Mironov V. N. Čata bola vyslaná RožňavaSmolníkGelnica. Veliteľom prieskumnej čaty bol Níkolajenko V. V., jeho pomocníkom poručík Abušov M. Z.  

Oddiel sa rozrastal nielen náborom civilistov. Do oddielu prešlo v auguste 116 vojakov Východoslovenskej armády aj so zbraňami pod velením mjr. Kučeru a pridala sa aj rota npor. Jána Daňu. Podporovateľom oddielu sa stal napríklad aj Peter Židovský, zámožný roľník a poslanec predvojnového československého Národného zhromaždenia. A. Ostrovskij, ktorý bol ako ranený ponechaný spolu s Čujkovom v poľskej dedine Myscowa, vytvoril z ruských zajatcov, ktorí ušli zo zajatia, z vojakov a dôstojníkov slovenskej armády a z miestneho obyvateľstva nový partizánsky oddiel. Oddiel zorganizoval súčasne pasce na hradských DuklaŻmigród a ŻmigródKrempna, kde zničili 5 nemeckých áut, zabili a zranili 14 nemeckých vojakov a dôstojníkov. 26. augusta 1944 sa vydal oddiel Ostrovského na pochod, aby sa spojil zo základným oddielom kapitána Kvitinského v Čergove. 1. septembra 1944 dorazil oddiel Ostrovského do Livovskej Huty v počte 76 ľudí vyzbrojených 12 guľometmi, 7 samopalmi a 57 puškami.

V trojuholníku železničných tratí a hradských BardejovPrešovMuszyna rozvinul oddiel diverznú činnosť (podľa hlásenia brigády v tomto priestore bolo celkovo vyhodených do povetria 18 vlakových súprav a zničených asi 20 áut). 

9. augusta 1944 Taturovova skupina zničila pri dedine Malcov dve autá a jeden motocykel. 16. augusta pri dedinke Mokroluh skupina Lozového zničila zo zálohy jedno osobné auto. Zabití 2, ranený jeden. 18. augusta 1944 na úseku ZborovBardejov zničila skupina Lozového zo zálohy jedno osobné auto. Zabití 2, ranení 3 Nemci.

23. augusta na úseku ZborovBardejov pri Bardejovských kúpeľoch zničila Lozového skupina 2 osobné autá. Zabití 4, ranený 1. Medzi zabitými bol veliteľ bardejovského gestapa aj s manželkou.

27. augusta 1944 na hradskej SabinovStará Ľubovňa Olejnikova skupina vyhodila do povetria mínou PMS-2 nákladné auto: podľa hlásenia bolo zabitých 28 nemeckých vojakov a dôstojníkov. 

Dňa 30. augusta skupina Vladimíra Mironova pri Krivanoch vyhodila vlak. Podľa partizánskeho hlásenia išlo o vojenský transport, zničená bola lokomotíva, 3 vagóny a usmrtených bolo 70 Nemcov. V reáli Nemci vymenili poradie súprav a zničený bol osobný vlak, počet obetí (civilisti, slovenský vojak Š. Fiľ zo Stariny) sa udáva 6 až 12.

31. augusta 1944 Aminovova skupina na hradskej PlavnicaStará Ľubovňa zničila 1 osobné auto. Zabití 4 Nemci.  

30. augusta do Čergova uniklo údajne až 5 000 slovenských vojakov z Nemcami odzbrojovanej Východoslovenskej armády aj s výzbrojou a spojili sa s Karasjovovými a Kvitinského partizánmi. 1. septembra slovenskí vojaci a partizáni odrazili nemecký útok na Čergov. Časť slovenských vojakov následne prešla spolu s Karasjovovým oddielom Alexander Nevský na stredné Slovensko, časť sa rozišla domov.

