Bitka pri Sluis (1340)

Bitka pri Sluis (Bitka pri L’Écluse) bola námorná bitka medzi Francúzskom a Anglickom 24. júna 1340. Uskutočnila sa v prístave L’Écluse (holandsky Sluis) v dnešnej provincii Zéland v Holandsku, v blízkosti ústia Zwinu, morského ramena vedúceho do Brugg. Táto bitka bola jedným z prvých stretnutí storočnej vojny.

Historické poznatky o tejto bitke sú veľmi povrchné a pochádzajú najmä z anglických zdrojov. Angličania sa prirodzene snažili prikrášliť svoje víťazstvo a zatajiť svoje straty. Napríklad, hoci bitka trvala celý deň, anglické straty sa ignorovali; je pravdepodobné, že boli blízke francúzskym. Lebo napríklad dva roky predtým, v roku 1338, v námornej bitke pri Arnemuidene, kde zvíťazili Francúzi, Angličania údajne stratili 1 000 mužov, zatiaľ čo víťazní Francúzi 900. Rozdiel v počte mŕtvych medzi víťazmi a porazenými bol vtedy malý.

 Kontext 
 Začiatok Storočnej vojny 
náhľad|Prvá fáza Storočnej vojny.

Od ovládnutia Anglicka Normanmi v roku 1066 vlastnili anglickí panovníci majetky vo Francúzsku, a preto boli vazalmi kapetovských kráľov a potom od roku 1328 rodu Valois. Valoisovci sa systematicky snažili kontrolovať rast anglickej moci a vždy, keď sa naskytla príležitosť, prevzali léna. Do roku 1337 vlastnil anglický kráľ Eduard III. na kontinente len provinciu Guyenne a grófstvo Ponthieu. V roku 1340 vládol Filip VI., ktorý plánoval napadnúť Anglicko a sníval o napodobnení Viliama Dobyvateľa.

 Pôsobiace sily 
 Flotily 
náhľad|Miniatúra z Kroník Jeana Froissarta z 15. storočia.

Eduard III. zhromaždil všetky veľké lode z Anglicka a piatich prístavov, predstavujúc 190 lodí s posádkou 35 000 ozbrojencov a námorníkov vrátane 12 000 lukostrelcov vyzbrojených slávnymi dlhými lukmi. Flámi spojili svoje sily s 50 ďalšími loďami všetkých veľkostí, ktorých posádku tvorilo spolu 8 000 mužov.

Francúzska flotila bola pestrou zmesou obchodných a rybárskych lodí. Osemdesiat z týchto lodí je známych z evidencie lodenice v Rouene, podľa ktorého bolo 50 nefov, 14 bárok, 3 galéry a jedna koga. Flotila mala spolu 212 plavidiel vrátane približne štyridsiatich stredomorských galér.

Nefy sú zaoceánske lode z Lamanšského prielivu alebo Baltského mora, ktorých presné rozmery nie sú známe. Majú jeden až tri sťažne s predmostím na prove a na korme. Hlavný stožiar je vybavený rahnovou plachtou, ku ktorej sa niekedy pridáva kapotáž. Plavia sa výlučne plachtami a nie sú schopné plávať proti vetru.

Galéry (alebo galeje) sú dlhšie, užšie a nižšie pri vode. Mohli mať až 28 radov s tromi veslármi na každej strane, čo im umožňovalo ľahko plávať proti vetru. Vďaka tejto veľkej obratnosti boli až do 17. storočia ideálnou vojnovou loďou. Boli však krehké a nevhodné na severné moria.

Bárky sú nákladné lode bez predku s jedným alebo dvoma stožiarmi. Majú rovnakú tonáž ako nefy, ale sú nižšie a tiež sú poháňané veslami. A napokon, koga je okrúhla stredomorská loď.

 Velenie 
Zatiaľ čo anglickej flotile velil priamo kráľ Eduard III., francúzskej flotile velili dvaja improvizovaní admiráli: Hugues Quiéret, bývalý senešal z Beaucaire, a Nicolas Béhuchet, bývalý výberca daní. Pomáhali im viceadmirál Nicolas Hélie a kapitán Matthieu Quiefdeville z Dieppe. Janovským galéram velil kapitán Gilles Boccanegra, známy ako Barbanera („Čierna brada“).

 Prípravy 
V máji 1340 vyplávala z prístavov celá flotila lodí pozostávajúca z tridsaťjeden nefov a 2 540 mužov, s úmyslom pripojiť sa ku „Grande Armée de la Mer“ (Veľkej námornej armáde), ktorá bola postavená v Seinskom zálive: dvesto nefov, z ktorých viac ako tri štvrtiny pochádzali z Normandie.

