Hubert Robert

Hubert Robert (* 22. máj 1733, Paríž, Francúzske kráľovstvo† 15. apríl 1808) bol francúzsky maliar francúzskeho romantizmu, známy najmä svojimi krajinomaľbami a capricciami alebo polofiktívnymi malebnými zobrazeniami ruín v Taliansku a Francúzsku.Jean de Cayeux. "Robert, Hubert." Grove Art Online. Oxford Art Online. Oxford University Press. Web. 13 Jan. 2017

 Životopis 

 Rané roky 
Hubert Robert sa narodil v Paríži v roku 1733. Jeho otec, Nicolas Robert, bol v službách Françoisa-Josepha de Choiseula, markíza de Stainville, popredného diplomata z Lotrinska. Mladý Robert ukončil štúdium u jezuitov na Collège de Navarre v roku 1751 a vstúpil do ateliéru sochára Michela-Angeho Slodtza, ktorý ho naučil dizajn a perspektívu, ale povzbudil ho, aby sa obrátil k maľbe. V roku 1754 odišiel do Ríma v sprievode Étienna-Françoisa de Choiseula, syna zamestnávateľa svojho otca, ktorý bol vymenovaný za francúzskeho veľvyslanca a v roku 1758 sa stal štátnym tajomníkom zahraničných vecí Ľudovíta XV.

 V Ríme 
náhľad|Maliarov ateliér, 1760, Städelsches Kunstinstitut
Celých jedenásť rokov strávil v Ríme, čo je pozoruhodne dlhý čas; po tom, čo mladému umelcovi vypršala oficiálna rezidencia na Francúzskej akadémii v Ríme, sa živil dielami, ktoré produkoval pre hosťujúcich znalcov, ako bol Jean-Claude Richard de Saint-Non, ktorý vzal Roberta v apríli 1760 do Neapola, aby navštívil ruiny Pompejí. Markíz de Marigny, riaditeľ Bâtiments du Roi, držal krok s jeho vývojom v korešpondencii s Natoirom, riaditeľom Francúzskej akadémie, ktorý naliehal na penzistov, aby kreslili vonku, v prírode: Robert nepotreboval žiadne naliehanie; kresby z jeho skicárov dokumentujú jeho cesty: Villa d'Este, Caprarola.

Kontrast medzi ruinami starovekého Ríma a životom jeho doby v ňom vzbudili veľký záujem. Istý čas pracoval v ateliéri Giovanniho Paola Panniniho, ktorého vplyv možno vidieť na Vue imaginaire de la galerie du Louvre en ruine (ilustrácia). Robert trávil čas v spoločnosti mladých umelcov v kruhu Piranesiho, ktorých capricciá romanticky zarastených ruín ovplyvnili natoľko, že získal prezývku Robert des ruines.Robert vlastnil aspoň 25 Panniniho diel. (Jean Cailleux, "Introduction to the Method of Hubert Robert"The Burlington Magazine 109 No. 767, February 1967), p. i. Albumy skíc a kresieb, ktoré zostavil v Ríme, mu dodávali motívy, ktoré počas svojej kariéry spracovával do obrazov.Sarah Catala, "La matérialité fonctionnelle, Quelques refléxions sur les pratiques de dessin d'Hubert Robert", in exh. cat. Hubert Robert, un peintre visionnaire, Paris, éditions du musée du Louvre / Somogy, p. 65-72.

Údajne vyryl svoje meno do stien Kolosea v roku 1767.
náhľad|Umelec vo svojej cele (1793), atrament, lazúra, akvarel a krieda, 22,7 x 32,7 cm, Musée Carnavalet
Jeho úspech po návrate do Paríža v roku 1765 bol rýchly: nasledujúci rok ho Académie royale de peinture et de sculpture prijala s rímskym capricciom, Rímsky prístav, zdobený rôznymi pamiatkami architektúry, starovekej a modernej.Le port de Rome, orné de différens Monumens d'Architecture ancien et moderne. Prvá Robertova výstava v Salóne v roku 1767, pozostávajúca z trinástich obrazov a množstva kresieb, podnietila Denisa Diderota k napísaniu: „Myšlienky, ktoré vo mne prebúdzajú ruiny, sú veľkolepé.“ Robert následne ukázal prácu na každom salóne až do roku 1802.Colin B. Bailey, "Hubert Robert & the Joy of Ruins", The New York Review of Books 63.15 (October 13, 2016), pp. 35–37. Postupne bol vymenovaný za „dizajnéra kráľovských záhrad“, „správcu kráľovských obrazov“ a „správcu múzea a radcu akadémie“.Dessinateur des Jardins du Roi, Garde des tableaux du Roi, and Garde du Museum et conseiller à l'Academie

