Kreatínkináza

Kreatínkináza (tiež CK, ang. creatine kinase, EC 2.7.3.2) je fosfagénkináza, ktorá fosforyluje kreatín na kreatínfosfát vo svaloch a mozgu za dostatku energie v bunke vo forme ATP. Kreatínkináza tiež katalyzuje fosforyláciu ADP na ATP za spotreby kreatínfosfátu vo funkcii ľudského fosfagénu pri vysokej spotrebe energie vo svale alebo nervovom tkanive. Kreatínkináza sa považuje kardiomarker pri akútnom infarkte myokardu. Spolu s ňou sa vyšetruje aj myoglobín, troponíny a EKG. 

 Celková kreatínkináza 
Aktivita celkovej kreatínkinázy vztiahnutá na 1 gram svalovej hmoty je päťkrát vyššia u kostrovej svaloviny ako u srdcovej svaloviny. Dolná hranica aktivity celkovej kreatínkinázy u zdravej populácie pri 37 °C je 0,4 μkat/L. Horná hranica aktivity celkovej kreatínkinázy u zdravej populácie je:

 3,2 μkat/L u mužov,
 2,8 μkat/L u žien. 

 Zvýšené hodnoty 
U novorodencov môže byť aktivita kreatínkinázy zvýšená až desaťkrát, následne rýchlo klesá a do 12 mesiacov od narodenia dosahuje hodnoty okolo 5 μg/L.

Zvýšené hodnoty kreatínkinázy sa vyskytujú aj pri toxickom poškodení kostrovej svaloviny alebo pri postupujúcej svalovej dystrofii, kde hodnoty stúpajú až na tisícnásobok.

U chorôb srdca nebýva zvýšenie aktivity kreatínkinázy také výrazné, ako pri poruchách kostrovej svaloviny. Srdcová svaloviny dokáže zvýšiť aktivitu kreatínkinázy najviac pri infarkte myokardu, kde hodnoty stúpajú na dvadsaťpäťnásobok normálnej hodnoty. Ak sú hodnoty vyššie ako 25-násobok, ide o súčasné poškodenie kostrovej a srdcovej svaloviny. 

Desaťnásobné zvýšenie aktivity celkovej kreatínkinázy sa pozoruje u vírusovej myokarditídy. Myokarditídy inej etiológie sa na aktivite kreatínkinázy neprejavujú výrazne.

Kardiochirurgické zákroky sa prejavia na zvýšení aktivity celkovej kreatínkinázy, ako dôsledok chirurgického poranenia hrudných svalov.

Angína pektoris sa na aktivite celkovej ckreatínkinázy neprejavuje a namerané hodnoty sú v referenčnom rozmedzí. Zvýšenie slabo nad referenčné rozmedzie sa prejaví pri srdcových vadách alebo pri tachykardii.

 Elevačná vlna celkovej kreatínkinázy 
Elevačná vlna aktivity celkovej kreatínkinázy pri akútnom infarkte myokardu nastupuje neskôr ako elevačná vlna myoglobínu a nastupuje približne v rovnakom čase ako elevačná vlna troponínu I. Charakteristiky elevačnej vlny celkovej kreatínkinázy pri akútnom infarkte myokardu:

 vzostup za 4 až 8 hodín,
 maximum aktivity celkovej kreatínkinázy po 16 až 36 hodinách,
 návrat na normálnu hodnotu: za 3 až 6 dní.

 Izoenzýmy kreatínkinázy 
Existujú tri izoenzýmy kreatínkinázy, ktoré pozostávajú z dvoch polypeptidových podjednotiek, ktoré sa značia písmenami M (z ang. muscle, sval) a B (z ang. brain, mozog):

 CK-MM (po novom CK-3): vyskytuje sa v kostrovej svalovine a tvorí väčšiu časť CK aj v srdci,
 CK-MB (po novom CK-2): tzv. hybrodný izoenzým, ktorý typický pre srdcový sval, v ktorom je však väčšia časť CK ako izoenzým CK-MM,
 CK-BB (po novom CK-1): tzv. mozgový izoenzým, ktorý sa nevyskytuje v krvi, ak nie je porušená hematoencefalická bariéra, vyskytuje sa v likvore.

