Edita Bugalová

PhDr. Edita Bugalová PhD. (* 6. máj 1951, Trnava – † 23. marec 2025, Trnava) bola slovenská muzikologička, publicistka, editorka, dramaturgička a hudobná manažérka. Venovala sa lokálnej hudobnej historiografii a Mikulášovi Schneiderovi-Trnavskom

 Životopis 
Rodičia ju vodili do chrámového hudobného telesa v trnavskom dóme, ktoré viedol Mikuláš Schneider-Trnavský. Nasledovala hudobná škola (obdoba ľudovej školy umenia/základnej umeleckej školy). V rozhovore spomína: „Viac ako cvičenie klavírnych etúd a stupníc ma však lákala popmusic, naša generácia bola očarená bítovou hudbou. Naučila som sa hrať na gitare, hrala som v dievčenských skupinách (aj na bicie), spievala som s tanečnou kapelou. Napokon som sa rozhodla pre štúdium hudby, zvolila som si teoreticko-vedné disciplíny (hudobná veda – divadelná veda), lebo na interpretačný smer som nebola dosť vytrvalá. Hudba sa stala súčasťou môjho života.“

V roku 1969 absolvovala SVŠ Trnava. Na Filozofickej fakulte Univerzity Jana Evangelistu Purkyně v Brne (dnes súčasť Masarykovej univerzity) v rokoch 1969 až 1974 študovala hudobnú a divadelnú vedu. Od roku 1974 do roku 1990 bola hudobnou historičkou v Západoslovenskom múzeu v Trnave. Táto pozícia bola vtedy novovytvorená a jej zameranie bola spracovať spravovať pozostalosť Schneidra-Trnavského. Svoju pedagogickú činnosť začala v roku 1978. Vyučovala na stredných a základných umeleckých školách v Trnave a vo Vrbovom.

V roku 1990 sa stala podpredsedníčkou Mestského národného výboru v Trnave a bola tiež zástupkyňou prednostu Mestského úradu v Trnave. Do roku 1998 bola nezávislou poslankyňou. V období 1993 až 1997 pracovala v školskej správe v Trnave a vyučovala na ZUŠ Vrbové a ZUŠ Trnava. Riaditeľkou  Hudobného kabinetu Regionálneho osvetového strediska bola v rokoch 1997 až 1999, v období 1999 až 2002 bola zástupkyňa riaditeľa Západoslovenského múzea. Následne bola v rokoch 2002 až 2023 riaditeľka Hudobného múzea Slovenského národného múzea.

Spoluzaložila Spoločnost Mikuláša Schneidera-Trnavského a od roku 1991 bola členkou jej predstavenstva. V Trnave sa podieľala na rozvoji hudobného života, iniciovala viaceré podujatia, bola autorkou scenára výstav, organizátorka konferencií, seminárov, súřaží a iných podujatí. Bola tiež autorkou alebo spolupracovala pri tvorbe rozhlasových a televíznzch programov a relácií. Medzi desiatky scenárov výstav v Bugalovej autorstve patria tieto: Trnava hudobná, Sto rokov gramoplatne alebo disco nie je novinka či Sieň slávy Dobra, reinštalácia. Venovala sa osobám ako Ján Levoslav Bella, Eugen Suchoň či Gejza Dusík.

Vydala sa za vnuka Mikuláša Schneidera-Trnavského. Jej synovia sú Mikuláš, Štefan a Michal.

 Ocenenie 
 Cena Jozefa Kresánka (2018) „za výrazný vedecký prínos v oblasti muzikológie, dlhoročnú aktívnu činnosť v SNM – Hudobnom múzeu a propagáciu slovenskej hudobnej tvorby.“

 Referencie 

 Externé odkazy 
 Edita Bugalová na webe Hudobného centra

Kategória:Osobnosti z Trnavy
Kategória:Slovenskí muzikológovia
Kategória:Slovenskí múzejníci
Kategória:Slovenskí hudobní pedagógovia
Kategória:Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Masarykovej univerzity
Kategória:Riaditelia múzeí na Slovensku