Spoločnosť Božieho Slova

Spoločnosť Božieho Slova alebo verbisti (, skr. SVD) je katolícka rehoľná kongregácia pápežského práva. Spoločnosť založil nemecký katolícky kňaz, dnes svätec, Arnold Janssen. Prvý misijný dom sa nachádzal v holandskom Steyli. Dnes spoločnosť predstavuje siedmy najväčší mužský rád v Katolíckej cirkvi. Vlastní okolo 383 misijných domov vo viac ako 60 krajinách. Má 5800 členov, z ktorých 1000 je vo formácii.

Osobitnými cieľmi verbistov sú najmä misijná činnosť, publikovanie kníh a diseminácia existujúcej katolíckej literatúry („apoštolát tlače“). Podieľajú sa aj na poskytovaní vzdelávania. Významne prispeli k šíreniu katolicizmu medzi Afroameričanmi. Do roku 1961 bola väčšina afroamerických kňazov absolventmi verbistického seminára. Významný bol aj prínos verbistov na poli antropológie a etnológie. Zvlásť býva vyzdvihované výskumné dielo Wilhelma Schmidta. Na jeho odkaz nadväzujú kňazi-vedci z Inštitútu Anthropos, ktorý má medzinárodné sídlo vo Švajčiarsku a vydáva štvrťročník Anthropos.

Na Slovensku pôsobia verbisti približne od vzniku Československa. Od roku 1942 tvoria slovenskí verbisti vlastnú provinciu. Provinciál sídli v Nitre, v Misijnom dome Matky Božej na Kalvárii.

Spoločnosť má aj sesterské ženské kláštorné kongregácie Služobníc Ducha Svätého a Služobníc Ducha Svätého ustavičnej poklony.

 Dejiny spoločnosti 
vľavo|náhľad|Svätý Arnold Janssen (* 1837† 1909), zakladateľ Spoločnosti Božieho slova
Spoločnosť založil v roku 1875 nemecký kňaz Arnold Janssen. Jeho pôvodným plánom bolo založiť inštitút nemeckých kňazov, ktorí by pôsobili v zahraničných misiách, no spoločnosť začala čoskoro prijímať aj laických bratov, ktorých počet dokonca na mnoho rokov prevyšoval klerikov. 

Spoločnosť vznikala v čase, keď v Nemecku prebiehal tzv. Kulturkampf – kultúrny boj a spor medzi Katolíckou cirkvou a Nemeckom, ktorého iniciátorom bol kancelár Otto von Bismarck. Keďže v Nemecku nebolo povolené zakladať nové rehole, založil Janssen spoločnosť v susednom v Holandsku, kde dúfal, že prijme kňazov a klerikov, ktorí v tom čase opúšťali Nemecko.
náhľad|Spoločnosť Božieho slova vo svete (2018)|vľavoSpočiatku skladali bratia iba súkromné sľuby a riadili sa pravidlami dominikánskych terciárov. Po prvej generálnej kapitule (1884) boli prijaté nové pravidlá, ktoré spoločnosť pretvorili na rehoľnú kongregáciu s verejnými sľubmi. Regula bola schválená miestnym ordinárom (1889) a neskôr aj Svätou stolicou (1905). V tom čase už mala spoločnosť 2 000 členov a študentov a bola rozšírená na piatich kontinentoch. Už v roku 1879 začali vďaka Josephovi Freinademetzovi vykonávať misijnú činnosť v Číne. Od roku 1889 pôsobila v Južnej Amerike (Argentíne) a v Rakúsku (Mödling), od roku 1892 v západnej Afrike (Togo), od roku 1895 v Spojených štátoch, od roku 1896 na ostrove Nová Guinea. V Japonsku pôsobia verbisti od roku 1907 a na Filipínach od roku 1909. V roku 1923 založila spoločnosť v Spojených štátoch prvý seminár pre afroamerických mužov (Bay St. Louis v štáte Mississippi). V 20. storočí zažila spoločnosť veľký rozmach. V roku 2003 otvorila svoj prvý misijný dom v Rusku.