Počet členov Kvitinského oddielu narástol na 360 a tak bol oddiel preformovaný k 1. septembru na partizánsku brigádu. Veliteľom brigády bol menovaný V. A. Kvitinskij, komisárom N. Denisov, zástupcom veliteľa Ján Džunda, náčelníkom štábu A. Matvejev, náčelníkom rozviedky V. Nikolajenko. Brigáda mala 5 diverzných a štábnu rotu: 
 1. diverzná rota: veliteľ Myhajlo Tatur, komisár Myhajlo Troickyj, náčelník štábu Anton Olijnyk. Rota dostala rozkaz presunúť sa do priestoru PopradKežmarokSpišská Nová Ves a neskôr sa rozrástla na oddiel s troma rotami a prieskumnou čatou. Myhajlo Tatur padol vo Vikartovciach 24. septembra 1944 pri prepade obce nemeckou jednotkou. 
 2. diverzná rota: veliteľ I. Michejev, komisár Vasyľ Lozovoj,, náčelník štábu Mykola Labunec. Rota dostala rozkaz presunúť sa do priestoru PrešovBardejov. 

1. a 2. rota boli umiestené na úsekoch nepriateľových hlavných komunikácií v priestore činnosti našej brigády: PrešovOrlov, PrešovSpišská Nová Ves, Spišská Nová VesPoprad. Preto boli tieto diverzné roty upriamené najmä na železničnú diverziu. 2. rota sa neskôr rozdelila, jedna časť ostala v Čergove a vznikol z nej samostatný oddiel Kirov. Druhá časť oddielu pod vedením komisára Lozového prešla do Slovenského rudohoria a pripojila sa k Ostrovského oddielu.

 3. diverzná rota: veliteľ Dranišnikov, komisár Ivan Siľčenkov, náčelník štábu Stepan Ivachno. Rota dostala rozkaz presunúť sa do priestoru Spišská Nová VesRožňavaSmolníkGelnica. Smer jej bojovej a diverznej činnosti bol obrátený na cestné komunikácie a čiastočne na priemyselné podniky, pretože v tomto priestore boli činné závody nemeckých firiem a koncernov, vyrábajúce vojnový materiál. 
 4. diverzná rota: npor. Hámor, komisár Sergej Volkov, náčelník štábu Iskandar Jenikejev. Rota dostala rozkaz presunúť sa do priestoru Spišská Nová VesPlešivecKošice. No 4. rota pre dezerciu veliteľa roty npor. Hámora nesplnila uloženú úlohu. Veliteľstvo brigády menovalo následne veliteľom 4. roty npor. Jána Daňu a rote bola uložená táto úloha: „Na prísun živej sily a bojovej techniky k frontu, ako aj na odvoz štátneho majetku do Nemecka využíva nepriateľ beztrestne komunikáciu PopradLípt. Sv. Mikuláš. Treba všetkými silami a prostriedkami túto nepriateľovu komunikáciu paralyzovať. Tým treba súčasne poskytnúť citeľnú pomoc pohybu našej Červenej armády i ochrane československého majetku. Rozkazujem: 4. rote môjho oddielu okamžite sa presunúť do trojuholníka PopradLipt. Sv. Mikuláš—Brezno.“
 5. diverzná rota: veliteľ mjr. Kučera komisár Sergej Kobelev. Rozkaz určoval rote pôsobisko Spišská Nová VesPlešivecBrezno.
 Štábna rota: veliteľ Ivan Konevič

Samostatné diverzné roty takto pôsobili v okruhu: PrešovBardejovĽubotínKežmarokPopradLipt. Sv. MikulášBreznoTisovecRožňavaSmolníkGelnicaPrešov. Brigáda obdržala leteckou cestou zo Sovietskeho zväzu míny a výbušniny. Diverzanti boli rozdelení po rotách nasledovne: 1. diverzná rota Olejnik, Troickij, Dorošek, 2. diverzná rota Lozovoj, Ostapčuk a Labunec, 3. diverzná rota Mironov, 4. diverzná rota Čujkov, Tupikov, 5. diverzná rota Nevmeržickij, Abušov. Okrem toho štáb oddielu usporiadal špeciálny sedemdňový kurz, kde 17 partizánov školili veliteľ oddielu kapitán Kvitinskij a komisár oddielu kapitán Denisov.

