Bitka pri Džerbe

Bitka pri Džerbe (tur. Cerbe) bol ozbrojený stret v máji roku 1560 blízko ostrova Džerba v Tunisku. Osmanské vojská pod velením Pijala pašu zvíťazili nad veľkou kresťanskou flotilou španielskych, pápežských, janovských, maltských a neapolských síl. Spojenci prišlo až o 27 galér a niekoľko menších plavidiel, pričom veľkou stratou bol opevnený ostrov Džerba. Toto vojenské víťazstvo Osmanskej ríše znamenalo na bojovom poli pravdepodobne vrchol osmanskej moci v oblasti Stredozemného mora.

Približne do roku 1573 bola oblasť Stredomoria medzi územnými prioritami Španielskeho impéria pod vedením Filipa II. Španielskeho (vládol v rokoch 1556 až 1598). V čase jeho panovania sa jeho zásluhou flotila habsburských galér zväčšila na približne 100 lodí a v čase vojny ešte viac. Španielske impérium vyslalo veľkú flotilu proti Turkom v roku 1560, ktorá mierila na ostrov Džerba pri pobreží západne od mesta Tripolis. Osmanská flotila dosiahla jednoznačné víťazstvo. Zmasakrovala viac než 5 000 vojakov a následne potopila viacero plavidiel. Typické pre následky stredomorských bitiek však na víťazstvo nenadviazali. Španielsko dokázalo v nasledujúcich dvoch rokoch obnoviť svoju flotilu a v rokoch 1563 až 1564 pripravilo novú ofenzívu s takmer 100 loďami.

 Pozadie 
Od prehry proti osmanskej flotile, ktorej velil Hajruddín Barbarossa v bitke pri Preveze roku 1538 a katastrofálnej výpravy cisára Karola V. proti Barbarosse v Alžírsku roku 1541, sa hlavné európske námorné mocnosti v Stredozemnom mori, Španielsko a Benátky cítili stále viac ohrozené Osmanskou ríšou a ich nasadenými korzármi. V skutočnosti do roku 1558 Piyale paša dobyl Baleárske ostrovy a spolu s Turgutom Reisom podnikol nájazd na stredomorské pobrežie Španielska. Španielsky kráľ Filip II. apeloval na pápeža Pavla IV. a jeho spojencov v Európe, aby zorganizovali výpravu na opätovné dobytie Tripolisu od Turguta Reisa, ktorý mesto dobyl od maltézskych rytierov v auguste roku 1551.

 Bilancia vojenských síl 
Historik William H. Prescott raz spomenul, že zdroje, ktoré opisovali vojnové udalosti v rámci ťaženia pri Džerbe, boli natoľko protichodné, že ich nebolo možné vôbec zosúladiť. Väčšina historikov verí faktu, ktorý naznačuje, že flotila, ktorú roku 1560 zostavili spojenecké kresťanské mocnosti, pozostávala z 50 až 60 galér a 40 až 60 menších plavidiel. Napríklad Giacomo Bosio, oficiálny historik rytierskeho rádu svätého Jána, uvádza, že tam bolo 54 galér. Fernand Braudel tiež dáva najavo faktograficky 54 vojnových lodí plus 36 zásobovacích plavidiel. Jednou z najpodrobnejších správ je Carmel Testa, ktorý má evidentne prístup k archívom Rytierov svätého Jána. Uvádza presne 54 galér, 7 brigantín, 17 fregat, 2 galeóny, 28 obchodných lodí a 12 malých lodí. Tie dodala koalícia, ktorá pozostávala z Janova, Toskánskeho veľkovojvodstva, pápežského štátu a rytierov Svätého Jána. Matthew Carr udáva počet až 200 lodí, ktoré poslala Kresťanska aliancia. Spoločná flotila bola zostavená v meste Messina pod velením Giovanniho Andrea Doria, synovca janovského admirála Andrea Doria. Spočiatku sa flotila plavila smerom na ostrov Malta, kde ju však rozbúrené počasie prinútilo zostať dva mesiace. V tom čase ochorelo takmer 2 000 mužov.

Dňa 10. februára roku 1560 flotila odplávala do Tripolisu. Presné počty vojakov na palube nie sú známe. Braudel uvádza 10 000 až 12 000 vojakov. Naopak Testa uviedol až 14 000 ozbrojencov. Staršie čísla presahujúce hranicu až 20 000 sú však badateľne prehnané vzhľadom na počet mužov, ktoré by galéra v období 16. storočia mohla odviezť.

