Nabatejci

Nabatejci boli semitský arabský kmeň pochádzajúci od prvorodeného Izmaelovho syna Nebajóta, ktorý sa usídlil v 4. storočí pred Kr. na predošlom území Edomu.

 Dejiny 
Staroveký kmeň Nabatejcov vytvoril pomerne veľkú ríšu, ktorej najväčší rozkvet nastal v rokoch 85 – 62 pred Kr. Siahala na juhu asi po Teimân, na severe až po Damask a na západe k Červenému moru. Nabatejci boli pastiersky ľud s veľkými stádami tiav a oviec. Zo začiatku žili z lúpežných výprav do susedných krajín, prepadávali a okrádali obchodné karavány a neskôr sami rozvinuli výnosný obchod medzi Arábiou a Indiou. 

V spisoch gréckeho diplomata a historika Hieronyma z Cardie sa v roku 312 pred Kr. píše: „Východné provincie medzi Sýriou a Egyptom sú obývané Arabmi, ktorí sa nazývajú Nabatejci. Žijú ako lupiči a robia nájazdy na susedné krajiny. Je ťažké ich vojensky zdolať, lebo žijú v bezvodej pustine, kopú cisterny, ale nikto iný nevie, kde sa tieto cisterny nachádzajú.“

Ďalšia písomná zmienka o Nabatejcoch v Knihe XIX Biblioteca historica od Diodóra Sicílskeho (90 – 27 pred Kr.) uvádza žiadosť generálov (diadochov) Alexandra Veľkého zaútočiť v roku 315 pred Kr. na Petru. Nabatejovci bojovali aj s Makabejcami, s kráľmi Sýrie a z Rimanov k nim prenikol Pompeius v roku 63 pred Kr.

Rím na prelome letopočtu ovládal už skoro celý Blízky východ a Zajordánsko rozdelil na tri oblastí: severný Dekapolis zostal nezávislý, centrálnej oblasti vládol Rimanmi dosadený židovský kráľ a juh zahŕňal nezávislé Nabatejovské kráľovstvo s hlavným mestom Petra. Na severe v Sýrii na križovatke karavánových ciest sa vzmáhalo nové obchodné centrum v púšti – Palmýra (arab.Tadmór), ktoré kedysi dal vybudovať kráľ Šalomún. Rimania potom celé Zajordánsko, okrem Dekapolisu, zahrnuli do rímskej provincie Arábia s novým hlavným mestom Bosra v Sýrii.

 Obchodníci 
náhľad|left|Nabatejovské obchodné cesty
Nabatejci sa stali úspešnými obchodníkmi a bohatli na monopolnom obchode s kadidlom a myrhou. Získané znalosti morských a karavánových ciest využili k rozsiahlemu obchodovaniu aj s korením, parfémami, zvieratami, kovmi (meď, železo), cukrom, slonovinou, perlami a bavlnou. Na Červenom mori byli však obávanými pirátmi. Ťažili aj minerály a z Mŕtveho mora získavali asfalt, ktorý vyvážali do Egypta, kde bol potrebný na balzamovanie zomrelých.

Hlavná karavánová cesta dlhá 2 384 km spájala južnú Arábiu so stredomorským prístavom Gaza. Bolo na nej 65 karavánových staníc s chrámom, ktorý slúžil i ako banka, chovali sa tu ťavy, ovce a kozy; boli tu cisterny s vodou, napájadla, kúpele a cintoríny. Na ochranu karavan byly kolem cesty rozloženy vojenské tábory a vystavěny strážní věže.

 Mestá 
Slávu skalného mesta Petra pomohli založiť objavené pramene vody, ktoré umožnili vybudovať mesto uprostred púšte na križovatke starovekých obchodných ciest. Mesto skryli v hradbe pieskovcových skál do ktorých vytesali hrobky, chrámy a iné budovy pre potreby bohatých obchodníkov. Petra, bývalé edomské mesto Sela, nabatejsky Reqem, bolo zo začiatku skladiskom nakradnutého zlata, drahých mastí, kadidla a ďalšieho tovaru, ako uvádza prvá písomná zmienka o meste z roku 312 pred Kr. Ako hlavné mesto Nabatejcov sa Petra stala sídlom kráľov, symbolom moci a bohatstva.

