Izakovičovci

Izakovičovci boli pôvodne rodom roľníkov, ktorý prišiel na Slovensko v 16. storočí z Balkánu a usadil sa v obci Dlhá. V priebehu 17. storočia postupne až štyria členovia rodu vyštudovali za rímskokatolíckych kňazov. Z kňaza Juraja Izakoviča a jeho najbližšej rodiny sa stal šľachtický rod.

Priezvisko Izakovič vzniklo spojením krstného mena Izák (hebrejsky Jicchak„smiech“ alebo „ten, ktorý sa smeje“) a prípony -ovič (slovanská prípona, znamená „syn“).

Rod používal nasledovné formy priezviska: Izakovics, Isakovics, Izákovics, Isákovics, ale v historických dokumentoch a cirkevných matrikách sa uvádzajú aj formy: Izakovits, Isakovits, Izakovich, Izákovich, Isakovich, Isákovich, Izakowic, Izákowic, Isakowic, Isákowic, Izakowitz, Izakhowitz, Isakhowitz a pod.

 Dejiny rodu 
Prvé písomné zmienky o tomto rode na Slovensku sa nachádzajú v Urbári panstva Červený Kameň. Prvý Izakovič Juro Izakovič Jagovič (Juro Izakowitz Jagowitz) prišiel do Dlhej 6. mája 1546. Dostal opustený dom č. 35, na 3 roky bol oslobodený od platenia daní a potom platil 40 uhorských denárov ročne. Predpokladá sa, že bol balkánskeho pôvodu a územie dnešného Chorvátska opustil v dôsledku tureckých nájazdov.

V Urbári panstva Červený Kameň sa spomína aj Juraniš Izakovič (Juranisch Isakhowitz), ktorý okolo roku 1550 dostal v Dlhej opustený dom č. 25, na 3 roky bol oslobodený od platenia daní a potom mal platiť 40 uhorských denárov ročne. Juraniš bol pravdepodobne synom Jura Izakoviča Jagoviča.

V tzv. pálffyovskom urbári z roku 1598 sa v Dlhej spomína ako jediný potomok rodu Juro Izakovič (Juro Isakhowicz), ktorý hospodáril na 1/4 usadlosti.  Pravdepodobne išlo o vyššie spomenutého Juraniša Izakoviča alebo jeho syna.

V priebehu 17. storočia postupne až štyria členovia rodu vyštudovali za rímskokatolíckych kňazov: Peter, Juraj, Pavol (Pavol Jozef) a Ján Jozef. 

Cisár Ferdinand III. Habsburský udelil 10. augusta 1652 v Prahe kňazovi Jurajovi Izakovičovi (* 1620, Dlhá† po 1666) a jeho súrodencom šľachtický zemiansky titul. Podľa armálnej listiny môžu potomkovia nobilitovanej vetvy rodu Izakovič oboch pohlaví používať rodinný erb a prídomok „z Dlhej“, teda Izakovics de Longa Villa.

Všetci nobilitovaní potomkovia rodu Izakovič na Slovensku sú podľa genealogických výskumov Frederika Federmayera, Beáty Kapustovej Izakovičovej a Jozefa Izakoviča potomkami Michala Izakoviča, ktorý bol bratom kňaza Juraja Izakoviča. Michal Izakovič mal 5 detí: Ján, Judita, Štefan, Alžbeta, Michal.

V tejto generácii prišlo k prvému rozdeleniu nobilitovanej vetvy:

 moravskosvätojánskavšetci nobilitovaní Izakovičovci pôvodom zo Záhoria sú potomkami Michalovho najstaršieho syna Jána (* asi 1650† po 1699), ktorý odišiel do Moravského Svätého Jána, odkiaľ sa vetva rozšírila do Závodu, Malaciek, Sekúl, Bratislavy, do Česka, Maďarska a do USA.
 dlhovská (dlžianska)všetci nobilitovaní Izakovičovci pôvodom z Trnavy a okolia sú potomkami Michalovho najmladšieho syna Michala (* asi 1663† 1709), ktorý zostal žiť v Dlhej. Táto vetva sa rozšírila do Trnavy, Zvončína, Suchej nad Parnou, Borovej, Dolných Orešian, Horných Orešian, Boleráza, Klčovian, Bratislavy, Nového Mesta nad Váhom, Ružomberka, do Česka a Švajčiarska.
Viacerí členovia dlhovskej vetvy boli richtármi:

