Mravné ponaučenia kráľovičovi Imrichovi

Kniha mravných ponaučení svätého Štefana kráľa svojmu synovi kráľovičovi Imrichovi () je pokladaná za najstaršie literárne dielo napísané v Uhorskom kráľovstve. Patrí medzi tzv. panovnícke zrkadlá, poučenia o dobrej správe pre nasledovníkov aristokrata, ktoré sa vyskytujú už od 9. storočia a predpisujú správanie panovníkov. Za ich predobraz je pokladaný pochop šťastného cisára (imperator felix) u Aurelia (svätého) Augustína v jeho diele o štáte Božom, rozvinutý v Etymológiách (Originum sive Etymologiarum libri XX) pripisovaných Izidorovi Sevillskému (560636).

 Autor 
Aj keď názov indikuje, že o Ponaučenia otca kráľa synovi kráľovičovi, za autora sa nepokladá Štefan I.. Autorstvo je pripisované rôznym osobám:
 maďarský historik Remig Békefi pripisuje autorstvo svätému mučeníkovi čanádskemu biskupovi Gerardovi, ktorý bol zavraždený pri tzv. Vatovom povstaní
 Jozef Balogh pripisuje autorstvo mníchovi pochádzajúcim z Bavorska alebo z Porýnia pôsobiacim v Uhorsku.  
 Podobne usudzovali maďarskí medievalisti (K. Guoth, J. Deér, J. Horváth, B. Váczy a G. Bónis), datujúci dielo do rokov 10131015. 
 Podľa J. L. Csóku Ponaučenia zostavil okolo roku 1024 pôvodne hildesheimský kanonik-magister Thancmar, ktorý sa zdržiaval v Pannonhalme a na uhorskom kráľovskom dvore.
 publikácia uvádza, že pravdepodobným autorom bol Arnold z Wohlburgu, nemecký cirkevný historik a teológ, ktorý v roku 1035 pobudol v Ostrihome a možno v Nitre.

Rukopisy a edície
Ponaučenia sa zachovali vo dvoch kódexoch, oba toho času v Krajinskej Széchényiho knižnice (Országos Széchényi Kónyvtár — OSzK) v Budapešti:  
 V tzv. Turóciovskom (Turocianus) pochádzajúcom z 15. storočia 
 V tzv. Ilošvaiovskom (Ilosvaianus) kódexe zo 16. storočia, napísanom jágerským prepoštom a biskupským vikárom Štefanom Ilosvaiom
Ponaučenia boli často vydávané, pretože boli pokladané za Prvú knihu zákonov uhorského kráľa Štefana I. svätého a teda za súčasť Zákonníka Uhorského kráľovstva. 

Moderný český preklad vyšiel v roku 1988, úplný slovenský v roku 1997.

Obsah
Ponaučenia sú rozdelené do 10. kapitol:
 Zachovávanie katolíckej viery 
 Udržiavanie dobrého stavu cirkvi 
 Preukazovanie úcty biskupom 
 Uctievanie kniežat a rytierov 
 Zachovávanie práva a trpezlivosti 
 Prijímanie hostí a ich vydržiavanie 
 Uznávanie dôležitosti rady 
 Nasledovanie predkov 
 Zotrvávanie na modlitbách 
 Pestovanie zbožnosti, milosrdenstva a ďalších cností 

Veľká pozornosť bola historikmi venovaná textu šiestej kapitoly, kde kráľ vyzýva syna, aby rešpektoval reč a zvyky hostí, čo bolo interpretované ako tolerantnosť nielen voči hosťom z cudziny, ale aj k rôznym národnostiam mnohonárodného Uhorska, vrátane pôvodného obyvateľstva Karpatskej kotliny, ktoré tu ostalo aj potom, keď kotlinu ovládli politicky starí Maďari a Uhorské kráľovstvo. 

Táto formulácia bola používaná predstaviteľmi nemaďarských národov v politických bojoch v Uhorsku v 19. a 20. storočí.

Referencie

Kategória:Legendy
Kategória:Stredoveká literatúra
Kategória:Literatúra v Uhorsku
Kategória:Literatúra 11. storočia