Ulla Koppelová

Ulla Bülowová Lemvigh-Müllerová Koppelová (neprechýlene Ulla Bülow Lemvigh-Müller Koppel; * 18. marec 1948, Kodaň, Dánsko) je dánska divadelná a filmová herečka, ktorá sa v posledných rokoch pre chorobu viac angažuje vo výtvarnom umení. Predtým, ako sa vydala, bola známa ako Ulla Lemvigh-Müller a neskôr často vystupovala ako Ulla Koppel.

 Kariéra 
Ulla Koppelová vyrastala v dome, kde bol klavír a spev, a odtiaľ pochádza jej znalosť a láska k hudbe a piesňam všetkých druhov. Hudbu nielen spievala a hrala, ale aj na ňu tancovala, a väčšinu svojho detstva a mladosti strávila v tréningovej miestnosti v Kjellsons na Godthåbsvej.

Keď v rozhlase počula čítanie poézie Jørgena Reenberga, začalo sa jej páčiť aj herectvo a aranžmány a prostredníctvom amatérskeho divadla bola prijatá do študentskej školy Odense Teater, ale po prvom roku tam prestala chodiť, pretože školu vnímala ako staromódnu a autoritársku. Namiesto toho navštevovala Svalegangen v Aarhuse a krátko nato debutovala vo filme Jeg elsker blåt z roku 1968. V roku 1969 sa vydala za Andersa Koppela zo Savage Rose a v priebehu niekoľkých rokov s ním mala tri deti – Saru, Marie a Benjamina.

Po troch pôrodoch sa začiatkom 70. rokov 20. storočia vrátila na javisko a pridala sa k divadelnej skupine Solvognen, kde pomáhala s inscenáciou predstavenia Købmandsliv v Grå Hal v Christianii. V tomto desaťročí bola aktívna aj v divadelných skupinách ako Comedievognen a Skifteholdet, ako aj v niekoľkých filmoch a zohrala hlavnú úlohu Adolfine v televíznom seriáli Fiskerne. V istom čase založila revue skupinu 4 x Rita, ktorá mala veľký úspech s viac ako 600 predstaveniami troch rôznych predstavení s hudbou, satirou a čiernym humorom.

Neskôr vystupovala sólovo v predstaveniach, ktoré si sama napísala, okrem iného v Café Liva v Kodani. Recenzent Jens Kistrup napísal o Nem Husholdning z 1984: „Je to potešenie!“. Vystupovala aj s poetickými predstaveniami, kde s hudobným sprievodom recitovala básne z mnohých krajín. „Fra den hvide verden“, „Atlas“, „Det regner i hele verden“ a „Under himlens tag“.

V 80. rokoch 20. storočia mala Ulla Koppelová možnosť režírovať, okrem iného v divadle Bøssehuset v Christianii, kde v roku 1982 inscenovala hru Stuepigerne od Jeana Geneta a v roku 1991 hru Kærlighedskoncilet od Panizzu. Uviedla tiež sériu predstavení v iných divadlách v Kodani, často na základe textov, ktoré sama napísala alebo upravila. Recenzentka Lise Garsdalová opísala inscenáciu hry En Hel Dags Kærlighed od Sidsel Falsig Pedersenovej v roku 1998 ako „studenú a čistú pramenitú vodu stekajúcu po chrbte, filtrovanú pre sentimentálnosť a osladujúcu ľútosť“ a o hre Tingeltangel v Krudttøndene v roku 2002, ktorá bola o dvoch hlavných postavách dadaistického hnutia, Søren Vinterberg napísal: „intenzívne a inteligentné, vtipné a smutné, dva dojímavé ľudské osudy a v nich takmer storočné umelecké hnutie, ktoré je nekompromisne „modernejšie“ ako väčšina súčasných diel“.

Spolupráca s jej manželom Andersom Koppelom viedla ku kantátam, piesňam, opere (Rebus, 2000) a najnovšie k sérii detských piesní Efter skoletid.

Ulle Koppelovej v posledných rokoch diagnostikovali sklerózu, ktorá sa postupne zhoršovala, ale choroba nedokázala zastaviť jej aktivity. Znamenalo to však, že sa musela vyjadrovať sedavejším spôsobom. Začala sa preto venovať výtvarnému umeniu a vystavovala vo viacerých galériách. Jej obrazy a postavy vyjadrujú humor, energiu, odhodlanie a radosť zo života.

 Filmografia 
 Jeg elsker blåt (1968)
 Stille dage i Clichy (1970)
 Den forsvundne fuldmægtig (1971)
 Smil mand! (1972)
 Afskedens time (1973)
 Nyt legetøj (1977)
 Fiskerne (1977)
 Terror (1977)
 Vejen til byen (1978)
 Cirkus Casablanca (1981)

 Externé odkazy 



 Zdroj 

Kategória:Dánske herečky