Iplikátor Kuznecova

Iplikátor Kuznecova (, doslovne „Kuznecovov iplikátor“) je akupresúrna pomôcka, podložka na vyvíjanie tlaku na kožu pomocou viacerých radov hrotov. Bola vyvinutá na začiatku 80. rokov 20. storočia v Sovietskom zväze, kde ju vytvoril Ivan Ivanovič Kuznecov ako pomôcku domácej reflexoterapie a regeneračnej masáže. Neskôr bola koncepcia iplikátora rozvíjaná a modifikovaná v ďalších krajinách vrátane Československa, kde vznikli nové modely a priemyselné vzory určené na domáce aj profesionálne použitie.

 Etymológia názvu 
Názov „iplikátor“ je odvodený z kombinácie slov „ihla“ a „aplikácia“ a označuje ihlový aplikačný prístroj pôsobiaci na kožu prostredníctvom sústavy hrotov. Tento termín sa používa v slovanských jazykoch v takmer identickej forme a stal sa všeobecným označením pre tento typ akupresúrnej pomôcky.

 História 
Akupresúrnu podložku „Iplikátor Kuznecova“ začal Ivan Ivanovič Kuznecov konštruovať na začiatku 80. rokov 20. storočia ako prostriedok na samoliečbu. Po preštudovaní dostupnej literatúry o čínskej a tibetskej medicíne vytvoril svoj prvý iplikátor – zariadenie pôsobiace na organizmus prostredníctvom viacerých bodových prvkov.MACIOCIA, Giovanni. The Foundations of Chinese Medicine: A Comprehensive Text. 3. vyd. London : Churchill Livingstone Elsevier, 2015. ISBN 978-0702052163. Prvý iplikátor pozostával z gumených pásov s kovovými ihlami s dĺžkou približne 0,1 – 1 cm.Autorské osvedčenie SU č. 986422: „Iplikator I. I. Kuznecova dľa povyšenija rabotosposobnosti čeloveka“, 1983.


Podľa Kuznecova malo zariadenie stimulovať aktívne body na ľudskom tele, čo sa v tom čase považovalo za možný spôsob ovplyvnenia krvného obehu, bolesti a celkového tonusu organizmu.BRENKE, R. Therapie mit unspezifischen mechanischen Hautreizen. [s.l.] : [s.n.], 1998.

V roku 1981 získal Kuznecov spolu s kolektívom vedcov Celozväzového vedeckovýskumného ústavu telesnej kultúry a športu (VNIIFK), dnes FNCP VNIIFK v Moskve, autorské osvedčenie č. 986422 na zariadenie „Iplikátor I. I. Kuznecova na zvýšenie pracovnej schopnosti človeka“, vydané 7. septembra 1983. Vedci zároveň navrhli metodiku jeho použitia: „Spôsob pôsobenia na organizmus športovca a zariadenie – iplikátor na jeho uskutočnenie“ (autorské osvedčenie č. 1153919).Autorské osvedčenie SU č. 1153919: „Sposob vozdejstvija na organizm sportsmena i ustrojstvo dlja ego osušestvlenija“, 1985.

Táto metóda bola neskôr lekármi označovaná ako „ihlová masáž“ alebo „ihloaplikácia“, čo znamená pôsobenie radmi ostrých hrotov na konkrétnu časť tela. Ihloaplikácia sa stala v ZSSR jedným z typov liečebno-preventívnej regeneračnej masáže, ktorá sa používala pri akútnych bolestivých stavoch a pri dlhodobejšom používaní aj na dosiahnutie stabilného terapeutického efektu.MIKHAILOVA, A. A. Reflexná terapia pre každého. Moskva : OLMA-PRESS Invest, 2005. Keďže kovové ihly iplikátora nebolo vhodné používať v bežných domácich podmienkach, vo VNIIFK bol vyvinutý iplikátor z netoxického plastu ako analóg kovových ihiel – modul s relatívne ostrými hrotmi, ktoré mali obmedziť riziko perforácie kože. Kovové ihly dĺžky 0,1 – 1 cm boli nahradené plastovými hrotmi vysokými približne 5 mm.


Použitie plastových ihlových modulov umožnilo zjednodušiť výrobu iplikátorov a rozšíriť možnosti ich využitia v domácich podmienkach. Koncom 80. rokov 20. storočia bol nový typ iplikátora testovaný vo viacerých zdravotníckych zariadeniach v ZSSR a následne schválený Ministerstvom zdravotníctva ZSSR. Po schválení sa iplikátor začal vyrábať vo väčšom rozsahu a rozšíril sa medzi širokú verejnosť.


