Najády

Najády (, ), niekedy tiež hydriády, sú typ mýtického ducha ženy alebo nymfy, ktorá vládne fontánam, studniam, prameňom, potokom, potôčikom a iným sladkovodným vodným tokom.

Líšia sa od riečnych bohov, ktorí stelesňovali rieky, a od príliš starovekých duchov, ktorí obývali pokojné vody močiarov, rybníkov a lagúnových jazier, ako napríklad pred-mykénska Lerna v Argolide.

 Etymológia 
Slovo sa po grécky píše ναϊάς (naïás), v plurali ναϊάδες (naïádes). Je odvodené od gréckeho slova νάειν (náein), "tiecť", alebo νᾶμα (nâma), „telo tečúcej vody“.

Mytológia
náhľad|Maľba Undine, od Johna Williama Waterhousa

Najády boli často predmetom archaických miestnych kultov, uctievaných ako nevyhnutné pre ľudí. Chlapci a dievčatá na obradoch dospievania venovali svoje detské vlasy miestnej najáde prameňa. Na miestach ako Lerna sa rituálnemu očisteniu ich vôd pripisovali magické liečivé vlastnosti. Zvieratá sa tam rituálne topili. Pri starovekých prameňoch sa mohli nachádzať veštby.

Najády mohli byť nebezpečné: losádka lode „Argo“ sa stratila, keď Hyjasa uniesli najády fascinované jeho krásou. Verilo sa tiež, že najády prejavovali žiarlivé sklony. Príbeh o žiarlivosti najád podľa Theokrita bol o pastierovi Dafnisovi, ktorý bol milencom Nomie alebo Echenais. Dafnis bol Nomii niekoľkokrát neverný a z pomsty ho natrvalo oslepila. Nymfa Salmakis znásilnila Hermafrodita a spojila sa s ním, keď sa pokúsil o útek.

Vodná nymfa sa spája s konkrétnymi prameňmi a bola známa v celej Európe na miestach bez priameho spojenia s Gréckom, prežila v keltských studniach severozápadnej Európy, ktoré boli znovu zasvätené svätým, a v stredovekej Meluzíne.

Walter Burkert poukazuje: „Keď v Iliade [xx.4–9] Zeus zvoláva bohov na zhromaždenie na vrchu Olymp, neprišli len známi Olympania, ale aj všetky nymfy a všetky rieky; Ókeanos sám zostáva na svojom mieste,“Burkert, III, 3.3, p. 174. grécki poslucháči rozpoznali túto nemožnosť ako básnikovu hyperbolu, ktorá hlásala univerzálnu moc Dia nad starovekým prírodným svetom: „uctievanie týchto božstiev,“ potvrdzuje Burkert, „je obmedzené iba tým, že sú neoddeliteľne stotožnené s konkrétnou lokalitou.“

 Interpretácia 
V pozadí mýtu o Aristaiovi sa Hypseus, kráľ Lapithov, oženil s Chlidanope, najádou, ktorá mu porodila Kyréné. Aristaios mal s najádami viac než len bežné skúsenosti smrteľníka: keď mu v Tesálii uhynuli včely, išiel sa s nimi poradiť. Jeho teta Arethousa ho pozvala pod hladinu vody, kde ho umyli vodou z večného prameňa a poradili mu.

 Referencie 

 Zdroj 

Kategória:Grécka mytológia