Za prvé dva septembrové týždne brigáda hlásila 36 vykonaných diverzií:
 Len na železničnej trati PrešovOrlov sa vyhodilo 8 vojenských vlakových súprav, pričom sa zničilo 8 rušňov, 42 vagónov, 1 otvorený nákladný vagón, zabitých bolo 83, ranených 46 nemeckých vojakov a dôstojníkov. 
 Vyhodilo sa a zničilo zo zálohy na hradských PrešovBardejov, PrešovOrlov, PrešovSpišská Nová VesPoprad 22 áut, pričom bolo zabitých 184, ranených 115 nemeckých vojakov a dôstojníkov. 
 Vyhodili sa do povetria 3 železničné mosty v celkovej dĺžke 42 metrov. 
 Vyhodili sa do vzduchu 2 sklady streliva. 
 Tri razy bolo prerušené telefónno-telegrafné spojenie v dĺžke vyše 3 km. 
 Bola prerušená vysokovoltová sieť a zničené 2 transformátorové filiálne stanice. 
 Bol zničený 1 nemecký tank.

Do brigáde boli v tom čase začlenené aj dva miestne partizánske oddiely. Partizánsky oddiel Lipa vedený Jánom Demkom (vznikol ešte v októbri 1943) v počte 53 mužov  pôsobil v priestore Bardejova. Do 15. septembra oddiel hlásil 1 spálený most v dĺžke 20 m a 1 nemecké auto zničené zo zálohy. 

Slivkov levočský partizánsky oddiel, ktorého veliteľom sa čoskoro stal komunista Karol Bedrna, mal 124 mužov. Oddiel vyhodil do povetria sklad streliva v Levoči, prerušil komunikačný kábel a zničil 2 nemecké autá, pričom bolo zabitých 6 nemeckých dôstojníkov. Levočský oddiel vykonával prepady v priestore sedla Branisko. Strieľal zo zálohy ťažkým guľometom, ktorý ostával ukrytý na mieste. Levočský oddiel sa po potlačení povstania stiahol do Nízkych Tatier, kde sa spojil s Bielikovou partizánskou brigádou Jánošík.

Ukrajinský štáb partizánskeho hnutia vydal brigáde 9. septembra 1944 nový rozkaz: „Jednotky Červenej armády útočia na Slovensko. Hneď postupujte na západ do priestoru Poprad. Urobte opatrenia na zosilnenie diverznej činnosti v tyle nemeckej divízie, útočiacej z Popradu na západ proti našim partizánom a slovenskej armáde. Strokač.“ 

Štáb brigády sa začala presúvať po osi LivovBajerovceToryskyLevočaHranovnica a utáboriť sa v lese juhozápadne od Liptovskej Tepličky, kde boli tri diverzné roty brigády. Za Toryskami partizáni narazili nemecké posádky rozmiestené okolo Popradu a Spišskej Novej Vsi, preto zmenili vytýčenú os na Oľšavicu, Široké, Kluknavu, Slovinky, Poráč, Hnilec.

Prepad baní v Rudňanoch

V mestečku Koterbachy (Rudňany) uskutočnila 3. diverzná rota Dranišnikova 15. septembra 1944 veľkú diverziu. Vyhodené do povetria boli: 
 ústredná elektráreň s kapacitou 8 mil. kWh elektrickej energie za rok,
 1 metalurgický závod Göringovho koncernu s mesačným spracovaním 25 000 ton železa,
 4 bane s mesačnou ťažbou 25 000 ton železnej rudy,
 telefónna ústredňa,
 zničených 9 áut, 1 motocykel.

Prepad Vondrišelu

1. októbra vykonalo 65 mužov brigády Jánošík v spolupráci s partizánskou brigádou Gottwald (asi 100 mužov) prepad obce Vondrišel. Cieľom útoku bolo zničenie jednotky Heimatschutz-u, vyradenie opevnení, prerušenie spojenia a získanie zásob.

