Alfredo Ildefonso Schuster

Blahoslavený Alfredo Ildefonso kardinál Schuster (* 18. január 1880, Rím – † 30. august 1954, Venegono Inferiore) bol taliansky katolícky benediktínsky prelát, kardinál, milánsky arcibiskup, člen Zvrchovaného vojenského maltézskeho rádu.

Narodil sa ako Alfredo Ludovico Schuster bavorskému krajčírovi Johannovi Schusterovi (18191889) a Marii Anne Tutzerovej (18491912), ktorá pochádzala z Bolzana. Slúžil ako miništrant v kostole Santa Maria della Pietà in Camposanto dei Teutonici vedľa Baziliky svätého Petra. Schuster ukončil stredoškolské štúdium v Bazilike svätého Pavla za hradbami v novembri 1891. Do Rádu svätého Benedikta vstúpil 13. novembra 1898 prijal meno Ildefonso. Mníšske sľuby zložil 13. novembra 1900, v roku 1903 promoval na Pápežskom aténeu svätého Anselma v Ríme s titulom doktora filozofie, neskôr získal doktorát aj z teológie. Kňazskú vysviacku prijal 19. marca 1904 v patriarchálnej Lateránskej bazilike v Ríme.

V roku 1916 sa stal priorom a 6. apríla 1918 zvolený za opáta v Bazilike svätého Pavla za hradbami. Pápež Pius XI. ho 26. júna 1929 vymenoval za milánskeho arcibiskupa a 15. júla za kardinála. V roku 1933 bol prijatý za člena Maltézskeho rádu v hodnosti Bailiff Veľkého Kríža Cti a Oddanosti.

Počas väčšiny jeho pôsobenia ako kardinála vládol v Taliansku fašizmus, ktorý sa snažil podriadiť cirkev. Podobne ako niektorí iní duchovní, aj Schuster bol spočiatku priaznivo naklonený voči talianskemu fašistickému diktátorovi Benitovi Mussolinimu a talianskej politike vo všeobecnosti. Talianskej invázii do Etiópie v roku 1935 pripisoval atribúty križiackej výpravy.

Na druhej strane sa koncom 30. rokov dostal do sporu so štátom, stal sa kritikom režimu a odmietal robiť kompromisy s fašistami, keď nasledovali nacistickú politiku proti Židom. Odsúdil talianske antisemitské rasové dekréty z roku 1938. Rovnako ako iní talianski biskupi vrátane pápeža, prevzal vedúce postavenie pri ochrane Židov. Počas nemeckej okupácie Lombardska v rokoch 1943 až 1945 pomáhala Židom, ktorí sa snažili utiecť, rozsiahla záchranná sieť so sídlom v Miláne, ktorú viedol Schusterov vedúci Úradu pre náboženskú pomoc. V prvých mesiacoch roku 1945, keď sa druhá svetová vojna blížila ku koncu, sa snažil rokovať s Nemcami, aby pri ústupe z Talianska neubližovali ľuďom ani neničili majetok, a s talianskymi partizánmi, aby nechali Nemcov ustúpiť bez zabíjania. Po vojne sa Schuster snažil vybudovať duchovný a občiansky život svojho stáda prostredníctvom katechézy, Katolíckej akcie, opozície voči komunizmu a charitatívnych iniciatív.

Niekoľko dní pred smrťou sa utiahol do seminára vo Venegono Inferiore pri Miláne. Zomrel 30. augusta 1954. Návrh na jeho kanonizáciu predložil v roku 1957 milánsky arcibiskup Giovanni Battista Montini – budúci pápež Pavol VI. Keď 28. januára 1985 otvorili jeho hrobku, jeho telo sa našlo neporušené. Blahorečil ho 12. mája 1996.

 Referencie 

 Pozri aj 

 Blahoslavení a svätí Maltézskeho rádu

 Iné projekty 

Kategória:Blahoslavení a svätí Maltézskeho rádu
Kategória:Maltézski rytieri
Kategória:Talianski katolícki blahoslavení
Kategória:Talianski kardináli
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 30. augusta
Kategória:Benediktíni
Kategória:Arcibiskupi Milánskej arcidiecézy