Úderný pluk 1. tankovej armády

Úderný pluk 1. tankovej armády () slúžil ako pohyblivá záloha nemeckej 1. tankovej armády. Pluk bol od 20. augusta 1944 k dispozícii hlavnému veliteľstvu nemeckej skupiny armád Severná Ukrajina. Počas operácie Kartoffelernte bol pluk podriadený nemeckému veliteľovi pre obranu Beskýd generálmajorovi Josefovi von Rintelen.

Nasadenie

Úlohou pluku bolo podľa rozkazu hlavného veliteľstva skupiny armád Severná Ukrajina zo dňa 30. augusta 1944 zhromaždiť sa v priestore Nového Sączu a presúvať sa od poľskoslovenských hraníc, obsadiť Kežmarok, Poprad, preraziť do údolia Hronu a zaútočiť na Brezno. Došlo by k izolácii povstaleckého územia na strednom Slovensku od divízií Východoslovenskej armády, čím by zamedzili presunom povstaleckých a partizánskych jednotiek medzi stredným a východným Slovenskom. Podľa rozkazu malo byť ozbrojené civilné obyvateľstvo bez ohľadu nato, či kladie odpor alebo nie, ako aj všetci slovenskí vojaci, ktorí použijú proti nemeckým vojskám zbraň, zlikvidovaní.

30. august 1944: jednotky úderného pluku sa zhromažďujú v ranných hodinách v priestore juhopoľského mesta Nowy Sącz. Popoludní prekračujú poľskoslovenské hranice a obsadzujú obec Mníšek nad Popradom. Vo večerných hodinách vstupuje úderný pluk do Kežmarku, kde sa miestni Nemci bránia povstaleckému útoku.

31. august 1944: v skorých ranných hodinách odrážajú jednotky úderného pluku povstalecký útok na Kežmarok a vytláčajú útočiacich povstalcov z Kežmarku. Úderný pluk sa rozdeľuje na 2 časti, jedna smeruje na Levoču a druhá postupuje na Poprad a dobýja Spišskú Sobotu. V podvečerných hodinách (cca 17.00 h) zaútočil pluk na Poprad a následne ho aj obsadil.

1. september 1944: v ranných hodinách jednotky úderného pluku dokončujú obsadzovanie Popradu a zahájili postup na Kvetnicu.

2. september 1944: úderný pluk útokom na juh od Popradu obsadzuje Kvetnicu a Hranovnicu. Zároveň Nemci obsadili bez boja Levoču.

3. september 1944: jednotky úderného pluku obsadzujú Vernár a vo večerných hodinách dosahujú nemecké jednotky križovatku ciest pred Telgártom.

4. september 1944: úderný pluk obsadzuje Telgárt.

5. september 1944: jednotky úderného pluku obsadzujú Spišskú Novú Ves. Zároveň pri Telgárte podnikajú povstalecké jednotky protiútok a vytláčajú úderný pluk z Telgártu. Po nemeckých protiútokoch 6. a 7. septembra a front na dlhší čas ustálil na čiare Zbojnícka – svahy severne od obce Telgárt – výšiny na západ od Telgártu – svahy 400 m východne od železničnej stanice Telgárt – východné svahy kóty 1057 – Skalica, kóta 1398 – kóta 1245.

11. september 1944: úderný pluk 1. tankovej armády bol z oblasti stiahnutý. Nahradili ich zabezpečovacie prápory veliteľstva Korück 531 a 154. rezervnej divízie (154. Reserve Division), ktoré boli rozmiestnené v pomerne veľkej oblasti PopradSpišská Nová Ves.

Historiografia
Boje o Telgárt boli v slovenskej historiografii predmetom či už neúmyselného alebo úmyselného  skresľovania. Hneď jedna z prvých správ „PREHĽAD A SILA nepriateľských jednotiek, ktoré bojujú s ČS armádou na Slovensku“ vypracovaná 11. septembra 1944 spravodajským oddelením štábu veliteľstva 1. čs. armády uvádza, že v Telgárte bojovali namiesto jednotiek úderného pluku oddiely „85. divízie SS“. V ďalších hláseniach sa táto (neexistujúca) divízia neuvádza. Úderný pluk 1. tankovej armády bola jednotka Wehrmachtu, nie SS. 

Viacero správ o priebehu bojov o Telgárt podal v priebehu rokov kpt. Ján Stanek, ktorý bol nazývaný „železným kapitánom“, no jeho interpretácie udalostí boli po roku 2000 predmetom kritického skúmania.

Problematická je otázka údajných vojnových zločinov spáchaných vojakmi úderného pluku. V roku 1946 Ján Stanek uviedol, že Nemci počas ústupu z obce zastrelili 21 ľudí (sedem mužov, dvanásť žien a dve deti). Okrem toho tvrdil, že boli objavené hroby 14 povstaleckých vojakov zajatých 2. a 3. septembra 1944, ktorých „esesáci“ brutálne zavraždili. Uvedené zločiny napriek potenciálnemu vysokému počtu priamych svedkov nie sú uvedené v elaboráte o zločinoch proti ľudskosti vypracovanom v rokoch 19461947 pri príležitosti procesu s Jozefom Tisom. Ladislav Takáč v roku 1991 uvádza, že v horiacom Telgárte 5. septembra 1944 zahynuli vo svojich horiacich domoch len traja nevládni starci (obyvateľstvo húfne opustilo obec pred príchodom Nemcov).

V roku 1981 Ján Stanek uviedol, že 5. septembra 1944 pri povstaleckých stratách 11 mŕtvych, 23 ranených a 13 nezvestných padlo vraj 436 „esesákov“.

Referencie

Kategória:Nemecké vojenské jednotky druhej svetovej vojny
Kategória:Nemecké a iné jednotky nasadené na potlačenie Slovenského národného povstania a partizánov