 Dejiny verbistov na Slovensku 
V počiatkoch verbistickej misijnej činnosti na území dnešného Slovenska stáli predstavení z Rakúska, ktorí sa rozhodli založiť misijný dom v českých krajinách. Vypuknutie prvej svetovej vojny však prekazilo väčšie plány. Verbistický apoštolát na území  Slovenska začal v roku 1914, keď Jozef Gerecký vydal prvý misijný kalendár v slovenčine – Posol svätého Gabriela. V lete 1915 bolo potom pre Slovákov vydané prvé číslo misijného časopisu Hlasy z katolíckych misií. Tlačoviny pomáhali šíriť rehoľní bratia nazývaní ako „cestovní bratia“, pretože trávili týždne na cestách s cieľom propagovať tlač, misie a osloviť záujemcov o misijné povolanie. Významnými šíriteľmi verbistickej tvorby boli aj diecézni kňazi, ktorí navštevovali duchovné cvičenia v misijnom dome svätého Gabriela v rakúskom Mödlingu.

náhľad|Kostol Božského Srdca Ježišovho vo Vidinej
Po návrate Pavla Šebestu z Afriky uskutočnil v roku 1921 v Bratislave a v Maduniciach niekoľko prednášok o misiách, kde padlo rozhodnutie rozšíriť činnosť verbistov aj na územie Slovenska. Myšlienku podporil aj nitriansky biskup Karol Kmeťko. V Maduniciach následne Šebesta založil prvý dom verbistov na území Slovenska a prvým verbistom v ňom od roku 1922 pôsobil bol Albert Florián. Po tom, čo sa komunita v roku 1923 rozšírila, vznikla potreba hľadať väčšie priestory, na čo biskup Kmeťko ponúkol verbistom biskupské letné sídlo v Močenku. V kaštieli otvorili svoj misijný dom Matky Sedembolestnej a do neho i prijali prvých žiakov. Priestory, ktoré mali k dispozícii neboli dostačujúce a nevyhovujúca bola aj vzdialenosť od väčších miest. Nitriansky biskup preto verbistom ponúkol starý kláštor nazarénov a Kostol Nanebovzdatia Panny Márie v Nitre na Kalvárii, kam sa po úpravách a prístavbe budovy presťahovali rehoľníci v roku 1925.

V roku 1927 odkúpili verbisti budovu kaštieľa a hospodárske majetky vo Vidinej od grófky Hedvigy Asbóthovej. Následne sa vo Vidinej od jesene 1927 začala výučba a formácia dvoch ročníkov študentov osemročného gymnázia. Neskôr sa do Vidinej preniesli aj filozofické štúdiá klerikov po skončení noviciátu a zložení prvých rehoľných sľubov. Okrem toho Spoločnosť spravovala vo Vidinej miestny kostol.

náhľad|Nitrianska kalvária, Kostol Nanebovzatia Panny Márie
V roku 1929 otvorila Spoločnosť dom aj na východnom Slovensku. Na svoje letné sídlo v Spišskom Štiavniku ich pozval spišský biskup Ján Vojtaššák. Spoločnosť v Misijnom dome Annuntiata v Štiavniku zriadila štúdium dvoch ročníkov gymnázia a noviciát pre rehoľných bratov. K budovám kaštieľa a kostola dostala Spoločnosť do prenájmu aj hospodárske budovy, mlyn a polia. S nárastom počtu chovancov v misijných domoch rástla aj potreba nových priestorov na bývanie a výučbu. V roku 1926 sa preto začalo s výstavbou nového veľkého domu v Nitre na Kalvárii. V roku 1927 vytvorila Spoločnosť na Slovensku régiu a v roku 1942 bola zriadená samostatná provincia. Ďalším domom, ktorý Spoločnosť na Slovensku zriadila bol Misijný dom svätého Svorada v Nitre na Zobore. Už v polovici 30. rokov však boli misijné domy opäť preplnené. Po dohode s biskupom Kmeťkom sa zriadil dom na mieste starého benediktínskeho (neskôr kamaldulskeho) kláštora. Postupne sa zriadili noviciáty (pre rehoľných bratov i klerikov), filozofické štúdia a na štúdia teológie odchádzali verbisti do Rakúska, do Misijného domu v Mödlingu. Spoločnosť zriadila postupne vo svojich domoch predajne tlačovín a rôznych devocionálií.