Partizáni sa cez Hámre presunuli k železničnému mostu, jedno družstvo sa presunulo do nemeckého tyla k cintorínu. Míneri z brigády Gottwald zamínovali prístupy k Vondrišelu. Partizáni nečakaným útokom o polnoci obsadili bez vlastných strát mesto, poštu, žandársku stanicu a obecný úrad. Michal Šutiak s jedným spolubojovníkom vyradili nemeckých guľometníkov ostreľujúcich partizánov z kostola. Boj trval 4 hodiny, vypukli požiare, civilné obyvateľstvo utieklo do lesov. Nemci stratili 15 mužov (padli dvaja domáci príslušníci Heimatschutz-u, niekoľko nemeckých vojakov, štyria boli zajatí). Partizáni ukoristili guľomet, 17 pušiek, 56 granátov a značné zásoby potravín z obchodov a z domov obyvateľstva, ktoré vyrabovali,, pričom zničili 5 nákladných áut a motorovú striekačku. V banke, ktorej ostrahu (3 gardisti) partizáni zlikvidovali, boli pancierové kasy otvorené za pomoci výbušnín. Po útoku sa z Vondrišela partizáni stiahli. Cestou späť na stanici v Hnilci objavili dva nákladné vagóny s dámskym oblečením a balíčkami pre nemeckých vojakov. Časť koristi rozdelili obyvateľom Mlyniek a časť poslali na štáb brigády Jánošík do Bujakova.

Október 1944
5. októbra dorazili partizáni brigády Gottwald do priestoru Dobšinej. Počas presunu boli diverzné roty rozposlané na ich miesta určenia s úlohami rozvinúť diverznú činnosť na komunikáciách, vyhadzovať do povetria vlakové súpravy, autá nepriateľa, mosty, ničiť zo zálohy nepriateľovu živú silu a techniku, narúšať telefónne a telegrafné spojenie. Prechodom na povstalecké územie brigáda nadviazala aj priame spojenie s Hlavným štábom partizánskych oddielov. HŠPO si od brigády vyžiadal skúseného partizánskeho veliteľa. Kvitinskij odoslal HŠPO Šajmurata Rachmanova. Ten sa stal neskôr náčelníkom prieskumu v partizánskom oddiele Sándora Nógrádiho.

Do polovice októbra všetky diverzné roty brigády vykonávali diverznú a bojovú činnosť vo svojich priestoroch. Po zahájení nemeckej generálnej ofenzívy proti SNP bolo rozhodnuté presunúť sa na západ, na stredné Slovensko do oblasti Nízkych Tatier. 20. októbra 1944 sa štáb brigády so štábnou rotou a rotami 3, 4, 5 dal na pochod v smere Hanková, Rejdová, Telgárt, Červená Skala, Jarabá. Následne prešli cez Ďumbier do Vajskovskej doliny. 24. októbra 1944 sa oddiel utáboril na južnom svahu hory v Jasenskej doline.
Rozkazom HŠPH číslo 21 z 25. októbra bol Kvitinského brigáde určený presun na územie Bielikovej brigády v Nízkych Tatrách s úlohou vykonávať diverzie na Košickobohumínskej železnici od Ružomberka po Košice.

Po odchode rôt 3, 4, 5 na západ bola ponechaná v priestore PrešovBardejov druhá diverzná rota s úlohou pokračovať v diverznom partizánskom boji na železničnej trati PrešovOrlov. Zvýšená nemecká aktivita, protipartizánske operácie a zosilnená ochrana komunikácií donútila túto rotu rozdeliť sa na malé skupiny a presúvať sa na západ.

Brigáda v októbri hlásila 33 diverzných akcií. Na železničných tratiach PrešovOrlov, Spišská Nová VesPoprad, PopradLiptovský Sv. Mikuláš bolo vyhodených do povetria 11 vojenských vlakových súprav. Zničilo sa 12 rušňov, 75 vagónov so živou silou a bojovou technikou. Bolo zabitých 566, ranených 278 nemeckých vojakov a dôstojníkov. Najmä na tých istých úsekoch hradských sa vyhodilo do vzduchu a zničilo zo zálohy 24 nemeckých áut. Bolo zabitých 208, ranených 136 nemeckých vojakov a dôstojníkov.

