Jozef Špirko (historik)

Doc. ThDr. Jozef Špirko (* 2. apríl 1896, Spišské Podhradie, osada Rybníček† 30. október 1954, Prešov) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, teológ, patrológ, pedagóg, výtvarný a cirkevný historik, kanonik a väzeň pre vieru.

Býva považovaný za jedného z najserióznejších a najvzdelanejších slovenských historikov a za zakladateľa cirkevnej histórie na Slovensku. Mimoriadne sa zaslúžil aj o záchranu niektorých historicko-umeleckých pamiatok na Spiši. V Kežmarku sa zaslúžil o založenie slovenského gymnázia a v Spišskej Kapitule o založenie prvého diecézneho múzea na Slovensku.

 Život 
Špirko sa narodil v roku 1896 v Spišskom Podhradí, v osade Rybníček. Jeho otec Ján pôsobil ako horár. Jeho matkou bola Anna, rodená Podolinská. Mal štyroch súrodencov. Ľudovú školu navštevoval v Spišskom Podhradí. Po gymnaziálnych štúdiách v Levoči a Rožňave (19151916) študoval teológiu v Rožňave, Spišskej Kapitule a nakoniec na Viedenskej univerzite so študijným zázemím v Pázmaneu. 25. júla 1920 bol vysvätený za kňaza. Následne bol menovaný kaplánom v Zázrivej, no ešte v tom istom roku sa stal kaplánom a profesorom náboženstva na nemeckom (evanjelickom) gymnáziu v Kežmarku. Tam sa angažoval za zakladanie slovenských tried, z ktorých neskôr vzniklo štátne Slovenské reálne gymnázium.

Počas jeho pôsobenia v Kežmarku ho výrazne ťažil sociálna otázka miestnych robotníkov a roľníkov. Snažil sa uvádzať do praxe sociálnu náuku pápeža Leva XIII. Radil odborárom v robotníckych organizáciách a roľníkom pomáhal pri zakladaní výrobných, nákupných a výkupných družstiev. Podnikol dokonca aj viaceré študijné cesty do zahraničia, kde sa zúčastnil kurzov sociológie, pastorácie a teológie v Paderborne či v Mníchove. Neskôr, keď sa v Česko-Slovensku po druhej svetovej vojne začali šíriť socialistické (a komunistické) myšlienky, napísal štúdiu Hospodársky život a svetonáhľad (1947) a článok o výrobných prostriedkoch.

V roku 1925 získal Špirko doktorát teológie na Cyrilometodskej bohosloveckej fakulte v Olomouci. Dizertačnú prácu napísal na tému De divitiis in antiquo et novo Testamente. Od roku 1927 bol profesorom cirkevných dejín, kánonického práva, dogmatiky, sociológie, patrológie a cirkevného umenia na Vysokej škole bohosloveckej v Spišskej Kapitule. Osobitný záujem prejavil v tomto období o zmapovanie a záchranu spišského kultúrneho dedičstva. V roku 1936 vzniklo v Spišskom Podhradí jeho spoluzapríčinením prvé diecézne cirkevné múzeum na Slovensku a o rok neskôr (1937) sa podieľal na príprave celoštátnej výstavy Staré umenie na Slovensku v Prahe.

Počas existencie Slovenského štátu, v roku 1943, sa habilitoval na docenta na Slovenskej univerzite v Bratislave (dnes Univerzita Komenského) a prednášal na jej teologickej fakulte. V roku 1944 bol vymenovaný za kanonika Spišskej Kapituly a sudcu diecézneho tribunálu. Po tom, čo nechal z diecézneho múzea odviezť cenné exponáty bol v roku 1944 predvedený pred nemecký vojenský súd v Levoči. Bol odsúdený na trest smrti, no vďaka vojakovi, ktorý ho nechal ujsť sa trestu smrti vyhol. Až do odchodu nemeckých vojsk sa potom skrýval v obci Uloža. O rok bol opätovne vyšetrovaný kvôli údajnej spolupráci s partizánmi. Priechod vojnového frontu prežil v Ružomberku. 