Robert bol zatknutý v októbri 1793 počas Francúzskej revolúcie.18. brumaire Počas desiatich mesiacov svojho zadržiavania v Sainte-Pélagie a Saint-Lazare urobil veľa kresieb, namaľoval najmenej 53 plátien a na taniere namaľoval početné vinety väzenského života.Colin B. Bailey, "Hubert Robert & the Joy of Ruins", The New York Review of Books 63.15 (October 13, 2016), pp. 35–37. Bol oslobodený týždeň po páde Robespierra.Bol prepustený 18. thermidora 1794. Robert len o vlások unikol gilotíne, keď bol omylom namiesto neho pod gilotínou porazený iný väzeň s podobným menom.Histoire de Paris, Héron de Villefosse, Editions Grasset (Paris), 1955, pg 181

Následne bol zaradený do výboru piatich zodpovedných za nové národné múzeum v Palais du Louvre.

Revolúcia mala za následok aj zničenie niektorých Robertových diel; jeho obraz Péché Cardinal (asi 1799) je považovaný za stratený alebo zničený pri požiari. Robert dizajnoval dekorácie pre malé divadlo v novom krídle na mieste súčasného schodiska Gabriel vo Versaillskom paláci. Toto divadlo, navrhnuté pre približne 500 osôb, bolo postavené v lete 1785 a otvorené začiatkom roku 1786. Malo slúžiť ako obyčajné dvorné divadlo, ktoré malo nahradiť Divadlo princov, ktoré bolo príliš staré a príliš malé, ale bolo zničené za čias Ľudovíta Filipa. Akvarel Robertovho návrhu je v Národnom archíve v Paríži.

Robert zomrel na mŕtvicu 15. apríla 1808.

 Štýl a odkaz 
vľavo|náhľad|Pustovník sa modlí v ruinách rímskeho chrámu, Getty Center
Množstvo jeho tvorby je obrovské, zahŕňa asi tisíc obrazov a desaťtisíc kresieb.Colin B. Bailey, "Hubert Robert & the Joy of Ruins", The New York Review of Books 63.15 (October 13, 2016), pp. 35–37. Samotný Louvre obsahuje deväť jeho obrazov a exempláre sú často uložené v provinčných múzeách a súkromných zbierkach. Robertova práca má viac-menej ten scénický charakter, ktorý odôvodnil jeho výber Voltaire na maľovanie dekorácií jeho divadla vo Ferney.

Je známy svojou živosťou a pointou, s ktorou zaobchádzal s námetmi, ktoré maľoval. Rovnako ľahko maľoval malé stojanové obrazy alebo obrovské dekorácie a rýchlo pracoval pomocou techniky alla prima. Spolu s touto neustálou umeleckou činnosťou vzbudil jeho odvážny charakter a mnohé dobrodružstvá všeobecný obdiv a sympatie. Vo štvrtom speve svojej L'Imagination Jacques Delille oslavoval Robertov zázračný útek, keď sa stratil v katakombách.

 Robert a malebné záhrady 
Podnikavý a plodný Robert tiež pôsobil v úlohe podobnej úlohe moderného umeleckého riaditeľa, konceptualizoval módne schátrané záhrady pre niekoľkých aristokratických klientov, zhrnuté jeho možným zásahom v Ermenonville; tam pracoval s architektom Jeanom-Marie Morelom pre markíza de Girardina, ktorý bol autorom Compositions des paysages (1777) a mal svoje vlastné názory. V roku 1786 začal svoju lepšie zdokumentovanú spoluprácu v Méréville so svojím najvýznamnejším mecenášom, finančníkom Jeanom-Josephom de Laborde, ktorému sa plány Françoisa-Josepha Bélangera zdali príliš drahé a možno príliš formálne.

 Galéria 
Diela na papieri

 Obeta Eliášová a prorokov Baalových, Slovenská národná galéria, 17601800

Olejomaľby

 Poznámky 

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Joconde - Catalogues des Collections des Musées de France www.culture.gouv.fr (Ministère de la culture et de la communication) – Zoznam diel Roberta (315 záznamov), francúzsky.
 web umenia: Hubert Robert

 Zdroj 

Kategória:Francúzski maliari
Kategória:Maliari romantizmu
Kategória:Absolventi Parížskej univerzity
Kategória:Francúzski krajinári
Kategória:Francúzski rytci
Kategória:Osobnosti z Paríža