Dezső Kemény (lekár)

Dr. Dezső Kemény (počas univerzitných štúdií vo Viedni, potom ako lekár do roku 1910 používal meno Desiderius Kemény; * 23. júl 1869, Košice† 6. september 1926, Košice) bol uhorský lekár, chirurg, pôrodník-gynekológ, stomatológ.

 Jeho životná dráha 
Bol synom obchodníka Jakaba Kleina a Eszter (Ernesztin) Kis. Rodičia sa zosobášili v Miškovci (9. septembra 1868), potom sa presťahovali do Košíc a tu si založili rodinu.

Jeho pôvodné priezvisko bolo Dezső Klein, ktoré na jeho žiadosť, ešte ako maloletého, bolo so súhlasom Uhorského kráľovského ministerstva vnútra zmenené v roku 1891 na maďarské priezvisko „Kemény“. To bola jedna z najstarších zmien priezviska na maďarské.

Narodil sa doma, na Fő utca 42 (dnes Hlavná ulica 56). Jeho otec otvoril svoju predajňu so súknom na elegantnej obchodnej ulici, na Hlavnej, v prízemných priestoroch ich dvojposchodového domu, oproti Národnému divadlu, neďaleko košického Dómu sv. Alžbety.

Vyrastal v Košiciach, kde  absolvoval svoje školy, potom pokračoval v štúdiách na Lekárskej fakulte Viedenskej univerzity.

náhľad|Sanatórium Fürth (Viedeň, VIII Schmidgasse 14)
23 rokov bol hlavným chirurgom viedenského sanatória Fürth (VIII Schmidgasse 12-14). Až kým sa neoženil, býval v tomto sanatóriu (VIII Schmidgasse 14).

Dr. Dezső Kemény uzavrel vo Viedni cirkevný sobáš s Annou Smoglian a prestúpil na jej rímskokatolícku vieru. V cisárskom meste sa konal aj jeho krst.

V roku 1908 dostal otravu soblimátom pri dezinfekcií rúk pred operáciami, a z toho dôvodu sa rekvalifikoval na zubára – stomatológa.

V roku 1910 sa s manželkou a dvoma synmi vrátil do Košíc a vo svojom rodičovskom dome si otvoril súkromnú zubnú ambulanciu, kde pokračoval vo svojej profesii až do svojej smrti v roku 1926. Svoje dlhoročné skúsenosti, obetavo využil na liečenie chorých a ranených aj mimo svojej ambulancie, o niektorých prípadoch sa písalo aj v novinách.

Počas prvej svetovej vojny bol hlavným chirurgom vojenskej nemocnice na Pesti út (Peštianskej ulici) a potom prednostom tamojšej stomatologickej kliniky.

Za dlhoročnú užitočnú prácu vo verejnej službe a vlastenectvo, mu bol v roku 1918 od Jeho Veličenstva rakúskeho cisára, českého kráľa a uhorského apoštolského kráľa udelený „Das Goldene Verdienstkreuz mit der Krone am Bande der Tapferkeitsmedaille” (Zlatý záslužný kríž s korunou na stuhe medaile za statočnosť).

Jeho rodina bola vážená a uznávaná tak vo Viedni, ako aj v Košiciach. Do okruhu jeho priateľov patrili vzdelané, vysoko postavené, známe osobnosti. V každej oblasti jeho života dominovali kresťanské hodnoty. Vo voľnom čase rád hral na klavíri. Dr. Dezső Kemény bol členom Uhorského karpatského spolku.
náhľad|Hrobka Dr. Keményho (18691926) a jeho rodiny, Košice, Köztemető 1926
Zomrel 6. septembra 1926 vo svojom dome, na následky zápalu pľúc.

Náhrobník Dr. Dezsőa Keménya: „Hrobka Dr. Dezsőa Keménya (1896 – 1926), lekára a jeho rodiny”. Obrázok s podtextom uverejnil Béla Wick vo svojej knihe Kassa régi temetői, templomi kriptái és síremlékei.

Mesto Košice eviduje hrobku Dr. Dezsőa Keménya s rodinou, ako chránenú hrobku významných osobností.

 Vyznamenania 
Das Golden Verdienstkreuz mit der Krone am Bande der Tapferkeitsmedaille – Seine Majestät Der Kaiser von Oesterreich König von Böhmen u.s.w. und Apostolische Köning von Ungarn Wien, 11. August 1918 (Zlatý záslužný kríž s korunou na stuhe medaile za statočnosť)

 Jeho rodina 
Jeho otec Jakab Klein (5. september 1844, Užhorod – 20. november 1895, Košice) bol obchodník, matka Eszter Kis, Ernestin (10. jún 1846, Miškovec – 5. júl 1931, Košice).

Jeho rodičia boli izraelitského náboženstva. Talent, vedomosti a príkladný životný štýl ich detí prispeli k posilneniu a zvýšeniu sociálneho postavenia maďarských občanov v Košiciach.

Jeho súrodenci: Dr. Béla Kemény (1872, Košice – 12. august 1915, Košice), advokát, neskôr hlavný prokurátor mesta Košice. Margit Kemény (manželka Dr. Miksu Elkána) (1886, Košice – 1944, Košice)

Jeho manželka, rod. Anna Smoglian (13. november 1873, Újszőny – 17. január 1954, Košice). Ich deti: Dr. Albert Kemény (27. január 1899, Viedeň – 14. október 1941, Mukačevo) lekár, zubár, odborný spisovateľ, Egon Kemény (13. október 1905, Viedeň – 23. júl 1969, Budapešť) hudobný skladateľ, dvojnásobný laureát ceny Ferenca Erkela.

 Zdroje 
 Diplom s pečaťou Viedenskej univerzity (Viedeň, 19. februára 1888)
 Népszava – 11. júna 1912, ročník 40., číslo 138.
 Spoločenský časopis UNG, 1915. 31. januára 1915, ročník 53, číslo 5, str. 2-3
 Kassai Újság, 8. september 1926, Nekrológ
 Béla Wick: Kassa régi temetői, templomi kriptái és síremlékei, Szent Erzsébet nyomda, Košice 1931)
 Prágai Magyar Hírlap, denník
 Zoltán Vécsey: Síró város (Plačúce mesto) Pomáz, Kráter Műhely Egyesület, 2010
 Hudobná diskusia o dielach Egona Keménya (Hosť: Imre Ráday. Maďarský rozhlas, 1965)
 Hudobný rozhovor s Egonom Keményom o jeho kariére (Hosť: Attila Boros. Maďarský rozhlas, 1967)
 Archív skladateľa Egona Keménya
 Stadt Wien Geschichte
 Hadtörténelmi Közlemények 1931, číslo 3.

Kategória:Maďarskí lekári
Kategória:Uhorskí lekári
Kategória:Maďarskí gynekológovia
Kategória:Chirurgovia
Kategória:Stomatológovia
Kategória:Absolventi Viedenskej univerzity
Kategória:Osobnosti z Košíc