November 1944
Brigáda sa začal presúvať do východnej časti Nízkych Tatier. Partizánskemu oddielu Lipa a tretej samostatnej slovenskej rote, ktoré pôsobili samostatne v priestore Bardejova a Levočských vrchov, vydal Kvitinskij rozkazy vykonávať diverznú činnosť v tomto teritóriu. 

19. novembra 1944 prešla brigáda na Beňušku.
Brigáda bola rozmiestená po osobitných diverzných skupinách v počte po 2025 ľudí, aby sa tieto skupiny zachránili ako bojové jednotky a aby sa pokračovalo v bojovej a diverznej činnosti. Diverzné skupiny 4. roty v priestore Ráztockej doliny; skupiny 3. roty v priestore obce Jarabá; skupiny 5. roty v priestore vrchu Veľký bok; skupiny 3. miestnej slovenskej roty v priestore dediny Liptovská Teplička. Za mesiac november brigáda hlásila 22 diverzií. Bola vyhodená do povetria 1 vojenská vlaková súprava. Zničil sa 1 rušeň a 3 vagóny s potravinami. Vyhodilo sa a zničilo zo zálohy 13 nepriateľských áut. Zničilo sa výbušninami 7 mostov na hradských a železničných tratiach s celkovou dĺžkou 108 metrov. Ničilo sa telefónnotelegrafné spojenie. Bolo zabitých 189, ranených 116 nemeckých vojakov a dôstojníkov. 

Podľa správy brigády bol november po potlačení Slovenského národného povstania najtvrdším a najťažším mesiacom so zložitou operatívnou situáciou. V dôsledku tejto situácie a úplného nedostatku trhacieho materiálu sa silne zmenšila diverzná činnosť na železnici. Aby sa zachránila živá sila brigády a aby sa pokračovalo v bojovej a diverznej činnosti, diverzné roty boli rozdelené do malých diverzných skupín.  

December 1944 - január 1945
V decembri začali nemecké okupačné sily prečesávať doliny a súčasne sa začali zjavovať v horách. Vo všetkých dolinách a na úbočiach podpaľovali Nemci všetky poľovnícke a robotnícke chaty, aby sa partizáni nemohli chrániť pred chladom. 26. decembra 1944 bola chata na Veľkom Boku prepadnutá nemeckou jednotkou Abwehrgruppe 218 známou pod menom „Edelweiss“ a vypálená. Brigáda bola nútená opustiť poľovnícke chaty v priestore vrchov Beňuška a Veľký bok. Jednotlivé skupinky partizánov na skrytých miestach, na miestach vhodných pre obranu a umožňujúcich únik kopali a budovali bunkre v obvode Ráztockej doliny. Diverzné skupiny žili v ťažkých podmienkach a veľkou brzdou v bojovej a diverznej činnosti bola skutočnosť, že brigáda už nemala míny a výbušniny a musela zhotovovať improvizované nálože K-3 na ničenie vlakov a doštičkové spínače PZ na ničenie áut. 

Podmienky diverznej činnosti na hradských a železničných tratiach sa mimoriadne zhoršili. Hlboký sneh veľmi sťažil prístup k železničnej trati. Vzhľadom na masový ústup rozbitých nemeckých útvarov na všetkých cestách ešte viac zosilnela ochrana. Jednu z diverzných skupín 5. roty pod velením Zajceva na úseku železničnej trate PopradKráľova Lehota Nemci zahnali do Vysokých Tatier. Skupina bola nútená pochodovať obchádzkou a vrátiť sa z úlohy až po troch týždňoch. Brigáda v decembri a v januári 1945 jednako hlásila uskutočnenie 26 diverzií. Vyhodila 4 vojenské súpravy vlakov, zničila 4 rušne, 27 vagónov so živou silou, bojovou technikou a potravinami. Slovenskými mínami a mínami PZ vyhodila zničila 12 áut, pričom bolo zabitých 69, ranených 48 Nemcov, 6 ráz bolo prerušené spojenie. Tri razy sa urobili prepady na nepriateľské pochodové prúdy, pričom bolo zabitých 38 Nemcov a bolo ukoristených 36 kusov hovädzieho dobytka.

