Antonio Cañizares Llovera

Mons. Antonio kardinál Cañizares Llovera (* 15. október 1945, Utiel, Španielsko) je španielsky rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup, kardinál, ktorý v rokoch 2014 až 2022 pôsobil ako arcibiskup Valencie.

V rokoch 2008 až 2014 bol prefektom Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí, v rokoch 2002 až 2008 bol arcibiskupom Toleda a prímasom Španielska a v rokoch 1996 až 2002 bol arcibiskupom Granady. V roku 2006 bol vymenovaný za kardinála.

 Raný život 
Narodil sa 15. októbra 1945 v obci Utiel. Jeho rodina sa presťahovala do Sinarcasu a on navštevoval školu tak a v Requene. V roku 1964 získal bakalársky titul z filozofie v seminári vo Valencii. Na Pápežskej univerzite v Salamanke získal v roku 1968 licenciát z teológie a v roku 1971 doktorát z teológie. Za kňaza ho vysvätil 21. júna 1970 arcibiskup José García Lahiguera. Svoje prvé farské pôsobenie začal v októbri 1972 v Santa María in Alcoy a tam tiež pôsobil ako univerzitný kaplán, zakladal a viedol školy katechétov.

Po niekoľkých rokoch sa presťahoval do Madridskej arcidiecézy. V rokoch 1972 až 1992 bol profesorom na Pápežskej univerzite v Salamanke, v rokoch 1974 až 1992 profesorom fundamentálnej teológie na koncilovom seminári v Madride a od roku 1975 profesorom na Vysokom inštitúte náboženských vied a katechézy, kde v rokoch 1978 až 1986 pôsobil aj ako riaditeľ. V rokoch 1985 až 1992 pôsobil ako riaditeľ Komisie pre náuku viery. Založil a bol tiež prvým prezidentom Asociación Española de Catequistas a bol riaditeľom časopisu Teología y Catequesis.

 Biskup 
Dňa 6. marca 1992 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za biskupa v Ávile. Biskupské svätenie prijal 25. apríla toho istého roka. Jeho hlavným svätiteľom bol Mario Tagliaferri, pričom spolusvätiteľmi boli kardináli Ángel Suquía Goicoechea a Marcello González Martín v katedrále v Ávile. 10. novembra 1995 bol menovaný za člena Kongregácie pre náuku viery.

10. decembra 1996 bol menovaný za arcibiskupa Granady. Úrad prevzal 1. februára 1997. Od januára do októbra 1998 bol apoštolským administrátorom Cartageny. V rokoch 1999 až 2005 bol predsedom Komisie pre vzdelávanie a katechézu.

24. októbra 2002 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za arcibiskupa Toleda a prímasa Španielska. Úrad prevzal 15. decembra 2002. V roku 2005 bol zvolený na trojročné funkčné obdobie za viceprezidenta Komisie pre vzdelávanie a katechézu.

 Kardinál 
Pápež Benedikt XVI. ho 24. marca 2006 vymenoval za kardinála a udelil mu hodnosť kardinála – kňaza s titulárnym chrámom San Pancrazio. 8. apríla 2006 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za člena Pápežskej komisie Ecclesia Dei, jeho prvá úloha sa týkala liturgických otázok, ktorým sa v neskorších rokoch venoval.

1. decembra 2006 bol zvolený za 16. člena Real Adacemia de la Historia a svojho miesta sa ujal 24. februára 2008. Niekedy bol nazývaný „Malý Ratzinger“, pretože jeho názory odrážali názory pápeža Benedikta XVI. narodeného ako Joseph Ratzinger, prezývka, ktorý pápežovi Benediktovi XVI. pripadala zábavná.

 Prefekt Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatosti 
Dňa 9. decembra 2008 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za prefekta Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí. Benedikt XVI. ho 17. októbra 2009 vymenoval za člena Kongregácie pre biskupov.

Dňa 4. marca 2010 bol menovaný za člena Pápežského výboru pre medzinárodné eucharistické kongresy. Dňa 13. novembra 2010 bol vymenovaný za člena Kongregácie pre kauzy svätých. Dňa 5. marca 2012 bol menovaný za člena Kongregácie pre evanjelizáciu národov.

Bol jedným z kardinálov voličov, ktorú sa zúčastnili pápežského konkláve v roku 2013, v ktorom bol zvolený pápež František.

 Arcibiskup z Valencie 
Dňa 28. augusta 2014 ho pápež František vymenoval za arcibiskupa Valencie. Údajne požiadal pápeža Františka, aby ho vymenoval do španielskeho biskupstva. Bol tam ustanovený 4. októbra. V tejto funkcií opäť zaujal bojovný tón, namietal proti sekularizmu, ktorý podľa neho vláda podporuje, a dosúdil vplyv „impéria homosexuálov“. V roku 2015 spochybnil dobrú vieru imigrantov v Španielsku a povedal, že len veľmi málo z nich uteká pred prenasledovaním. Tvárou v tvár búrke protestov a obvineniam z rasizmu zmenil svoj postoj, upravil svoj jazyk a vyvinul iniciatívy na privítanie utečencov a za svoje úsilie ho uznal pápež František.

V rokoch 2017 až 2020 opäť pôsobil ako viceprezident Komisie pre vzdelávanie a katechézu. 10. októbra 2022 pápež František prijal jeho rezignáciu na funkciu arcibiskupa Valencie.

 Zdravie 
Bol jedným z dvoch oprávnených kardinálov voličov, ktorí a zo zdravotných dôvodov nezúčastnili pápežského konkláve v roku 2025, na ktorom bol zvolený pápež Lev XIV. nástupca pápeža Františka.

7. augusta 2025 bol hospitalizovaný a jeho zdravotný stav bol opísaný ako „chúlostivý“.

 Referencie 

 Pozri aj 
 Zoznam žijúcich kardinálov
 Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XVI.

 Iné projekty 

 Zdroj 

Kategória:Španielski kardináli
Kategória:Španielski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Španielski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Španielski rímskokatolícki kňazi
Kategória:Prefekti Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí