Vasiľ Hadžega

Vasyľ Mykolajovyč Hadžega (* 1863/1864, Ruská Poľana, Rakúske cisárstvo, dnes Ukrajina† 15. marec 1938, Užhorod, Česko-Slovensko, dnes Ukrajina) bol cirkevný a kultúrno-občiansky činiteľ, historik, pedagóg, redaktor a prekladateľ pôsobiaci na Podkarpatskej Rusi. Patril medzi zakladateľov spoločnosti Prosvita (po slovensky Osveta). Mal doktorát z teológie. Patril medzi čestných členov Naukového tovarystva imeni Ševčenka (po slovensky Vedecké tovarišstvo Ševčenka). Bol prvým predsedom krajského družstevného zväzu a sekretárom Spoločnosti sv. Bazila Veľkého (pôvodný názov: Obščestvo sv. Vasyľa Velykoho; iný názov: Spoločnosť sv. Vasilija Veľkého; rusínsky názov: Spoločnosť sv. Vasyľa Velykoho; ukrajinský názov: Tovarystvo sv. Vasyľa Velykoho).

 Životopis 
Vasyľ Mykolajovyč Hadžega sa narodil v rodine kňaza a učiteľa. Študoval na gymnáziách v Užhorode a v Levoči. V štúdiu pokračoval v Užhorodskom duchovnom seminári (188183) a v Budapeštianskom duchovnom seminári (1883). Vysokoškolské štúdium absolvoval na Viedenskej univerzite v rokoch 1883 až 1887. Učil v Užhorodskom duchovnom seminári. V roku 1919 sa stal predsedom Ruskoho klubu (po slovensky Ruského klubu) a členom prezídia ukrajinskej spoločnosti Prosvita (po slovensky Osveta), ako aj redaktorom Naukového zbirnyka (po slovensky Odborného zborníka). Zastával pozíciu kanonika a pápežského preláta Mukačevskej eparchie.

V roku 1910 urobil prvý dôkladný preklad samostatných úryvkov z najstaršej maďarskej kronikyAnonymovej kroniky (Gesta Hungarorum), čo malo veľký význam pre rozvoj historickej vedy na Podkarpatskej Rusi.

Vasyľ Mykolajovyč Hadžega sa v značnej miere venoval štúdiu kroniky Rozprávanie o dávnych časoch (Povisť mynulich lit)zvlášť obdobiu šírenia kresťanstva na Kyjevskej Rusi za vlády kniežaťa Vladimíra, čím pokračoval v práci Anatolija Kralického. Podľa jeho názoru letopis opisuje pôvod kresťanskej tradície zakarpatských Rusínov a Ukrajincov. Postupom času pri písaní svojich diel prechádzal od jazyčija k ukrajinčine, čo je možné vidieť pri jeho publikáciách vydávaných spoločnosťou Prosvita (po slovensky Osveta) pôsobiacej v Užhorode.

Časť prác Vasyľa Mykolajovyča Hadžegu zostala nepublikovaná.

Vasyľ Mykolajovyč Hadžega zomrel 15. marca 1938. Bol pochovaný do krypty Kafedraľného soboru (po slovensky Katedrálneho chrámu) v Užhorode.

 Práce 

 Dodatky do istoriy rusynov i ruskych cerkvej u buvšyj župi Zemplynskoj (po slovensky Dodatky k histórii Rusínov a ruských cerkvách v bývalej župe Zemplínskej, 1922 – 37).
 Perva proba ystorii hreko-katolyckoj Mukačevskoj eparchii (po slovensky Prvá vzorka histórie gréckokatolíckej Mukačevskej eparchie, 1924).
 Ivan Foharašij (1927).
 O pervych načatkach narodnoho škoľnyctva na Podkarpatskoj Rusi (po slovensky O prvých začiatkoch národného školstva na Podkarpatskej Rusi, 1927).
 Mychajlo Lučkaj: žyťťepys i tvory (po slovensky Michal Lučkaj: život a tvorba, 1929).
 Kňaz Fedor Koriatovyč i Maramaroš (po slovensky Knieža Fedor Koriatovyč a Marmaroš, 1931).
 Papska bulla o pereložeňu osedka hreko-katolyckoj Mukačevskoj eparchiy z Mukačeva do Užhorodu (po slovensky Pápežská bula o preložení sídla gréckokatolíckej Mukačevskej eparchie z Mukačeva do Užhorodu, 1935).
 Vplyv Reformaciji na pidkarpatskych rusyniv (po slovensky Vplyv Reformácie na podkarpatských Rusínov, 1943).

 Pamiatka 
Od februára 2023 je po Vasyľovi Makolajovyčovi Hadžegovi pomenovaná jedna z ulíc v Užhorode.

 Zdroje 











Kategória:Osobnosti zo Zakarpatskej oblasti
Kategória:Úmrtia 15. marca
Kategória:Úmrtia v 1938
Kategória:Absolventi Viedenskej univerzity
Kategória:Kanonici