 Vývoj a inovácie 
V 90. rokoch 20. storočia sa koncepcia iplikátora rozšírila aj mimo bývalého Sovietskeho zväzu. V roku 1992 začal PhDr. Valentín Dikarev v Československu (neskôr na Slovensku) vyvíjať nové modely iplikátorov, ktoré sa líšili veľkosťou, tvarom a tvrdosťou podkladu a boli určené pre rôzne časti tela.Priemyselné vzory ÚPV Praha a Nemecka (archív), reg. č. 885/20.10.93 a i.


Zavedenie mäkkej výplne predstavovalo posun v chápaní iplikátora ako pomôcky prispôsobenej individuálnym anatomickým rozdielom. Tento konštrukčný princíp sa v nasledujúcich rokoch stal východiskom pre ďalší vývoj akupresúrnych podložiek a bol v rôznych podobách preberaný aj ďalšími výrobcami podobných pomôcok.

Dôležitým míľnikom v oficiálnom uznaní iplikátora na európskej úrovni bol 9. február 2010, kedy bol iplikátor zapísaný do európskej databázy zdravotníckych pomôcok EUDAMED a registrovaný Štátnym ústavom pre kontrolu liečiv (ŠÚKL) ako zdravotnícka pomôcka triedy I.Registrácia iplikátora v databáze EUDAMED a ŠÚKL, 2010 (archív).

V roku 2009 boli viaceré nové typy iplikátorov zaregistrované v EÚ v rámci Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (OHIM, dnes EUIPO) podľa článku 19 nariadenia č. 6/2002 o dizajnoch spoločenstva pod číslami 001535634-0001 až 001535634-0005.EUIPO, registrované dizajny 001–005 (archív).
Po roku 2018 sa na trhu začali objavovať iplikátory s prírodnými minerálmi, najmä s turmalínom a šungitom. Tieto materiály sa kombinovali s mäkkými textilnými alebo nafukovacími podkladmi a s priehľadnými fóliami. Ich komerčná popularita výrazne vzrástla približne od roku 2018, keď sa rozšírili ako wellness pomôcky určené najmä na domáce použitie a relaxáciu.KOTESHEVA, I. A. Bolesť chrbta a kĺbov. Čo robiť? Moskva : RIPOL classic, 2009, s. 64. ISBN 978-5-7905-4969-4.

 Klinické skúšky 

 Skúšky v ZSSR 
Na základe pokynov Ministerstva zdravotníctva ZSSR a listu Vedecko-výskumného ústavu medicínskej techniky (VNIIMT) z 9. októbra 1986 sa uskutočnili klinické skúšky zariadení podľa autorských osvedčení č. 986422 a č. 791378. Skúšky prebiehali v niekoľkých moskovských nemocniciach a výskumných ústavoch, napríklad v Inštitúte chirurgie A. V. Višnevského, Špecializovanej klinickej nemocnici č. 8 S. S. Solovjeva, Centrálnom inštitúte traumatológie a ortopédie N. N. Priorova, Inštitúte neurochirurgie akad. N. N. Burdenka, CNIIMBP a CNIIR reflexoterapie.Archívne protokoly klinických skúšok v ZSSR (Višnevského inštitút, VNIIMT, CNIIR a i.), 1982–1989.
Podľa správ CNIIR reflexoterapie sa počas liečby zaznamenalo zmiernenie bolestivého syndrómu a zlepšenie celkového stavu u časti pacientov, pričom závažnejšie nežiaduce účinky neboli pozorované.

 Skúšky na Slovensku 
Na základe poverenia Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky zo dňa 20. apríla 1990 sa uskutočnili klinické skúšky iplikátora v niektorých zdravotníckych zariadeniach na Slovensku. Skúšky viedol MUDr. Gustáv Solár na oddelení akupunktúry NsP Tehelná 26 v BratislaveMUDr. G. Solár: Klinický protokol o použití iplikátora, Bratislava 1990 (archív). a MUDr. Ondrej Bangha z polikliniky Podunajské Biskupice.MUDr. Ondrej Bangha: Klinická štúdia, Podunajské Biskupice 1990 (archív). V súhrnnej správe sa uvádza, že u väčšiny sledovaných pacientov došlo po aplikácii iplikátora k rôznemu stupňu subjektívneho zlepšenia a že zariadenie bolo vo všeobecnosti dobre tolerované.