Väčšina nabatejských miest ležiacich v Negevskej púšti je zapísaná na zozname svetového dedičstva UNESCO: Šivta (Sobata), Avdat (Obodat), Elusa (Haluza) a Mamšit (Memphis). Ďalšími významnými mestami boli Madáin Sálih, červenomorský prístav Leuke Kome (Wadi Ainounah) na Kadidlovej ceste a oáza Tayma v Saudskej Arábii.

 Kultúra a jazyk 
náhled|Nabatejský chrám – Wadi Rum
Nabatejci ako jeden z arabských kmeňov hovorili starou arabčinou a tiež grécky, písmo však používali aramejské. Aramejčina sa neskôr stala lingua franca celého Stredného východu. Nabatejci domy nestavali, žili v stanoch. V kamenných domoch podľa nich prebývali bohovia a verili, že keď človek bude slobodný ak sa k ničomu nepripúta. V divadlách však poriadali grécke predstavenia, fasády zdobili výjavmi z mytológie alebo vyobrazením vládcov mesta. V nabatejských stavbách sa odrážajú prvky helénskej, egyptskej i asýrskej architektúry ako výsledok skúseností z obchodných stykov s inými kultúrami. Najslávnejšia stavba v Petre pomenovaná Pokladnica je pravdepodobne hrobkou kráľa Areta IV.

V demokratickej nabatejskej spoločnosti boli ženy rovnoprávne s mužmi a v spoločnosti i v politike hrali dôležitú úlohu. Ženy viedli obchody, vlastnili pôdu a mali rovnaké právo na dedičstvo ako muži.

 Náboženstvo 
Nabatejci uctievali ako hlavných boha Dusáresa a bohyňu al-Uzza, ktorým v Petre zasvätili dva chrámy. Verili v posmrtný život, preto do skál tesali hrobky. Mnohé nabatejské chrámy sú aj v Jordánsku v údolí Wádí Rum.Ich pohanský panteón postupne splynul s božstvami gréckymi a rímskými. Od 4. storočia sa veľa Nabatejcov stalo kresťanmi, grécka kresťanská kultúra sa rýchlo rozšírila, stavali nové kostoly a aj niektoré nabatejské chrámy boli prestavané na kostoly. Skalní město Petra se stalo sídlem biskupa.

 Úpadok 
Rimania počas vojenského ťaženia v roku 25 pred Kr. odhalili tajomstvo nabatejského bohatstva a začali stavať lode vhodné na plavbu po Červenom mori a po Indickom oceáne, ktorými potom začali prevážať parfémy, kadidlo a korenie do Európy cez nimi ovládaný Egypt. Nové námorné cesty boli lacnejšie, ceny vzácneho tovaru klesli a nabatejské karavánové cesty stratili svoj monopol. Posledný nabatejský kráľ vládol zo sýrskej Bosry a Nabatejské kráľovstvo v roku 106 za cisára Trajána pohltil Rím ako provinciu Arabia Petraea. Skalné mesto Petra zasypali veľké zemetrasenia v roku 363 a 551 a po moslimskej invázii v roku 636 mesto spustlo a bolo zaviate všadeprítomným pieskom.

Nabatejci sa prispôsobili, z obchodníkov sa stali poľnohospodári. Na sezónnych tokoch začali stavět priehrady, pestovali vinnú révu, chovali ušľachtilé kone a oboje predávali Rimanom. Avšak po arabskom vpáde sa zhoršila bezpečnosť v kraji, nabatejské sídla napadali bojovní beduíni a tak posledné zvyšky Nabatejcov prešli k nomádskemu spôsobu života, alebo sa rozptýlili medzi okolité národy. Posledná zmienka o nich je z 10. storočia.

 Galéria 

 Referencie 

 Pozri aj 
 Petra (Jordánsko)

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Hecht Museum - Catalogues | The Nabateans in the Negev
 Hecht Museum - Exhibitions | The Nabateans in the Negev
 NABATÆANS in the Jewish Encyclopedia
 Archaeological Studies
 "Solving the Enigma of Petra and the Nabataeans"
 Umfangreiche Seite zu vielen Aspekten der nabatäischen Kultur
 Bulletin of Nabataean Studies  
 D. F. Graf: Map 83. Nabataea Meridionalis. (PDF; 94 kB) 1996. In: Richard J. A. Talbert (Hrsg.): Barrington Atlas of the Greek and Roman World: Map-by-map Directory. Princeton University Press, Princeton 2000

 Zdroj 

Kategória:Etniká, národy a národnosti
Kategória:Staroveké národy
Kategória:Arabi