Po nástupe komunistického režimu v ČSR bol v roku 1950 uväznený a internovaný v Sládečkovciach (Mučeníky, Močenok), no nakoniec bol prepustený bez súdu. V roku 1952 mu bolo umožnené vrátiť sa do služby, no nie do svojej pôvodnej diecézy. Prijatý bol biskupom Jozefom Čárskym v Košickej arcidiecéze, kde sa stal farárom vo Fričovciach. Zomrel v roku 1954 na astmu po prevoze do nemocnice v Prešove (tradične sa však ako miesto jeho úmrtia uvádzajú Fričovce). Pochovali pri ohrade chrámového dvora, vľavo od hlavnej brány. 

 Dielo 
Špirko sa zaoberal všeobecnými cirkevnými dejinami i dejinami Spiša. Jeho dielo je charakteristické spracovaním bohatého pramenného materiálu. Jeho vrcholným dielom sú syntetické Cirkevné dejiny III (podtitul: s osobitným zreteľom na vývin cirkevných dejín Slovenska; 1. vyd. 1943), ktoré boli napísané na tú dobu prelomovým vedeckým spôsobom. Pre vecný, odborne a kritický štýl narazil na nepochopenie cirkevných autorít a Spolok svätého Vojtecha ich odmietol vydať. Cirkevným dejinám sa venovala aj jeho neskoršia práca Snem v Tridente (1947). Osobitnú pozornosť venoval cirkevným dejinám: dejinám Spišského prepošstva a biskupstva či výchove kňažstva v diecéze. V knihe Husiti, jiskrovci a bratríci v dejinách Spiša (1937) ako prvý poukázal na rozdiely medzi týmito skupinami. Histórii umenia venoval knihy Umelecko-historické pamiatky na SpišiI. diel: Architektúra (1936) a Výtvarné pamiatky Spišskej Kapituly (1943). Umeniu chcel venovať aj ďalšie diela, no k zväzkom o piktúre a skulptúre zozbieral iba surový materiál. Zvlášť ho zaujímali dejiny starého kláštora minoritov v Levoči, ktorého rekonštrukciu aj riadil. V Prahe vydal významnú učebnicu patristiky nazvanú Patrológia (1939). Napísal tiež biografie spišských historikov Štefana Mišíka (1950) a Jozefa Hradského (1946). Okrem kníh publikoval aj viaceré štúdie a články v slovenských časopisoch, ako napríklad Kultúra, Svojina či Nová práca. Bol redaktorom edície Ad fontes Spolku svätého Vojtecha.

Výber:

 Umelecko-historické pamiatky na Spiši: 1. diel: Architektúra (1936)
 Husiti, jiskrovci a bratríci v dejinách Spiša (14311462) (1937)
 Kostol sv. Kríža v Kežmarku (1937)
 Patrologia (1939)
 Výchova kňazstva na území Spišskej diecézy (1943)
 Cirkevné dejiny, sväzok I. (1943)
 Spišský historik Jozef Hradský (1946)
 Snem v Tridente (1947)
 Cirkevné dejiny, sväzok I. (1947)
 Cirkevné dejiny, sväzok II. (1947)
 Patrologia (1950, 2. vyd.: Patrológia, 1995)
 Štefan Mišík (1950)
 Cirkevné dejiny IIV (? rok, faximilné vydanie)

 Referencie 

Kategória:Osobnosti zo Spišského Podhradia
Kategória:Absolventi Viedenskej univerzity
Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Slovenskí vedeckí spisovatelia
Kategória:Slovenskí teológovia
Kategória:Cirkevní historici
Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Slovenskí historici umenia
Kategória:Kanonici
Kategória:Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Vyučujúci na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku
Kategória:Slováci odsúdení na trest smrti