Grónska hudba

Grónska hudba je zmesou dvoch základných smerov, Inuitov a Dánov, zmiešaných s vplyvmi zo Spojených štátov a Spojeného kráľovstva.

Podľa grónskeho bubeníka Hansa Rosenberga je hudobný charakter Grónska "jednoznačne rockovou krajinou, a to tak hudobne, ako aj doslova". Dánske ministerstvo zahraničných vecí označuje všetku grónsku hudbu okrem bubnových tancov za ovplyvnenú vonkajšími štýlmi.

 Ľudová hudba 
Inuiti a Dáni žijúci v Grónsku si zachovali svoj osobitý štýl ľudovej hudby. K ľudovým tradíciám celej krajiny patrilo rozprávanie príbehov, ktoré po zavedení juhogrónskej tlačiarne v roku 1857 značne upadlo.

Tradičná hudba, ktorá najlepšie prežila kontakt s Európou, sa nachádza na východe a severovýchode ostrova. Patria k nej posvätné bubnové tance hrané na oválny bubon vyrobený z dreveného rámu s medvedím mechúrom na vrchu.Bours, pg. 144 Bubnové tance sú "jedinou skutočne domorodou hudbou" v Grónsku a sú súčasťou obnovy koreňov v modernej dobe. Šamani používali bubny ako súčasť svojich náboženských záležitostí a niekedy organizovali spevácke súboje medzi súpermi, v ktorých vyhrával ten interpret, ktorý vyvolal najväčší smiech publika.Bours, pg. 145 Inuitské bubnové tance boli upadajúcou tradíciou a v modernom Grónsku ich nahrádzajú amatérske divadelné skupiny ako Silamiut, ktoré využívali prvky domorodej hudby s maskami, maľovaním na tvár a inými technikami. Piseq sú formou osobných piesní, ktoré komentujú každodenný život; často sa odovzdávajú z generácie na generáciu. Grónske ľudové piesne Inuitov sa predvádzajú na rozprávanie príbehov, hranie hier a dráždenie alebo očarenie iných.

 Inuitská hudba 
Inuiti z Grónska majú spoločnú hudobnú tradíciu s príbuznými národmi na kanadských územiach Yukon, Nunavut a Severozápadné teritóriá, ako aj s americkým štátom Aljaška a časťou východného Ruska. Grónski Inuiti sú súčasťou skupiny východnej Arktídy; východoarktickí Inuiti Kanady a Aljašky sú súčasťou tej istej hudobnej oblasti ako Inuiti strednej Arktídy, na rozdiel od odlišných štýlov západných Inuitov.Beaudry, pp 374 - 382

Grónska inuitská hudba je založená prevažne na speve a bubnovaní, pričom bubny sú zvyčajne vyhradené na veľké oslavy a iné stretnutia. Hoci existuje veľa ľudovej vokálnej hudby, neexistuje inuitská čisto inštrumentálna tradícia bez sprievodu spevu alebo tanca. Grónske bubny sú väčšinou rámové bubny vyrobené zo zvieracej kože natiahnutej na drevený rám a zdobené dekoratívnymi a symbolickými motívmi bubeníka. Okrem bubnov sú rozšírené aj píšťalky, býčie žeriavy a bzučiaky a vyskytuje sa aj čeľusťová harfa a husle, ktoré boli pravdepodobne importované nedávno.Beaudry, pp 374 - 382

Historické nahrávky tejto hudby sa robia od roku 1905.Traditional Greenland Music Ulo CD-75 Táto tradičná grónska hudba sa hrá aj v súčasnosti.http://www.dailymotion.com/video/x9c3cs_inukshukproject_creation Jens Davidsen from Sisimiut sings a song from Eastern Greenland as a part of the ARBOS-Art-Music-Project "Inukshuk" at the Katuaq-Theatre in Nuuk 

 Bubnové tance 
Grónske bubnové tance sú podobne ako príbuzné tance vo východnej a strednej Kanade založené na jednom tanečníkovi, ktorý skladá piesne, ktoré spieva jeho rodina, zatiaľ čo on tancuje, zvyčajne v qaggi, snehovom dome postavenom len pre komunitné udalosti, ako je bubnový tanec. Mužove zručnosti v bubnovom tanci sa hodnotia podľa jeho výdrže pri dlhom vystúpení a charakteru jeho skladieb. Bubnové tance sú dôležitým prvkom kultúrnej súdržnosti grónskych Inuitov a fungujú ako osobné vyjadrenie, čistá zábava a spoločenská sankcia.Beaudry, pp 374 - 382

