Bombardovanie Bratislavy 7. februára 1945

Bombardovanie Bratislavy 7. februára 1945 bol nálet amerických vzdušných síl na Zimný prístav v Bratislave, ktorý bol v ten deň jedným z príležitostných cieľov mohutného útoku 15. leteckej armády na ciele v Rakúsku, Juhoslávii a Taliansku.

 Predohra 
Dňa 11. decembra 1941 potom, ako Japonsko napadlo Spojené štáty útokom na Pearl Harbor, Nemecko vyhlásilo USA vojnu. Predseda vlády a minister zahraničných vecí Slovenskej republiky Vojtech Tuka vyhlásil vojnu Spojeným štátom a Veľkej Británii v mene SR 12. decembra. Na rozdiel od vojny s Poľskom a Sovietskym zväzom Slovenská republika nepodnikla voči západným mocnostiam žiadne priame vojenské akcie. Až v júni 1944 začalo bombardovanie Slovenska 15. leteckou armádou amerických vzdušných síl.

 Priebeh a výsledky náletu 
Dňa 7. februára 1945 zaútočilo celkovo 680 štvormotorových bombardérov B-24 Liberator a B-17 Flying Fortress 15. leteckej armády na ropné rafinérie v rakúskych mestách Moosbierbaum, Schwechat, Lobau, Floridsdorf, Korneuburg a Kagran v oblasti Viedne a skladiská mazív v meste Pula v Juhoslávii. Na zozname cieľov boli aj lodenice a prístav v Terste v Taliansku, Zimný prístav v Bratislave na Slovensku, letisko Zwölfaxing v Rakúsku a niekoľko ďalších príležitostných cieľov. Stíhaciu ochranu bombardérom zabezpečovalo 274 stíhačiek typu P-51 Mustang a P-38 Lightning. Osem Liberatorov zhodilo zásoby v Juhoslávii a osemnásť lietadiel P-51 napadlo letisko Zeltweg a okolitú oblasť v Rakúsku, zatiaľ čo ďalších desať Lightningov hliadkovalo v oblasti Záhreb – Karlovec – Sisak. 


Lietadlá B-24 Liberator 451. bombardovacej skupiny vzlietli zo základne Castelluccio v južnom Taliansku na misiu č. 186. Tridsaťštyri bombardérov sa sformovalo na čele 49. bombardovacieho krídla, ktoré sa delilo na dve útočné zoskupenia. Cieľom 18 B-24 zo 451. skupiny, začlenených do Red Force, bola rafinéria v Korneuburgu v Rakúsku a cieľom Blue Force sa stal príležitostný cieľ, ktorým bol Zimný prístav v Bratislave. Sedemnásť Liberatorov zhodilo na tento cieľ z výšky 6 500 metrov o 14:30 hod. spolu 32,5 ton bômb, ktoré dopadli na prístav a oblasť juhovýchodne od centra mesta pozdĺž prístavu, pričom poškodili dva vagóny a koľajnice. Toto bombardovanie však bolo skôr neúspešné.


Pre 451. skupinu to bola misia, pri ktorej utrpela jedny z najväčších strát počas druhej svetovej vojny. Skupina stratila sedem strojov a ďalšie sa vrátili poškodené. Dva bombardéry museli núdzovo pristáť pri základni Castelluccio. Na palube jedného z nich, B-24G (42-78274 „Cocky Crew!“), pilotovanom Johnom A. Dunsmoorom zo 724. bombardovacej letky bolo niekoľko vážne zranených letcov od šrapnelov flaku. Zo stratených Liberatorov bolo šesť zo 725. letky, B-24J (42-52036) pilotovaný 2nd Lt. Darrellom M. Burkom a B-24H (42-52440 „Calamity Jane“) s posádkou 2nd Lt. Paula D. Holsta, B-24L (44-49418) s pilotom 2nd Lt. Marionom A. Palmerom, posádka 1st Lt. Alberta F. Boyhana letiaca na B-24L (44-49868), B-24J (44-48774), ktorému velil Edward W. Palaskis, a posádka 1st Lt. Glenna A. Kerresa na B-24G s výrobným číslom 42-78463 a trupovým volacím znakom 67. B-24L-1-FO (44-49216) s posádkou 1st Lt. Geralda W. Naylora patril 726. letke.

 Referencie 

 Pozri aj 
 Bombardovanie Slovenska v rokoch 1939 – 1945

 Iné projekty 

Kategória:Bitky v 1945
Bratislava, 1945-02-07
Kategória:Dejiny Bratislavy
Kategória:7. február
Kategória:1945 na Slovensku