Partizánsky prepad Starej Turej

Partizánsky prepad Starej Turej bol prepad nemeckej jednotky dislokovanej v škole a na pošte v obci Stará Turá vykonaný  12. októbra 1944 partizánskym oddielom Hurban 2. československej partizánskej brigády J.V. Stalina pod velením Miloša Uhra.

Predohra
Prvé nemecké jednotky v podjavorinskom kraji sa objavili v septembri, kedy Nové Mesto nad Váhom obsadila 708. divízia ľudových granátnikov pod velením plk. Wilhelma Bleckwenna. Starú Turú obsadil 618. domobranecký prápor s úlohou zabezpečiť oblasť.

V okolí Starej Turej sa sformoval partizánsky oddiel Hurban pod velením Miloša Uhra. Prvýkrát prišli do Starej Turej Nemci v septembri na „pozvanie“ vládneho komisára Júliusa Tomku, aby ochraňovali miestnych ľudákov a podnikli kroky proti partizánom, no zdržali sa len 3 dni.

14. septembra prišli Nemci opäť v počte asi 100 mužov so štyrmi obrnenými autami. Ubytovali sa v meštianskej škole, kde bolo na dva týždne prerušené vyučovanie. Partizáni na školu podnikli útok, podľa kroniky obce Stará Turá útok prebehol nasledovne: „Ako sa partizáni dopočuli o táborovaní nemeckej posádky, podnikli v noci 15. septembra ráno o poldruhej hodine útok na ňu, chcejúc znížiť obrnené autá, zmocniť sa zbraní a zneškodniť votrelcov. Plán to bol síce odvážný, ale pre pohotovosť nem. stráže a presilu tejže bezvýsledný, lebo táto pálila šialene vyše polhodiny. Pri prestrelke bola zápalnou strelou vysielanou nemeckým vojskom zapálená stodola a stoh slamy Gejzovi Vrbovi v Starej Turej. Odvážlivci sa utiahli zpäť, jedného raneného odtiahli do bezpečia.“

Začiatkom októbra 1944 sa do kraja pod Javorinou presunula sovietska organizátorská partizánska skupina pod vedením pplk. Iľju Daniloviča Dibrovu. Od UŠPH v Kyjeve mala rozkaz rozvíjať činnosť západne od rieky Váh. 6. októbra sa Dibrova dohodol na spolupráci s Uhrom a ďalšími lokálnymi partizánskymi veliteľmi a vytvorili 2. československú partizánsku brigádu J.V. Stalina. Štáb brigády sa usadil na kopanici Hlavina.

Väčšia nemecká jednotka obsadila Starú Turú 11. októbra. Nemci sa usídlili v budove meštianskej školy, ľudovej školy a pošty.

Prepad
Miloš Uher sa rozhodol Nemcov prepadnúť. Podľa spomienok šéflekára oddielu Hurban Bedřicha Placáka nebol veliteľ brigády Dibrova akciou vôbec nadšený. 

Partizáni pred bojovou akciou zložili prísahu a dozvedeli sa, že Nemci vraj chcú odvliecť všetkých mužov z cigánskej kolónie. Prepadu sa malo zúčastniť 180 mužov oddielu Hurban a 70 Rusov z oddielu Jozefa Brunovského.

Partizáni sa daždivou nocou presunuli k Starej Turej a rozdelili sa do 3 čiat. Prvú čatu viedol Miloš Uher a mala zaútočiť na meštiansku školu. Druhej čate velil údajne Martin Kavický a mala zaútočiť na katolícku ľudovú školu. Menšia čata pod velením Ivana Zemana mala obsadiť telefonickú centrálu a poštu a prerušiť spojenie. Družstvo Jána Rešetku z tejto čaty malo zabezpečiť prístup od Myjavy, družstvo Jozefa Svinkáska od Nového Mesta nad Váhom a železničnej stanice. Čas zahájenia útoku sa v literatúre i spomienkach pamätníkov líši, došlo k nemu medzi 00:30 až 02:00.

Útok začal predčasne, lebo družstvo Jozefa Svinkáska smerujúce k ceste od Nového Mesta nad Váhom narazilo na nemecké hliadky a nastala prestrelka. Partizáni strieľali spoza betónového múrika pred školou, dostali sa až k prázdnemu nemeckému nákladnému autu na dvore. 

Podľa Gustáva Gavača sa Nemci chceli dokonca vzdať, no partizáni zastrelili parlamentára. Túto informáciu iné pramene neuvádzajú.

Čata vedená Ivanom Zemanom poštový úrad streľbou a granátmi, pričom bola ťažko zranený nemecký vojak konajúci telefónnu službu a poštová úradníčka Hargašová. Poškodená bola telefónna ústredňa a telefónne vedenie boli čiastočne prerušené. 