Mnohé bubnové tance majú súťažný charakter, v ktorom vystupujú dvaja bratranci, ktorí s humorom spievajú a tancujú, pričom poukazujú na chyby toho druhého. Vo všeobecnosti ide o odľahčenú, spoločenskú udalosť, ale niekedy sa využíva aj na urovnanie vážnych súbojov medzi bojujúcimi rodinami alebo jednotlivcami; vtipy sa pripravujú vopred a za víťaza sa považuje ten, kto vyvolá najväčší smiech publika.Beaudry, pp 374 - 382

 Ďalšie tradície ľudových piesní Inuitov 
Mnohé ľudové hry Inuitov sa točia okolo piesní, vrátane hier so šnúrkami, schovávačiek, žonglovania, rýmovačiek a hádaniek. Známa je aj tradícia katajjaq, čo je spevácka súťaž dvoch žien stojacich oproti sebe. Spievajú piesne, pričom používajú hrdelný spev a napodobňujú zvieracie výkriky alebo iné zvuky. Katajjaq je hra, ale často sa zastaví, pretože sa obe ženy začnú smiať.Beaudry, pp 374 - 382

Okrem bubnových tancov a piesní o hre majú grónski Inuiti tradíciu piesní piseq (piserk, osobná pieseň). Tieto sú expresívne, duchovné, poverové alebo naratívne a môžu byť zložené pre bubnové tance. Piseq a iné vokálne tradície okrem piesní hier zahŕňajú množstvo štýlov a tónov, ktoré sa líšia v závislosti od sociálneho kontextu vystúpenia. Napríklad mäkký hlasový tón sa používa na ilustráciu postáv v naratívnej piesni aj na osobné piesne v súkromnom prostredí. V mnohých piesňach sa používa len niekoľko skutočných slov, ktoré sa striedajú s početnými vokálmi alebo nelexikálnymi slabikami, ako napríklad ai-ya-yainga. Inuitské piesne sú strofické a väčšinou sa v nich používa šesť rôznych výšok tónu; časté sú textové a melodické motívy. Dĺžka slova a prízvuk piesne určuje rytmus, čo dáva piesňam štýl podobný recitatívu.Beaudry, pp 374 - 382

 Európska hudba 
S príchodom Dánov sa stali populárnymi nové nástroje a formy hudby európskeho pôvodu, ako napríklad husle, akordeón a kresťanské piesne, zatiaľ čo moravskí misionári priniesli husle, dychové nástroje a tradíciu čisto inštrumentálnej hudby. Najvplyvnejším moravským importom však bol polyfónny zbor, z ktorého vznikli populárne moderné vokálne skupiny ako Mik. Kalattuut (dansemik) je dlhoročná forma inuitskej polky, ktorá vytvorila populárne piesne a virtuózov, ako je akordeonista Louis Andreasen.Bours, pg. 144 Existuje aj moderný štýl nazývaný vaigat, ktorý je podobný country hudbe.

 Klasická hudba 
Niektorí skladatelia európskej klasickej hudby majú vo svojej tvorbe grónske témy, vrátane Poula Rovsinga Olsena a Adriana Vernona Fisha, ktorých tvorba zahŕňa viac ako päťdesiat diel inšpirovaných Grónskom, jeho terénom, ľadovou krajinou a hudbou. Medzi jeho diela patria štyri grónske symfónie (čísla 3, 4, 10 a 13). Známym sa stal aj súčasný skladateľ Mads Lumholdt (tiež člen orchestra Northern Voices, spevák v orchestri Nowhereland a vo vokálnej skupine No Offence), ktorého dielo Shaman, ktoré debutovalo na festivale arktickej kultúry Etoiles Polaires v rokoch 2004-2005, bolo nominované na hudobnú cenu Severskej rady za spojenie tradičnej grónskej hudby s modernými štýlmi a technológiami. Nordic opisuje jeho prácu ako "snahu umožniť sprostredkovanie tradičnej grónskej kultúry prostredníctvom súčasného kultúrneho jazyka takým spôsobom, aby sa na jednej strane zachovala úcta k pôvodnej kultúre, ale na druhej strane sa odovzdala širšiemu, súčasnému publiku". 