Predtým, ako flotila zamierila do Anglicka, bola umiestnená v zálive L’Écluse medzi Flámskom a Zélandom. V blízkosti anglického pobrežia bola eskadra rýchlo spozorovaná a 23. júna sa anglický kráľ rozhodol prevziať iniciatívu v nádeji, že sa pomstí za to, že dva roky predtým na tom istom pobreží jeho lode utrpeli porážku v bitke pri Arnemuidene.

 Bitka 
náhľad|Miniatúra bitky.

Ráno 24. júna sa objavilo 250 anglických lodí s 15 000 mužmi a ich posádkami. O tretej hodine popoludní, pri prílive a vetre, zaútočila anglická armáda na francúzsku flotilu zakotvenú v akomsi slepom ramene. Na francúzskej strane mali iniciatívu strelci z kuší, ale rýchlo ich premohla rýchlosť paľby waleských lukostrelcov. Po naloďovaní sa odohrávali zúrivé boje na lodných mostoch. Quiéretovi a Béhuchetovi sa podarilo zajať Eduardovu loď La Thomas a poraniť mu stehna. Francúzski velitelia však boli zajatí. Quiéret mal okamžite sťatú hlavu a Béhuchet bol obesený.

Popoludní sa vďaka zmene smeru vetra podarilo flámskej flotile opustiť pobrežie a zapojiť sa do bitky. Francúzi spanikárili: nemali inú možnosť úniku ako skočiť do vody a utápali sa po tisícoch.

Len polovici Janovčanov vrátane Boccanegru sa podarilo ujsť.

Podľa anglického kronikára Thomasa Walsinghama (asi 13601422), benediktínskeho mnícha z opátstva svätého Albana, ktorý sa narodil približne dvadsať rokov po tejto udalosti, Francúzi v bitke stratili takmer 30 000 mužov, čo sa zdá byť príliš veľa.

 Stratené lode 
Z približne dvoch stoviek francúzskych lodí sa podarilo uniknúť len asi tridsiatim. Na francúzskej strane bolo potopených mnoho lodí. V La Hougue predstavoval preživší kontingent 920 mužov na desiatich lodiach vrátane napr. Saint-Jehan, Saint-Jame, Nostre-Dame, ... V Barfleure zostal kontingent 700 mužov na deviatich lodiach; napr. Riche, Saint-Eustache, Fleurie, ...

 Následky 
O šesť rokov neskôr sa v dôsledku tejto námornej katastrofy vylodil vo Francúzsku anglický kráľ Eduard III. Až do obnovenia francúzskeho námorníctva v roku 1377 bolo Anglicko na začiatku Storočnej vojny takmer nesporným pánom morí. Anglicko sa mohlo plaviť bez akýchkoľvek reálnych obmedzení, čo viedlo napríklad k víťazstvám pri Kreščaku v roku 1346 a Poitiers v roku 1356.

 Spomienky 
V roku 1344 bola na oslavu víťazstva pri L’Écluse vyrazená ušľachtilá zlatá minca s podobizňou „kráľa mora“ Eduarda III. Zobrazuje kráľa tróniaceho na vojnovej lodi, korunovaného a držiaceho v jednej ruke meč a v druhej štít skladajúci sa z štyroch častí erbov Anglicka a Francúzska.

 Referencie 

 Literatúra 
 Olivier Bouzy, « La bataille de l'Écluse », Connaissance de Jeanne d'Arc, Chinon, no 25,‎ janvier 1996, p. 17-26.
 L'Écluse, bataille navale de, dans Jean-Claude Castex, , Les Éditions du Phare-Ouest, 2012, 423 p. (ISBN 9782921668194).
 Guy Le Moing, Les plus grandes batailles navales de l'histoire, Rennes, Marines Éditions, 2011, 619 p. (ISBN 978-2-35743-077-8).
 Guy Le Moing,La bataille navale de l'Écluse, 24 juin 1340, Paris, Économica, 2013, 203 p. (ISBN 978-2717865530), Collection Campagnes et stratégies.
 Rémi Monaque, Une histoire de la marine de guerre française, Paris, éditions Perrin, 2016, 526 p. (ISBN 978-2-262-03715-4).
 Michel Vergé-Franceschi (dir.), Dictionnaire d'histoire maritime, Paris, éditions Robert Laffont, coll. « collection Bouquins », 2002, 1508 p. (ISBN 2-221-08751-8)

 Zdroj 

Kategória:Bitky storočnej vojny
Kategória:Námorné bitky
Kategória:Bitky v 1340