Frédéric Rossif

Frédéric Rossif (* 16. február 1922, Cetinje – † 18. apríl 1990, Paríž) bol francúzsky režisér a dokumentarista. Pôvodom juhoslovanský režisér neskôr pôsobiaci vo Francúzsku, získal v roku 1947 francúzske štátne občianstvo. Bol špecialistom na prírodovedné dokumenty, ktoré natočil počas 60., 70. a 80. rokov. Pôsobil aj ako riaditeľ francúzskej TV (od roku 1952) a riaditeľ tamojšej filmovej sekcie (19631969), vytvoril stovky populárnych programov. Rossifov prvý celovečerný film Le temps du ghetto (1961) bol inšpirovaný televíznym seriálom Le magasin du temps passé. Postupom času nakrútil filmár snímky, vrátane Mourir à Madrid (1963), Zvieratá (1964), La révolution d'Octobre (1967), La fête sauvage (1976), Divoká a krásná (1984), Le coeur musicien (1987).

 Životopis 
Frédéric Rossif, pôvodom z Juhoslávie, študoval v Ríme a v roku 1945 sa presťahoval do Paríža. Pracoval v Cinémathèque Française a neskôr v roku 1952 v ORTF. Ako televízny producent a režisér vytvoril množstvo programov, vrátane Cinq Colonnes à la Une a La Vie des animaux. Jeho vkus pre divokú prírodu sa potvrdil, keď prešiel k réžii celovečerných dokumentárnych filmov ako La Fête sauvage a Divoká a krásná, zameraných na zvieratá. Ako veľký špecialista na tvorbu filmov s využitím archívnych záberov, sa po niekoľkých krátkometrážnych dielach rozhodol vyrozprávať príbeh varšavského geta, vo svojom prvom celovečernom filme Varšavské ghetto (1961). Okrem prírody sa dokumentarista zaujíma o súčasné dejiny (Mourir à Madrid (1963), Un mur à Jérusalem (1968)), vytvoril aj dokumenty o umelcoch (Pablo Picasso peintre (1980), Georges Braque ou Le Temps différent (1974)) a dokonca aj fikciu (Aussi loin que l'amour (1971)). Kariéra Frédérica Rossifa je tiež poznačená jeho opakovanou spoluprácou s renomovanými skladateľmi, najprv Mauriceom Jarrom a potom Papathanassiouom Vangelisom, najmä na filme De Nuremberg à Nuremberg (1989). Tento film, natočený rok pred režisérovou smrťou, sleduje históriu nacistického Nemecka od roku 1935, dátumu veľkých zhromaždení hitlerovských fanatikov v Norimbergu, až po kapituláciu a historický proces, ktorý sa konal v tom istom meste. Frédéric Rossif zomrel v roku 1990 v Paríži, kde je aj pochovaný.

 Ocenenia 

 Academy Awards 
 1966: nominácia za najlepší dokumentárny film Mourir à Madrid

 Berlínsky medzinárodný filmový festival 
 1968: cena za najlepší krátkometrážny dokumentárny film Portrét: Orson Welles

 BAFTA 
 1968: cena za najlepší dokumentárny film Mourir à Madrid

 Filmografia (výber) 

 Dokumenty 
 1959: Imprévisibles nouveautés
 1961: Varšavské ghetto
 1961: Nos amies les bêtes
 1962: De notre temps
 1963: Pour l'Espagne ; Mourir à Madrid
 1965: Zvieratá
 1966: La Cité des hommes
 1967: La Révolution d'octobre
 1968: Un mur à Jérusalem
 1969: Pourquoi l'Amérique ?
 1971: Aussi loin que l'amour
 1971: Georges Mathieu ou la Fureur d'être
 1972: L'Apocalypse des animaux
 1975: L'Opéra sauvage
 1975: Le Cantique des créatures : Georges Braque ou le Temps différent
 1976: La Fête sauvage
 1980: Pablo Picasso, peintre
 1982: Jacques Brel
 1984: Divoká a krásná
 1985: La Mémoire et la Volonté (Gabon)
 1986: Le Cœur musicien
 1989: De Nuremberg à Nuremberg
 1990: Les Sentinelles Oubliées

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Frédéric Rossif na webe Vangelis





Kategória:Francúzski filmoví režiséri
Kategória:Francúzski režiséri dokumentárnych filmov
Kategória:Príslušníci francúzskej cudzineckej légie
Kategória:Pochovaní na cintoríne Montparnasse