Grónska hymna sa volá "Nunarput utoqqarsuanngoravit", čo v preklade znamená Naša krajina, ktorá tak zostarla. Je oficiálna od roku 1916 a zložil ju Jonathan Petersen a slová napísal Henrik Lund, obaja Grónčania.

 Populárna hudba 
náhľad||Miestna rozhlasová stanica v meste Upernavik, 2007
Grónsko bolo izolované od modernej severoamerickej a európskej populárnej hudby až do polovice 20. storočia. Medzi prvé populárne skupiny patril priekopnícky miestny Nuuk Orleans Jazz Band. 

 Hip hop 
Od roku 1984 má americký hip-hop veľký vplyv a hip-hopová skupina Nuuk Posse je jednou z najúspešnejších skupín posledných rokov.Bours, pg. 145

 Rock 
Grónsky rock a pop sa začal rozvíjať v roku 1973, keď ULO vydala album skupiny Sume's Sumut; kúpilo si ho približne dvadsať percent všetkých obyvateľov Grónska a jedinečným spevom v grónskom jazyku a použitím prvkov tradičných bubnových tancov v hudbe odštartoval miestnu rockovú scénu.Bours, pg. 145 Spevák Rasmus Lyberth sa najviac zaslúžil o zmenu grónskej hudby tým, že vystupoval skôr pre jednoduchú zábavu ako pre funkčnosť; skutočne sa zúčastnil dánskeho predvýberu na Eurovision Song Contest v roku 1979, pričom vystupoval v grónčine. Medzi ďalších významných miestnych interpretov patria G-60 a Ole Kristiansen. V 80. rokoch 20. storočia sa Grónsko stalo domovom mnohých kapiel inšpirovaných jamajským reggae a afroamerickým funkom, ako napríklad Aalut a Zikaza. Súčasné Grónsko je domovom každoročného rockového festivalu Nipiaa, ktorý sa koná v meste Aasiaat, a interpretov, ako sú Chilly Friday, hrdlová speváčka Sylvia Watt-Cloutier a Karina Moller.

Medzi známe moderné rockové skupiny patria Kalaat, Siissisoq, Angu Motzfeldt, Pukuut, X-it, Fiassuit, Nanook, Small Time Giants a UltimaCorsa.

 Metal 
V Grónsku vznikla rastúca metalová scéna, na ktorej v roku 2010 začali vydávať hudbu black a death metalové skupiny ako The Perfect Mass, Moonlight Drowns, Failed to Failure a Silence.cold.alone. Jedným z prvých priekopníkov grónskeho metalu sú Arctic Spirits, ktorí spievajú výlučne v inuitskom jazyku.

 Hudobný priemysel 
Najväčším vydavateľstvom v Grónsku je ULO z mesta Sisimiut, ktoré založili Malik Hoegh a Karsten Sommer. ULO vydáva grónske rockové skupiny ako Sume, popových spevákov ako Rasmus Lyberth a hip-hopové hudobné skupiny ako Nuuk Posse, ako aj inuitskú ľudovú hudbu.Bours, pg. 143 Prvky modernej grónskej hudby boli použité aj v hudbe Kristiana Blaka, dánsko-farského džezového hudobníka.

Letné slávnosti nazývané aussivik sa stali dôležitou súčasťou modernej grónskej kultúry a vychádzajú zo staršieho zvyku, ktorý bol oživený v 20. storočí spolu s bubnovými tancami a ďalšími prvkami.

Kalaallit Nunaata Radioa (Rádio Grónsko) je najdôležitejšou mediálnou inštitúciou v krajine. Je to nezávislý orgán spravovaný vládou Grónska. 

 Referencie 

 Literatúra 
 Bours, Etienne (2000). „Sealskin Hits“. In 
 Beaudry, Nicole (2001). „Arctic Canada and Alaska“. In 

 Ďalšia literatúra 

 Externé odkazy 
 prepis a preklad štátnej hymny

 Zdroj 

Kategória:Kultúra v Grónsku
Kategória:Hudba v Dánsku