 CK-MBmass 
CK-MDmass je imunochemická metóda stanovenia izoenzýmu MB kreatínkinázy (CK-MB), preto táto metodika umožňuje stanovenie celkovej hmotnostnej koncentrácie CK-MB a to aj tej jej časti, ktorá nie je enzymaticky (z rôznych dôvodov) aktívna, preto nie je stanoviteľná enzýmovými metódami, ktoré sa spoliehajú na enzýmovú aktivitu kreatínkinázy. CK-MBmass lepšie odráža skutočný rozsah infarktu srdca ako enzýmová aktivita. Referenčné rozmedzie hmotnostnej koncentrácie CK-MB v sére je:

 < 5 μg/L u mužov
 < 2,5 μg/L u žien

 Izoformy kreatínkinázy 

 Elektroforéza 
stred|bezrámu|520x520bod
Kreatínkináza podlieha v plazme štiepeniu exopeptidázou, karboxypeptidázou, ktorá odštiepuje lyzínové zvyšky z karboxyterminálneho konca podjednotiek M. Dôsledkom je, že od izoenzýmu CK-MM, ktorý má dve M podjednotky, je možné odštiepiť dva lyzíny, a preto existujú tri izoformy:

 CK-MM3 (tiež CK 3-3) je intaktný izoforma, ktorej ešte nebol odštiepený ani jeden lyzín, na elektroforeograme je to najpomalšia frakcia, pretože je  naviac kladne nabitá (vďaka lyzínom) a preto sa zdržiava blízko záporného pólu,
 CK-MM2 (tiež CK 3-2) je izoforma, ktorej karboxypeptidáza odštiepila jeden lyzín, na elektroforeograme je ďalej od záporného pólu, pretože je menej kladne nabitá ako CK-MM3 izoforma,
 CK-MM1 (tiež CK3-1) je izoforma, ktorému karboxypeptidáza odštiepila obidva lyzíny, na elektroforeograme je táto frakcia naďalej od záporného pólu, pretože je nejmenej kladne nabitá, 

Od izoenzýmu CK-MB, ktorý ma len jednu podjednotku M, je možné odštiepiť len jeden lyzín, a preto existujú dve izoformy:

 CK-MB2 (CK 2-2) je intaktná izoforma, ktorej ešte nebol odštiepený ani jeden lyzín, na elektroforeograme je to pomalšia izoforma izoenzýmu CK-MB, pretože je viac kladne nabitá a teda viac priťahovaná ku zápornému pólu,
 CK-MB1 (CK2-1) je izoforma, ktorej karboxypeptidáza odštiepila jeden lyzín z M podjednotky, na elektroforeograme je ďalej od záporného pólu, pretože je menej kladne nabitá ako CK-MB2 izoforma,

Od izoenzýmu CK-BB, ktorý nemá ani jednu podjednotku M, existuje iba natívna izoforma, ktorej nemôže byť odštiepený ani jeden lyzín.

 Denzitometria elektroforeogramu separovaných izoforiem kreatínkinázy 
vpravo|bezrámu|341x341bod
Vyhodnotenie elektroforeogramu izoforiem kreatínkinázy denzitometricky poskytne informáciu o množstve izoformy enzýmu. Elektroforéza vzorky odobratej 6 hodín po akútnom infarkte myokardu a denzitometria získaného elektroforegramu ukazujú, že karboxypeptidáza zhydrolyzovala len malú časť izoenzýmu MM na hydrolyzované izoformy MM2 a MM1, podobný obraz je u izoenzýmu MB, kde prevažuje intaktná izoforma MB2. 

Po elektroforéze vzorky odobratej po 24 hodinách od akútneho infarktu myokardu a denzitometrii získaného elektroforeogramu sa ukazuje, že karboxypeptidáza zvrátila pomery izoforiem kreatínkinázy v prospech viac hydrolyzovaných izoforiem (MM1 a MB1). 

Výsledky denzitometrického vyhodnotenia sa zapisujú ako pomer MM3/MM1 a MB2/MB1.

 Iné spôsoby analýza izoforiem kretínkinázy 
Izoformy kreatínkinázy je možno ešte podrobnejšie analyzovať chromatografickými analytickými metódami, akou je napríklad HPLC. Z elektromigračných analytických metód je podrobnešiou analýzou izoelektrická fokusácia a chromatofokusácia.

 Referencie 

 Pozri aj 
 fosfagén
 fosfagénkináza
 kreatín
 kreatínfosfát
 kreatínfosfátový člnok

Kategória:Transferázy
Kategória:Klinická biochémia