Čie Hajakawa

Čie Hajakawa (, hiragana: はやかわ ちえ, rómadži: Chie Hayakawa; * 20. august 1976, Tokio) je japonská filmárka — režisérka a scenáristka.

Vo svojej tvorbe sa zameriava na spoločensky angažované témy, pričom jej najznámejším dielom je jej celovečerný debut Plan 75 (2022), ktorý si získal medzinárodnú pozornosť za svoj kritický pohľad na starnutie a eutanáziu v japonskej spoločnosti.

 Život 
 Štúdium a pobyt v Spojených štátoch 
V roku 2001 zavŕšila štúdium fotografie na Newyorskej škole výtvarných umení, kde pôvodne začala študovať film, ale zhruba po týždni zmenila odbor. Jej prvé krátkometrážne film Identify This Girl (2000) and Photography of Zero (2003) sa premietali ako súčasť výstav v galérii školy, pričom What you are holding is not an apple (2000) a Vajra/Vajra (2001) sa premietali v rámci Medzinárodného festivalu filmu a technológií.

 Debut v Cannes (2014) a krátkometrážny film PLAN75 (2018) 
Po návrate do Tokia v roku 2008, Čie Hajakawa začala pracovať na lokalizácii amerických filmov pre satelitnú televíziu WOWOW. Popri tom absolvovala jednoročné štúdium na večernej filmovej škole, ktoré zakončila nakrútením krátkometrážneho filmu Niagara (2014). Táto rodinná dráma — v ktorej sa 18-ročná sirota Jamame (Saki Itami) vyrovnáva so skutočnosťou, že jej starý otec zabil jej rodičov — mala premiéru v rámci sekcie krátkometrážnych študentských filmov Cinéfondation na filmovom festivale v Cannes (23. mája 2014) a získala Cenu Medzinárodnej federácie filmovej tlače (FIPRESCI) na Medzinárodnom filmovom festivale krajín Ázijsko-tichomorského regiónu „Tichomorské poludníky“ vo Vladivostoku, ktorý sa zameriava na ďalekovýchodnú arthouse kinematografiu.

Práve v Cannes sa Hajakawa spoznala s producentkou Eiko Mizuno-Gray, ktorá so svojím manželom Jasonom Grayom vedie malú tokijskú produkčnú spoločnosť Loaded Films. Mizuno-Gray mladej filmárke neskôr ponúkla priestor vo filmovej antológii Jūnen: Ten Years Japan 2018), ktorú po vzore kriticky úspešnej hongkonskej antológie Ten Years („Desať rokov“, 2015) pripravoval výkonný producent Hirokazu Koreeda. V tomto snímku pätica mladých japonských režisérov — Akijo Fudžimura, Čie Hajakawa, Kei Išikawa, Júsuke Kinošita a Megumi Cuno — predstavuje špekulatívne, dystopické pohľady na blízku budúcnosť Japonska vychádzajúce z aktuálnych spoločenských problémov krajiny. Čerpajúc námet z japonskej demografickej krízy, Hajakawa prispela 18-minútovým segmentom PLAN75. Film sleduje Itamiho (Satoru Kavaguči), povereného presviedčaním seniorov v opatrovateľských domoch o výhodnosti sociálneho programu Plan 75, ktorý ponúka možnosť dobrovoľne podstúpiť eutanáziu výmenou za finančný príspevok. Pokladá ho za pragmatické riešenie preťaženého sociálneho systému s cieľom je znížiť ekonomické náklady na čoraz väčšiu starnúcu populáciu. Napätie narastá vo chvíli, keď jeho tehotná manželka navrhne zaradiť do programu aj Itamiho chorľavú starú matku, čo ho vedie k hlbšiemu prehodnocovaniu hodnoty života. Film týmto prelína sociálno-politický rámec s introspektívnou rovinou, skúmajúc dopad zármutku.

Filmová antológia mala premiéru na Pusanskom medzinárodnom filmovom festivale v Južnej Kórei (7. októbra 2018) a získal si pozitívne ohlasy.

V roku 2016 Hajakawa taktiež predstavila krátkometrážny film May in the Winter („Máj v zime“), ktorého jediné zaznamenané premietanie prebehlo 10. októbra 2016 na festivale krátkych filmov v japonskom Sappore, čo naznačuje jeho obmedzený distribučný dosah.

 Celovečerný debut (2022) a nasledujúca tvorba 

Táto téma sa stala základom jej celovečerného debutu Plan 75 (2022), ktorým rozvinula segment do plnohodnotného filmu, ktorý mal premiéru v Cannes v rámci sekcie Un Certain Regard.

Vo svojej tvorbe pokračovala coming-of-age drámou zasadenou do roku 1987, Renoir (2025), ktorá mala premiéru 17. mája 2025 v hlavnej súťaži Cannes.

 Osobný život 
Je zosobášená s maliarom Kacumim Hawajakom, s ktorým má dve deti.

 Filmografia 
 Krátkometrážne filmy 
 Identify This Girl [„Identifikujte toto dievča“] (2000)
 What you are holding is not an apple [„Nedržíte jablko“] (2000)
 Vajra/Vajra (2001)
 Photography of Zero [„Fotografia nuly“] (2003)
 Niagara (2014) – réžia, scenár, kamera, strih
 May in the Winter [„Máj v zime“] (2016)
 PLAN75, segment v antológii Jūnen: Ten Years Japan [„Desať rokov Japonska“] (2018) – réžia, scenár, strih

 Celovečerné filmy 
 Plan 75 (2022) – réžia, scenár
 Renoir (2025) – réžia, scenár

 Ocenenia 
 Výhry 
 2014 – Cena Medzinárodnej federácie filmovej tlače (Medzinárodný filmový festival krají Ázijsko-tichomorského regiónu „Tichomorské poludníky“) za krátkometrážny film Niagara (2014)
 2022 – Humanitná cena – Medzinárodná súťaž (Solúnsky filmový festival) za film Plan 75 (2022)
 2022 – Cena Medzinárodnej federácie filmovej tlače (Solúnsky filmový festival) za film Plan 75 (2022)
 2022 – Bronzový Alexander (Solúnsky filmový festival) za film Plan 75 (2022)
 2022 – Zlatá kamera – Osobitné uznanie (Festival v Cannes) za film Plan 75 (2022)
 2023 – Cena filmovej kritiky (Fribourský medzinárodný filmový festival) za film Plan 75 (2022)
 2023 – Veľká cena – Medzinárodná súťaž (Fribourský medzinárodný filmový festival) za film Plan 75 (2022)
 2023 – Cena poroty mladých (Fribourský medzinárodný filmový festival) za film Plan 75 (2022)
 2023 – Čestné uznanie za novú réžiu (Clevelandský medzinárodný filmový festival) za film Plan 75 (2022)

 Nominácie 
 2014 – Cena Cinéfondation (Festival v Cannes) za krátkometrážny film Niagara (2014)
 2023 – Ázijská filmová cena pre najlepšieho nového režiséra za film Plan 75 (2022)
 2023 – Cena Japonskej akadémie za najlepší scenár za film Plan 75 (2022)

 Poznámky 

 Referencie 

 Externé odkazy 
 Profile na IMDbPro

Kategória:Osobnosti z Tokia
Kategória:Japonskí režiséri
Kategória:Japonskí scenáristi