 Skúšky v Nemecku 
Ďalšie skúšky iplikátora (pod obchodným názvom „Akumat“) prebehli v Nemecku v nemocnici Lindenbrunn na oddelení neurológie a klinickej fyziológie pod vedením profesora Bernharda Hofferbertha. Podľa zverejnenej správy bola liečba u väčšiny pacientov dobre tolerovaná a výsledky hodnotili pozitívne pacienti aj fyzioterapeuti.HOFFERBERTH, B. Vegetative Wirbelsäulenstimulation. 1998 (archív), interný materiál kliniky Lindenbrunn. Teoretické a metodické podklady k účinkom iplikátora (Akumat) spracoval v rámci nemeckej akadémie pre rehabilitáciu rúk aj Rainer Zumhasch.Rainer Zumhasch: Vegetative Wirbelsäulenerkrankungen am Beispiel des Akumates, 1998/2001 (archív).

 Súčasný pohľad 
Z fyziologického hľadiska sa účinok akupresúry pripisuje stimulácii mikrocirkulácie krvi a lymfy, ktorá pôsobí na princípe tzv. mikropumpy, čím zlepšuje prietok v kapilárach, podporuje odvod toxínov a urýchľuje regeneráciu tkanív. Systematické prehľady publikované v nasledujúcich rokoch naznačujú, že akupresúra môže mať vďaka týmto mechanizmom priaznivý vplyv na niektoré typy muskuloskeletárnej bolesti, avšak metodická kvalita štúdií je nerovnomerná a výsledky nemožno priamo vzťahovať na konkrétne komerčné výrobky.Clinical Efficacy and Safety of Acupressure on Low Back Pain: A Systematic Review and Meta-Analysis. In: Evidence-Based Complementary and Alternative Medicine, 2021. Dôkazy týkajúce sa konkrétne iplikátora Kuznecovovho sú obmedzené a vychádzajú najmä zo starších alebo menších štúdií; v súčasnej medicínskej literatúre sa tento typ pomôcky väčšinou uvádza v rámci širšej skupiny akupresúrnych a reflexných techník.

 Rozšírenie a komerčné využitie 
Od polovice 90. rokov 20. storočia sa iplikátor začal vo väčšom rozsahu predávať aj mimo krajín bývalého ZSSR. Práve nové modely a konštrukčné riešenia vyvinuté v Československu sa stali východiskom pre ďalšiu expanziu iplikátora na európske trhy. Prostredníctvom nich sa iplikátor rozšíril do Nemecka pod obchodnou značkou „Akumat“ (distribuovaný spoločnosťou C. Sims – Vertrieb für medizinische Geräte) a od roku 2004 do Švédska prostredníctvom inštitútu Complementärmedicinska högskolan (KMH-Skolan) v Malmö.Firemné materiály C. Sims-Vertrieb für medizinische Geräte; informačné materiály KMH-Skolan, Malmö.

Od roku 2008 sa vo Švédsku objavili výrobky podobného typu pod názvom „Shakti Mat“, ktoré nadviazali na predchádzajúcu známosť akupresúrnych podložiek v regióne. V roku 2012 Európsky úrad pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zrušil ochranu dizajnu spojeného so značkou „Shakti Mat“ (dizajn 001535634-0002) pre podobnosť s už existujúcim modelom iplikátora registrovaným ako priemyselný vzor.

 Archívne materiály 
Časť údajov o vývoji a klinickom použití iplikátora vychádza z archívnych dokumentov (záverečné protokoly klinických skúšok, správy z nemocníc a výskumných ústavov, korešpondencia a patentové spisy), ktoré sú uložené v súkromnom archíve autora a v archívoch príslušných úradov a inštitúcií. Dokumentácia k slovenským klinickým skúškam je dostupná v archívoch MZ SR a u autorov štúdií.

 Literatúra 
 BRENKE, R. Therapie mit unspezifischen mechanischen Hautreizen. [s.l.] : [s.n.], 1998.
 EDEL, H. Schmerz und Physiotherapie. Berlin : Verlag Gesundheit, 1990.
 KOTESHEVA, I. A. Bolesť chrbta a kĺbov. Čo robiť?. Moskva : RIPOL classic, 2009. ISBN 978-5-7905-4969-4.
 MACIOCIA, Giovanni. The Foundations of Chinese Medicine: A Comprehensive Text. 3. vyd. London : Churchill Livingstone Elsevier, 2015. ISBN 978-0702052163.
 SHAFFER, Janet. Practical Applications of Acupressure and Acupuncture. New York : Routledge, 2018. ISBN 978-1138593862.

 Referencie 

Kategória:Alternatívna medicína
Kategória:Fyzioterapia
Kategória:Masáž