Napriek tomu, že samotná vojnová výprava pristála blízko Tripolisu, tak práve nedostatok vody, prepuknutie chorôb a silná búrka mali za následok to, že samotní velitelia opustili svoj pôvodný cieľ a práve preto dňa 7. marca sa vrátili na ostrov Džerba, ktorý rýchlo obsadili. Vicekráľ Sicílie menom Juan de la Cerda, 4. vojvoda z Medinaceli, nariadil postaviť na ostrove pevnosť a začalo sa s jej výstavbou. V tom čase už z Istanbulu vyrážala osmanská flotila z asi 86 galér a galliotov pod velením osmanského admirála Piyala pašu. Piyaleho flotila dorazila na Džerbu dňa 11. mája roku 1560, čo bolo veľké prekvapenie pre kresťanské sily.

 Bitka 
Bitka sa skončila v priebehu niekoľkých hodín, pričom asi polovica kresťanských galér bola zajatá či dokonca až priam potopená. Anderson uvádza úplný počet obetí kresťanov na 18 000, ale Guilmartin odhaduje straty konzervatívnejšie a to na približne 9 000, z ktorých asi dve tretiny by tvorili veslári.

Preživší vojaci sa uchýlili do pevnosti, ktorú dobudovali iba pred niekoľkými dňami. Čoskoro však na ňu zaútočili spojené sily Piyala Pašu a Turguta Reisa (ktorý sa pridal k Piyalovi pašovi až na tretí deň obliehania), ale až Giovannimu Andreovi Doriovi sa podarilo uniknúť na malom plavidle. Po trojmesačnom obliehaní sa posádka vzdala a podľa Bosia Piyalu odviezol späť do Istanbulu takmer 5 000 väzňov, vrátane španielskeho veliteľa D. Alvara de Sande, ktorý prevzal velenie nad kresťanskými silami po úteku Dorie. Správy o posledných dňoch obkľúčenej posádky sú však málo zlučiteľné. Ogier de Busbecq, rakúsky habsburský veľvyslanec v Istanbule, vo svojich slávnych tureckých listoch spomína, že de Sande uznal zbytočnosť ozbrojeného odporu a pokúsil sa ujsť na malom člne, ale bol rýchlo zajatý. Podľa iných záznamov, napríklad Braudela, viedol bojový útek, po ktorom bol dňa 29. júla a bol takto zajatý. Vďaka Busbecqovmu úsiliu bol de Sande o niekoľko rokov neskôr vykúpený a prepustený, čím mohol opäť bojovať proti Turkom pri obliehaní Malty roku 1565.
náhľad| Mapa obliehania pevnosti v roku 1560.

 Dôsledky boja 
Vojenské víťazstvo v ozbrojenej bitke pri Džerbe predstavovalo vrchol osmanskej námornej nadvlády v oblasti Stredozemného mora, pričom táto prestíž rástla od bitke pri Preveze spred 22 rokov.

Mimoriadne dôležité boli ochromujúce straty španielskej flotily. Ak ide o vojenský personál, stratilo sa 600 kvalifikovaných námorníkov (oficiales) a 2 400 arkebuzírov ako takých mužov, ktorých nebolo možné rýchlo nahradiť.

Po Džerbe sa maltský kanál otvoril a bolo nevyhnutné, že Osmania sa čoskoro v roku 1565 obrátili na novú základňu rytierov svätého Jána na Malte (v roku 1522 boli rytieri vypudení z ostrova Rhodos), ale nepodarilo sa im ju dobyť.
náhľad| Pyramída lebiek (Borj el Jamajem) v Houmt Souk.
Dodnes existuje tvrdenie, ktoré naznačuje, že víťazní Osmania postavili pyramídu lebiek porazených španielskych obrancov, ktorá stála až do konca 19. storočia. Na jeho mieste v Borj Ghazi Mustafa. V súčasnosti stojí na tomto mieste malý pamätník.

 Odkazy bitky v literatúre 
Bitke pri Džerbe náleží doslova popredné miesto v diele The Course of Fortune od spisovateľa Tonyho Rothmana (2015). Ide o román, ktorý sa týka udalostí vedúcich k veľkému obliehaniu Malty roku 1565.

Bitka o Džerbu je uvedená takisto v diele Falcon's Shadow: Román o maltézskych rytieroch od Marthese Fenech (2020). To je druhý román z Fenechovej trilógie pod názvom Obliehanie Malty.

 Zdroj 

Kategória:Bitky Osmansko-habsburských vojen
Kategória:Bitky v 1560