Maliar Niobovcov

Maliar Niobovcov je konvenčné meno gréckeho maliara červenofigúrových váz, činného približne v rokoch 470 – 450 pred Kr.

Maliar Niobovcov bol aténsky maliar červenofigúrových váz, ktorého skutočné meno nie je známe. Britský historik umenia John Beazley ho nazval podľa zobrazenej scény umierajúcich detí Niobé (Niobovcov) na kalichovom kratéri z Paríža (Louvre G 341), ktorej bol tento umelec autorom (na druhej strane vázy je scéna predstavujúca Herakla a Argonautov.). Podľa gréckej mytológie sa Niobé, matka siedmich synov a siedmich dcér, s povýšenosťou chválila počtom svojich detí bohyni Léto, ktorá ich mala len dve. Deti bohyne Léto (Apolón a Artemis) potom svojimi šípmi zabili všetky jej deti. Maliar Niobovcov sa tu snažil zobraziť hĺbku priestoru (prezentovať postavy v trojrozmernom priestore) usporiadaním postáv do rôznych úrovní, predpokladá sa, že sa inšpiroval viacúrovňovými kompozíciami súčasných nástenných a tabuľových malieb (možno sa tu odráža inovatívna technika už stratených nástenných malieb Polygnóta, o ktorých písal i Pausanias). Je tu badať pozoruhodný vývoj, ktorý stavia túto prácu do novej éry. Avšak takéto sofistikované viacúrovňové kompozície sa nestali populárnymi a väčšina jeho postáv je na vázach zobrazovaná na jednej základnej línii. Štýl tohto umelca ale odráža významný vývoj v gréckej maľbe, najmä pokiaľ ide o naturalizmus a využitie priestoru.

Maliar Niobovcov spolu s ďalšími súčasnými aténskymi vázovými maliarmi uviedli v tomto období aj nový typ scény, ktorá zobrazuje ženu hrajúcu na hudobný nástroj v domácom  prostredí. Tieto scény z piateho storočia pred Kr. predstavujú spojenie dvoch trendov v ikonografii, a to zvýšenú pozornosť venovanú hudobným témam a zvýšený záujem o zobrazovanie žien. Medzi charakteristické črty týchto scén patrí interiér s nábytkom a architektonickými detailmi naznačujúcimi aténsky dom, jedna alebo viac žien s hudobnými nástrojmi alebo s inými predmetmi. Jedna z jeho amfor vystavená v Baltimore (Walters Art Museum 48.2712) zobrazuje tri ženy: sediacu s barbitonom v strede, vľavo ženu s truhličkou a vravo ženu s aulosom. Lýra (alebo chelys) zavesená nad hlavou ženy v strede dotvára scénu a svojím umiestnením na „stene“ naznačuje, že tu ide o vnútorný priestor.

Pripisuje sa mu približne 130 váz (už Beazley ich na základe štylistiky identifikoval 101), zväčša väčších rozmerov, a to hlavne kalichových a volútových kratérov.



 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Maliari starovekého Grécka