Maliar Kodra

Maliar Kodra je konvenčné meno atického maliara červenofigúrových váz, činného približne v rokoch 445 až 430 pred Kr.  

Meno Maliara Kodra, atického maliara váz, je odvodené od jeho maľby Kodra, zobrazeného na bolonskom (Museo Civico PU 273) červenofigúrovom kylixe.  Ainétos a Kodros, posledný kráľ Atén, sa podľa scény zobrazenej vo vnútri tejto čaše (v tonde), vydávajú do boja. Na vonkajšej strane čaše sú ďalšie dve scény so zobrazeniami odchádzajúcich hrdinov: Thésea a Forba a Aianta s Menestheom. V oboch prípadoch ich odchod sledujú postavy úzko spojené s Aténami: Aigeus, Médeia a Aithra na strane A, Lykos, Aténa a Melité (mladá žena) na strane B (všetky postavy sú označené nápismi). Táto čaša bola vyzdobená približne v roku 430 pred Kr., a to počas Peloponézskej vojny (431 – 404 pred Kr.), keď sa mnohí Aténčania sami vydávali do bojových akcií.

Maliar Kodra zdobil výlučne kylikes (najmä typu B v reakcii na dopyt etruského trhu, kam často ich export smeroval),Lucia Guerrini: Enciclopedia dell’Arte Antica, Classica e Orientale, Roma 1959, Treccani, Kodros, Pittore di  najmä v štýle odrážajúcom 
„feidiovský idealizmus“ (obľúbenými objektmi tu sú atléti a hrdinovia konajúci statočné činy). Prevládajú u neho atletické scény, z ktorých mnohé vzbudzujú pozornosť, ako napr. londýnsky červenofigúrový kylix (British Museum E 94), na ktorom zápasník prehadzuje svojho súpera. Zobrazil aj atlétov mimo športoviska, jednou z nich napr. scéna na ďalšej londýnskej čaši (British Museum E 83), kde si atléti pomáhajú pri umývaní vlasov. Ďalšie jeho čaše zobrazujú mladíkov a odchádzajúcich bojovníkov. Červenofigúrový kylix z Cambridge (Fitzwilliam Museum GR 2-1977) zobrazuje na vonkajšej strane eféba zahaleného v plášti (v himatióne) obklopeného satyrmi držiacimi v rukách rôzne predmety vrátane hrnčeka, z ktorých niektoré (písacie tabuľky a telocvičné náčinie) určite patrili chlapcovi. Táto scéna môže pochádzať zo satyrskej hry, ale odráža aj život na aténskej ulici.

Diela Maliara Kodra zahŕňajú aj mytologické epizódy, z ktorých niektoré sú tradičné a hrdinské, ako napr.
Lov kalydónskeho diviaka (Staatliche Antikensammlungen 25381, Berlín). Mytologická scéna na jeho londýnskej čaši (British Museum E 82) zobrazuje rôzne dvojice božstiev na symposiu (starostlivo rozlíšené nápismi). Zeus a Héra, Poseidón a Amfitrita, Dionýzos a Ariadna, Ares a Afrodita, umiestnení podľa typického vzoru hostín hrdinov a mŕtvych, sú usporiadaní v kruhu (na vonkajšej strane čaše) okolo Háda a Persefóny, ktorí pravdepodobne nie náhodou zaujímajú čestné miesto vo vnútri (v tonde) čaše. To, že vládcovia podsvetia sú tu privilegovaným spôsobom spojení s myšlienkou hostiny, nie je prekvapujúce, ak si predstavíme komplex tradícií, ktoré uznávali existenciu tak bohato prestretého stola v Háde, že premieňal posmrtný život na skutočnú krajinu hojnosti.

Ďalšie jeho vázy sú oživené svojráznymi prvkami. Napríklad na čaši z Londýna (British Museum E 84) je tých istých šesť Théseových činov zobrazených okolo tonda a na vonkajšej strane, kde je ale póza hrdinu obrátená, čo vytvára pri pohľade zhora hravý trojrozmerný efekt (najinovatívnejšie je zobrazenie v tonde, kde Théseus Minotaura nezabíja ale vyťahuje jeho mŕtve telo z labyrintu). Obzvlášť zaujímavé sú jeho zobrazenia z atickej mytológie, napr. Narodenie Erichthonia (Antikensammlungen 2537, Berlín) a zložitého, nejasného mýtu o Telamónovi a Eriboii (Antikenmuseum und Sammlung Ludwig: BS432, Bazilej). Tento dôraz na aténske témy z neho robí významného predchodcu takých umelcov, akým je napr. Meidiov maliar z konca 5. storočia pred Kr.


 Referencie 

 Iné projekty 


Kategória:Maliari starovekého Grécka