Uhrova čata útočila na meštiansku školu, kde sídlil nemecký štáb. Partizáni postupovali k meštianke smerom od potoka, zo smeru od židovského cintorína a bývalej I. ZŠ. Po prvých výstreloch sa boj začal aj tu. Partizánsky lekár Placák sa útoku zúčastnil v rámci Uhrovej čaty, kde 67 mužov vrátane Uhra a Placáka zaujali miesto za trafikou. 


Prepad nemeckej posádky v Starej Turej stručne spomína aj Rudolf Vrba, ktorý sa boja v rámci Uhrovho oddielu zúčastnil, jeho podanie je však vyfabulované, partizáni sa do budovy školy nedostali: 

Boj trval približne dve hodiny, partizáni zahájili ústup okolo štvrtej ráno na signál zelenej rakety, hoci podľa žandárskych hlásení občasné výstrely zneli až do siedmej ráno. 

Straty
Straty na partizánskej strane boli jeden mŕtvy (21ročný Samuel Marônka z Jablonky). Ranení boli Ondrej Trocha a Martin Kavický.

Nemecké straty sú uvádzané rôzne: hlásenie veliteľa žandárskej stanice v Starej Turej Rudolfa Petroviča uvádza 2 mŕtvych a 2 ranených nemeckých vojakov. Nemecká štatistika hovorila o 3 mŕtvych a 4 zranených. Neskoršia literatúra z komunistického obdobia uvádza výrazne vyššie nemecké straty. Kronika oddielu Hurban Antona Kamenického (podľa Krištofíka sa originál „stratil“ a mohlo dôjsť k dodatočnej manipulácii s údajmi) hovorí o 136 mŕtvych Nemcoch a 43 zranených. Gebhart a Šimovček uvádzajú 136 mŕtvych Nemcov a dokonca až 80 zranených. Plevza uvádza „veľké straty na životoch, výzbroji a dopravných prostriedkoch“.

Dohra
12. októbra Nemci vyhlásili v obci zákaz vychádzania. Za prechovávanie partizánov hrozila smrť. Nasledovali ďalšie opatrenia.

Rukojemníci boli vyšetrovaní a fackovaní, zatváraní do pivnice. Občanom bol dobrou oporou starosta obce Martin Buno, ktorému sa podarilo po niekoľkých dňoch dohodnúť s nemeckým veliteľom ukončenie brania rukojemníkov.

Partizáni sa z dôvodu možnosti odvetného úderu na ich tábor, ktorého poloha bola prezradená Nemcom rukojemníkmi, z Krivosúd presunuli smerom na Španie. Počas tohto nočného pochodu bol zastrelený veliteľ brigády Dibrova. Existuje viacero verzií Dibrovovej smrti. Oficiálna komunistická historiografia pripisovala Dibrovovu smrť prestrelke s Nemcami, resp. uvádzala smrť v boji. Dizertačná práca Vladimíra Černého podporuje túto verziu opierajúc sa o ďalekopis 21. policajného pluku Schutzpolizei, v ktorom bola hlásená smrť jedného partizána (bez udania mena) v prestrelke s colníkmi a Einsatzkommandom Burger. Iná verzia operovala s vraždou vykonanou nemeckým konfidentom. Bedřich Placák, lekár brigády, nebol pri výstrele, ale na žiadosť sovietskych príslušníkov brigády spísal lekársku správu, v ktorej vyjadril názor, že nešlo o boj, ale o výstrel zo zálohy. Jozef Brunovský, ktorý sa stal po Dibrovovi veliteľom brigády, bol presvedčený, že Dibrova zabili Sovieti. Spomínal, že sa Dibrova v noci pred smrťou pohádal s Galickým (náčelníkom osob. oddielu brigády). Krátko po prestrelke hlásili sovietski partizáni na UŠPH do Kyjeva, že organizátorom Dibrovovej vraždy bol Miloš Uher. Zobrané osobné spomienky partizánov svedčia o tom, že Miloš Uher bol predvolaný na štáb brigády, kde mu hrozil partizánsky súd a likvidácia. Vtedy slovenskí partizáni pohrozili vzburou, ak nebude Uher prepustený.

Polemika v tlači
Partizánsky prepad Starej Turej bol hodnotený historiografiou ako významná partizánska akcia. V roku 2012 uverejnil Mgr. Juraj Krištofík v regionálnom mesačníku Staroturiansky Spravodajca a v elektronickom odbornom časopise Druhá svetová v čísle 1/2012 článok „Prepad nemeckej posádky v Starej Turej 12. októbra 1944“, kde rieši otázku nemeckých strát a zároveň konštatuje:


Článok vyvolal negatívne reakcie predsedníctva OV SZPB Nové Mesto nad Váhom, ZO SZPB Cetuna, ZO SZPB Stará Turá, ako aj dcéry Miloša Uhra Zory Uhrovej. 

 Poznámka 

Referencie

Kategória:1944 na Slovensku
Stará Turá
Kategória:Česko-slovenský odboj počas druhej svetovej vojny
Kategória:Stará Turá
Kategória:Bitky v 1944