 Matej (* 1692† 1745) v Dlhej,
 Michal (* 1718† 1781) v Dlhej,
 Michal (* 1776 † 1858) v Dlhej,
 Jozef (* 1779† 1849) vo Zvončíne,
 Pavol (* 1832 - † 1899) vo Zvončíne (zástupca richtára Pavla Daniša),
 Martin (* 1894† 1945) vo Zvončíne.

Všetci nenobilitovaní potomkovia rodu Izakovič sú potomkami Františka Izakoviča, syna Juraja Izakoviča z Dlhej. Nie je známe v akom príbuzenskom vzťahu bol Františkov otec Juraj Izakovič a urodzený kňaz Juraj Izakovič. V cirkevných matrikách sú všetci potomkovia Františka Izakoviča uvádzaní ako roľníci bez titulu.

Na Slovensku žijú potomkovia nobilitovanej (šľachtickejzemianskej) aj nenobilitovanej vetvy. Predkovia narodení pred rokom 1848, ktorí patria k nobilitovanej vetve, majú v matrikách uvádzané tituly lat. nobilis/maď. nemes (slov. urodzený, šľachtic), prípadne lat. dominus (slov. pán) alebo lat. inscriptionalista (človek, ktorý za svoje zásluhy dostal odmenu).

 Erb rodu 
Keďže o existencii originálneho armálesu, na ktorom sa nachádza podobizeň erbu, nemali toho času potomkovia nobilitovanej vetvy žiadne informácie, v roku 2017 nechal Martin Izakovič zhotoviť u Ladislava Vrtela rekonštrukciu historického erbu rodiny Izakovič na základe textu pôvodnej armálnej listiny a zaregistroval ho v heraldickom registri Slovenskej republiky: v modrom štíte v zlatom na strieborných skalách spočívajúcom hniezde stojaci čierny prirodzený rozkrídlený orol v zlatej zbroji, v zobáku so striebornou, červeným plameňom horiacou fakľou. Spod koruny na otvorenej turnajovej prilbe splývajú tu modro-zlaté, tam červeno-strieborné prikrývadlá. Klenotom je zlatou sedemhrotou hviezdou prevýšený červený latinský kríž - to všetko obopäté párom čiernych krídel, z ktorých každé nesie znamenie troch zlatých hviezdičiek (1,1,1) oddelených od seba striebornými niťami. 

Pri príležitosti imatrikulácie erbu rodu Izakovič sa 19. decembra 2017 v Bratislave po prvýkrát po 365 rokoch stretli zástupcovia potomkov zemianskej rodiny Izakovič z oboch strán Malých Karpát. Ďalšie stretnutie potomkov nobilitovanej vetvy sa uskutočnilo 26. mája 2024 v Borovej, kde Beáta Kapustová Izakovičová odprezentovala najstaršiu históriu zemianskeho rodu Izakovics de Longa Villa, životopis magistra filozofie a doktora teológie Juraja Izakoviča, informácie o armálnej listine a originálnom erbe rodu, adresátoch armálesu, rodokmeni a rozdelení rodu na jednotlivé vetvy.

Originálna armálna listina je v súkromnom vlastníctve v Bratislave. Odpis textu armálesu rodu Izakovics de Longa Villa sa nachádza v Štátnom archíve v Bratislave.

 Výskyt priezviska 

 Slovensko 
Väčšina nositeľov priezviska Izakovič na Slovensku má predkov z obce Dlhá (okres Trnava). Podľa sčítania z roku 1930 žilo v Dlhej a okolí 29 rodín s priezviskom Izakovič, ale genealogický výskum Beáty Kapustovej Izakovičovej potvrdil, že k nobilitovanej vetve patrilo len 14 rodín a všetky boli rímskokatolíckeho vierovyznania.
Rod Izakovič v roku 1930 v okrese TrnavaObecCelkový počet rodínPočet nobilitovaných rodínDlhá81Zvončín55Suchá nad Parnou22Dolné Orešany22Horné Orešany11Borová22Klčovany11Košolná20Bohdanovce nad Trnavou20Zeleneč40
Na Záhorí v obciach Moravský Svätý Ján, Závod a Sekule žilo v roku 1930 celkovo 10 rodín s priezviskom Izakovič a genealogický výskum Jozefa Izakoviča preukázal, že všetky patrili k nobilitovanej vetve a boli rímskokatolíckeho vierovyznania.