Ostrovského rota, Krokava
Ostrovského rota bola odoslaná do priestoru TisovecDobšináPlešivec. Diverzná skupina Lozového, činná v tom istom priestore, vzrástla na 50 ľudí a bola reorganizovaná na diverznú rotu. 

Ostrovského rota rozdrvila nemeckú posádku v Krokave, kde bolo zabitých 10 a ranení 4 Nemci. Obkľúčila a  a zabila 75 maďarských vojakov a dôstojníkov. Vyhodila 10 mostov v celkovej dĺžke 72 metrov. K Ostrovského rote sa pridalo aj 150 slovenských povstaleckých vojakov dislokovaných v Štítniku pod vedením npor. Emila Dudu a Andreja Paľšu. V posledných októbrových dňoch vojaci pod velením Paľšu prepadli nemeckú kolónu na ceste do Dobšinej, kde podľa hlásenia zlikvidovali 20 nákladných áut, 154 Nemcov a vojak Martin Kuchár protitankovou puškou vyradil tank.

7. novembra oddiel usporiadal oslavu 27. výročie VOSR v Čiernej Lehote.

30. novembra diverzanti oddielu vyhodili do povetria vlak naložený leteckými bombami na trati GelnicaMníšek nad Hnilcom. Podľa partizánskeho hlásenia výbuchy časovaných mín a následná detonácia bômb zničili dve lokomotívy a 40 vagónov.

Ostrovského rota, ktorá početne vzrástla a úspešne vykonávala bojové a diverzné operácie, bola podľa rozkazu brigády č. 79 zo dňa 7. decembra 1944 reorganizovaná na druhý diverzný oddiel: 

Brigáda Klementa Gottwalda
Za obetavý boj proti nemeckým okupantom bola brigáda rozkazom č. 35 Hlavného štábu partizánskeho hnutia Československa dňa 25. decembra 1944 vysoko ocenená. Dostala meno „Osobitná partizánska brigáda súdr. Gottwalda". Pri príležitosti pomenovania brigády bol vydaný rozkaz pre Osobitnú partizánsku brigádu: 

Nemeckí vojaci v napísaných neodoslaných listoch, ktorých sa zmocnili prieskumníci brigády, údajne mylne interpretovali názov brigády ako „lesní bohovia".

Rozpustenie brigády
Ako prvý sa spojil s Červenou armádou v Slanských vrchoch 26. januára Demkov oddiel Lipa. 31. januára 1945 sa s postupujúcou Červenou armádou spojilo v priestore Heľpy jadro brigády v počte 402 mužov. Od 2. do 7. februára predstavitelia štábu partizánskeho hnutia pri Vojenskej rade 4. ukrajinského frontu v Heľpe brigádu rozpustili:
 Daní k dispozícii Červenej armáde: 101 ľudí
 Poslaní 1. česko-slovenskému armádnemu zboru: 154 ľudí
 Uvoľnení domov (Slováci): 92 ľudí
 Poslaní do Debrecína: 14 maďarských partizánov
 Daní k dispozícii domácim okresným vojenským veliteľstvám: 7 partizánov
 Daní k dispozícii ÚŠPH: 13 partizánov
 Daní k dispozícii ÚV KSČ: 2 partizáni
 Odovzdaní do iných partizánskych oddielov: 3 partizáni
 Daní k dispozícii MTO štábu partizánskeho hnutia 4. ukrajinského frontu: 2 partizáni
 Nezvestní: 24
 Zabití: 8
 Poslaní do nemocnice: 10
 Dezertéri: 2
Brigáda odovzdala 395 kusov zbraní (60 guľometov, 117 samopalov, 218 pušiek).

