Čardáš

Čardáš (maďarsky: Csárdás) je tradičný ľudový tanec pochádzajúci z Maďarska, rozšírený aj v okolí Karpatskej kotliny, najmä na Slovensku, v Rumunsku, Rakúsku a Srbsku. Je charakteristický striedaním pomalého a rýchleho tempa, dramatickými pohybmi a emocionálnym výrazom. Názov tanca je odvodený od maďarského slova csárda, ktoré označuje hostinec alebo krčmu, kde sa tanec pôvodne tancoval.

Počiatky čardáša možno vysledovať v maďarskom hudobnom žánri 18. storočia, verbunkos, kde „verbunk“ používala rakúska armáda ako náborový tanec. Melódie pochádzajú z maďarskej ľudovej a populárnej hudby. Doprovod obvykle hrali rómski hudobníci v ich charakteristickom rómskom štýle.

Čardáš je relatívne náročný párový tanec, ktorý začína lassom – tj. pomalý mužský tanec. Na Slovensku známe pod názvom lašung. Po lasse nasleduje friska – čo je rýchly párový tanec v 2/4 alebo 4/4 rytme. Na Slovensku známe pod názvom frišká. Tento tanec sa skladá z rôznych kombinácií rýchlych a voľných pomalších prvkov. Frišká kladie výrazne vyššie nároky na tanečníka kvôli rýchlejšiemu tempu. Dobre zatancovaný čardáš má vyjadrovať vášeň, ktorú cíti partner ku svojej partnerke.

Slovenské slovo „čardáš“ vzniklo z maďarského označenia tohto tanca – csárda, ktoré znamená „krčma“. Najväčšia popularita tohto tanca bola v rokoch 1830–1890. Čardáš ovplyvnil aj niektorých hudobných skladateľov ako bol napr. Johann Strauss.
 Charakteristika tanca 
náhľad| Maďari tancujúci čardáš v ich krojoch v Doroslove, Vojvodina
Čardáš sa zvyčajne tancuje v pároch, pričom je typický striedaním pomalých a rýchlych častí. Úvodná časť (lassú) je pomalá, ladná a zmyselná. Následne sa tempo zrýchľuje do časti friss, ktorá je energická, živá a plná otočiek, poskokov a rytmických krokov.

Tanečníci často využívajú improvizáciu a interakciu medzi partnerom a partnerkou, čím tanec nadobúda dramatický a expresívny charakter. Kroky a štýl sa môžu líšiť podľa regiónu, no základné črty ostávajú rovnaké: dôraz na rytmus, dynamiku a súhru s hudbou.

 Hudobný sprievod 
Hudba k čardášu je neodmysliteľnou súčasťou tohto tanca. Najčastejšie ju hrá cimbalová hudba, typická pre strednú a východnú Európu. Dominantným nástrojom bývajú husle, ktoré vedú melódiu, často doplnené o kontrabas, cimbal, klarinet alebo violu (v ľudovej hudbe ako violovú kontru). 

Niektoré regionálne hudobné zoskupenia sa odlišujú aj nástrojovým obsadením. Príkladom je kapela z Turej Lúky, ktorá namiesto tradičnej cimbalovej muziky využíva kombináciu heligónky, klarinetu a trúbky. Toto netypické zloženie odráža miestne hudobné tradície a špecifický folklórny štýl oblasti kopaníc, pričom si zároveň zachováva rytmickú a tanečnú funkciu čardáša. 

Rytmus čardáša sa prispôsobuje jeho dvom častiam – pomalšej a rýchlej. Melódia býva silne emocionálna, s výraznými zmenami tempa a dynamiky, čo tanečníci využívajú pri výraze a pohybe.

Hudba pre čardáš bola tiež často inšpiráciou pre klasických skladateľov, ako napríklad Franz Liszt alebo Vittorio Monti, ktorého skladba „Csárdás“ patrí medzi najznámejšie inštrumentálne verzie.

 Pozri aj 
 Maďarsko
 Maďari

 Iné projekty 

 Zdroj 

Kategória:Kultúra v Maďarsku
Kategória:Tanec
Kategória:Slovenský folklór