V 30. rokoch 20. storočia žila v Starej Bystrici židovská rodina Mórica Izakoviča (Moritz Isakovics) pôvodom z Turzovky (išlo o neskorších prisťahovalcov). K nobilitovanej vetve rodu Izakovič nepatrili.

Na Slovensku sa v roku 1995 vyskytovalo priezvisko:

 Izakovič 240× v 58 lokalitách, najčastejšie v: Trnava (26), Dlhá (19), Suchá nad Parnou (15), Závod (13), Moravský Svätý Ján (11), Jablonec (10), BratislavaKarlova Ves (10), Košolná (9), BratislavaPetržalka (7), Hlohovec (6).
 Izakovičová 255x v 64 lokalitách, najčastejšie v: Trnava (29), Dlhá (20), Suchá nad Parnou (20), Jablonec (16), BratislavaNové Mesto (15), Košolná (11), Moravský Svätý Ján (9), Závod (9), Zvončín (8), BratislavaRužinov (8).

 Česko 
V Česku by mali žiť potomkovia rodu Izakovič zo Slovenska.

V roku 2016 tam žilo 18 nositeľov priezviska Izakovič, najviac: Mladá Boleslav (3), Praha (2), Příbram (2), Kostelec nad Orlicí (2) a 19 nositeliek ženskej formy Izakovičová, najviac: Sokolov (3), Praha (2), Příbram (2), Kostelec nad Orlicí (2), Vsetín (2).

 Chorvátsko 
Medzi rokmi 17001721 (t. j. 154175 rokov po príchode Izakovičovcov na Slovensko) žili podľa sčítania obyvateľov v chorvátskom meste Požega traja muži s priezviskom Izaković (Isakovich): 17011706 Šimo, 17021721 Pavo, 17171721 Antun.

V dnešnom Chorvátsku má variant:

 Izaković menej ako 15 ľudí: Požega (<10), Záhreb (<5)
 Isaković okolo 130 ľudí: Záhreb (25), Sisak (20), Gunja (20), Pula (10), Nova Gradiška (<10). V polovici minulého storočia žilo v Chorvátsku s týmto variantom veľmi málo ľudí. Po Chorvátsku sa postupne rozšíril z mesta Nova Gradiška, kam sa dostal z Bosanskej Posaviny.

 Ižaković okolo 180 ľudí: Osijek (45), Nustar (25), Valpovo (20), Záhreb (15), Vinkovci (15). V minulom storočí sa väčšina nositeľov tohto priezviska narodila v mestách Osijek a Vinkovci.

 Bosna a Hercegovina 
V Bosne a Hercegovine sa nachádza mesto Donja Vraca, kde má každý 5. obyvateľ priezvisko Isaković. Celkovo tam žije vyše 2000 nositeľov tohto priezviska.

Súčasťou mesta Novi Travnik v Bosne je aj obec Isakovići, čo indikuje jej založenie rodom Isaković.

 Srbsko 
V Srbsku žije takmer 2000 ľudí s priezviskom Isaković.

 Geneticko-genealogický výskum 
Aktuálne prebieha geneticko-genealogický výskum rodu Izakovič a vzájomnej príbuznosti jednotlivých vetiev a variant tohto priezviska pomocou genetických Y-DNA testov mužských potomkov. Cieľom je zistiť, či majú:

 všetky vetvy na Slovensku spoločného predka
 príslušníci rodov Izaković/Isaković na Balkáne spoločného predka s Izakovičovcami na Slovensku