Správa o činnosti
V správe o bojovej činnosti brigády pre Ukrajinský štáb partizánskeho hnutia z marca 1945 sa uvádza:

Od 27. júna 1944 do 1. februára 1945 v tyle nepriateľa na území Československa, vzrástol vysadený diverzný oddiel v počte 23 ľudí na diverznú brigádu v počte do 560 ľudí. Brigáda v tomto čase uskutočnila:
 bojových operácií na rozdrvenie nepriateľských posádok5 
 úspešných diverzných operácií151 z nich: 
 na železničných tratiach36 
 na hradských93 
 iných (mosty, spojenie, podniky)22. 
 v dôsledku bojovej a diverznej činnosti utrpel nepriateľ tieto straty na živej sile a technike: 
 zabitých1 876 
 ranených952 
 zajatých86 
 vyhodené do povetria: 
 36 vojenských vlakových súprav, z nich 1 obrnený vlak, z vlakových súprav zničených 39 rušňov, 191 vagónov, 15 plošinových vozňov. Zabitých 781, ranených 443 nemeckých vojakov a dôstojníkov. 
 stredné tanky2 
 vyhodených do povetria a zničených z pascí 130 áut, 4 motocykly a 4 vozidlá. Pritom zabitých 925, ranených 515 nemeckých vojakov a dôstojníkov.
 zničené výbuchom: 
 2 sklady streliva a výzbroje 
 ústredná elektráreň s kapacitou 8 miliónov kWh za rok a 2 vysokovoltové transformačné filiálne stanice 
 1 metalurgický závod spracúvajúci každý mesiac 25 000 ton železnej rudy 
 4 bane ťažiace mesačne 25 000 ton železnej rudy 
 21 železničných a cestných mostov v dĺžke 275 m. 
 roztrhaný kábel Berlínfront. 
 13 ráz roztrhané telefónnotelegrafné spojenie v dĺžke 25,65 km. 
 ukoristené: guľometov 58, samopalov 104, pušiek 150, granátov 110, áut 7, z nich odovzdané Červenej armáde 2, slovenskej armáde 1, a benzínu 1000 litrov. 
 rozdrvené:
 dve nemecké posádkyvo Vondrišeli a Krokave, kde bolo zabitých 71 a ranení 4 nemeckí vojaci a dôstojníci.
 odhalených a zastrelených vyše 100 nemeckých špiónov. 
 obkľúčených a odzbrojených 86 maďarských vojakov a dôstojníkov. Dovedna bolo zabitých 1 876, ranených 852 nemeckých vojakov a dôstojníkov. Zajatých 91 nemeckých a maďarských vojakov a dôstojníkov.

V čase, keď bola brigáda v tyle nepriateľa, prešla 820 km, z toho v Poľsku 250, v Československu 570 km.

 V literatúre
Veliteľ brigády Kvitinskij bol autorom memoárov „Front bez tylu“ (Kyjev, 1971) a „Partizánske Tatry“. Kniha na jednej strane prináša cenné detaily o partizánskej brigáde a o partizánskom hnutí (napríklad o Šmidkeho dohľade pri delení materiálu privážaného sovietskymi lietadlami, o odvoze zlatého pokladu z povstaleckého územia). Na druhej strane vyzdvihuje komunistickú stranu ako hlavnú silu Slovenského národného povstania a zamlčiava niektoré podstatné udalosti histórie brigády. Spomína napríklad chatu na Veľkom boku ako sídlo štábu brigády v decembri 1944,“ ale vôbec nespomína jej úspešný prepad nemeckou jednotkou Abwehrgruppe 218 „Edelweiss“, hoci Kvitinskij sa v čase prepadu na chate nachádzal. Prepad Rudnian (vtedajších Koterbách) je v spomienkovej knihe situovaný do Krompách.

 Poznámky 

Referencie

Klement Gottwald
Klement Gottwald