Až do roku 1946 zažívala Spoločnosť na Slovensku relatívny pokoj. Nové politické smerovanie stále viac a viac obmedzovalo slobodnú aktivitu rehole a jej členov. Jednotlivé domy stratili postupne časti a nakoniec i celé hospodárstva a dom vo Vidinej bol dokonca celý skonfiškovaný v prospech štátu. Zastavilo sa vydávanie časopisov i kontakt so zahraničím. Mladým kňazom nebolo možné vycestovať do zahraničia na štúdia a na misie. Osobitne zložité obdobie nastalo po roku 1949. V rámci Akcie K boli obsadené a vyprázdnené všetky kláštory. Misijný dom Annutiata v Spišskom Štiavniku bol zlikvidovaný v noci z 13. na 14. apríla 1950 a zvyšné tri domy v noci z 3. na 4. mája 1950. Počas obdobia komunizmu boli viacerí bratia i študenti internovaní v táboroch a museli absolvovať osvetové školenia, na ktorých boli vedení k zanechaniu cirkevného života. Veľká časť bohoslovcov nastúpila v roku 1950 na nútené práce do Pomocných technických práporov v Česku. Časť študentov pokračovala vo formácii v skrytosti, časť emigrovala. V roku 1961 sa v Košiciach uskutočnil proces Bošanský a spol., v ktorom bolo odsúdených 14 rehoľníkov, jedna rehoľná sestra a jeden civil na niekoľkoročné tresty odňatia slobody. Najvyšší trest bol udelený provinciálovi Vojtechovi Bošanskému (14 rokov).

Verejný rehoľný život verbistov na Slovensku bolo možné obnoviť až v rokoch 1989/90. Verbisti sa vrátili do Nitry na Kalváriu a do Vidinej. Misijný dom Annuntiata na Spiši a Misijný dom sv. Svorada v Nitre na Zobore obnovený nebol. V 90. rokoch bol založený Misijný dom svätého Jozefa Freinademetza v Snine (dnes už zatvorený) a v roku 2001 aj Misijný dom svätého Arnolda Janssena v BratislavePetržalke. V Bratislave – Mlynskej doline tiež rehoľa vďaka činnosti Milana Bubáka založila Univerzitné pastoračné centrum. Mnohí verbisti pôsobili po roku 1989 aj vo farnostiach.

 Významní verbisti 
náhľad|Svätý Jozef Freinademetz (* 1852† 1908) pôsobil ako misionár v Číne
Svätci a blahoslavení
 Arnold Janssen
 Jozef Freinademetz
 Gregor Boleslav Frackoviak
 Stanislav Kubista
 Aloiz Liguda
 Ľudovít Mzyk
 Helena Stollenwerk
 Jozefa Stenmanns
 Marián Żelazek

Slovenskí verbisti

Regionáli
 Ján Fajkus (1927 – 1933)
 Alojz Lazecký (1933 – 1939)
 Ján Fajkus (1939 – 1942)

Provinciáli slovenskej provincie
 Ján Fajkus (1942 – 1948)
 Vojtech Bošanský (19481968)
 Anton Mihálik (19681979)
 Vojtech Kováčik (19791986)
 Vincent Babin (19861992)
 Štefan Horváth (19921998)
 Pavol Kruták (19982004)
 Peter Dušička (20042010)
 Ján Halama (20102015)
 Ján Štefanec (20152016)
 Pavol Kruták (20162023)
 Marek Vaňuš (2023)

Pre ďalšie osobnosti pozri :Kategória:Verbisti.

 Referencie 


 Ďalšia literatúra 


 Iné projekty 




Kategória:Spoločnosť Božieho Slova
Kategória:Misionári
Kategória:Duchovné rády