Pomocou Big Y-700 DNA testu bolo zatiaľ potvrdené, že 1 potomok dlhovskej vetvy a 1 potomok moravskosvätojánskej vetvy majú:

 spoločného mužského predka - na 100% ide o neprerušenú genetickú líniu na oboch stranách min. od r. 1623. Tieto 2 vetvy žili izolovane min. 400 rokov a počas tohto obdobia sa medzi priamymi predkami týchto 2 mužov nevyskytol žiadny skrytý mimomanželský mužský potomok. Pre overenie ostatných vetiev je potrebné otestovať Y-DNA aspoň jedného mužského potomka z každej vetvy.
 obaja zhodne po 9 privátnych variant (osobných mutácií) z toho 7 rovnakých, na základe čoho dostali vlastnú haploskupinu vo fylogenetickom strome ľudstva. Čím viac mužských potomkov sa otestuje, tým presnejšie sa bude dať určiť časové oddelenie jednotlivých vetiev od spoločného predka v predmatričnom období, teda v čase, keď matriky ešte neexistovali.

 Osobnosti zemianskej vetvy 
 Juraj Izakovič (* 1620, Dlhá† po 1666)rímskokatolícky kňaz, študoval na gymnáziu v Trnave; logiku a fyziku na Trnavskej univerzite, kde sa stal Magistrom filozofie. Na Univerzite vo Viedni získal doktorát z teológie. V roku 1652 dostal od panovníka Ferdinanda III. Habsburského za zásluhy šľachtický titulzeman.  V roku 1666 bol kanonikom v Katedrále Sv. Emeráma v Nitre.
 Alexej Izakovič (* 24. február 1908, Borová† 30. október 1995, Bratislava)slovenský rímskokatolícky kňaz, priekopník kresťanského organizovaného telovýchovného hnutia Orol na Slovensku, organizátor ľudovýchovnej osvety a národnobuditeľského programu, publicista a redaktor. Má veľkú zásluhu na obnovení Trnavskej novény - uctievanie obrazu Panny Márie, ktorý slzil v čase vojen v rokoch 1663, 1708 a moru v roku 1710.
 Alžbeta Izakovičová (* 16. december 1906, Horné Orešany† 4. november 1985, Jiřetín pod Jedlovou) - slovenská rímskokatolícka rehoľná sestra. Do Rímskej únie Rádu sv. Uršule vstúpila pod menom sr. Anna v Modre, postulát a noviciát absolvovala v Bratislave. Ako juniorka vypomáhala pri rôznych domácich prácach, aj pri vyučovaní varenia. Okrem Modry pôsobila v Jasove, v Broumove a v Jiřetíne pod Jedlovou.
 Beáta Kapustová Izakovičová (rod. Izakovičová) - IT inžinierka /inštalácie a konfigurovanie softvéru/; spracovala podrobný rodokmeň Izakovičovcov z okolia Trnavy, nobilitovanej aj nenobilitovanej vetvy; spoluautorka knihy História zemianskej rodiny Izakovič; iniciátorka genetického výskumu a administrátorka Y-DNA projektu rodu Izakovič.
 Beáta Špániková (rod. Izakovičová)slovenská lekárka v Osteocentre pre vybrané onkologické diagnózy v Onkologickom Ústave Svätej Alžbety v Bratislave; odborná asistentka na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, o.i. spoluautorka knihy Praktická medicína, ktorá je určená pre lekárov primárneho kontaktu so zameraním na bežnú medicínsku prax.
 Daniela Ostatníková (rod. Izakovičová)slovenská lekárka, univerzitná profesorka, prednostka Fyziologického ústavu Lekárskej fakulty UK; víťazka ankety Slovenka roka 2012; laureátka mimoriadnej ceny za celoživotné dielo Krištáľové krídlo za rok 2020; laureátka ESET Science Award za rok 2023 v kategórii Výnimočná osobnosť vysokoškolského vzdelávania.
 František Izakovič (* 15. marec 1904, Borová† 10. december 1988, Cambon, FR)slovenský rímskokatolícky kňaz, doktor teológie a filozofie, brat Alexeja Izakoviča. Študoval sociológiu a právo v Londýne, v Ženeve a na Sorbonne v Paríži, kde získal titul doktora práv. Pod pseudonymom K. Kramar napísal knihu Slováci ožijú, prednášal na teologickej fakulte v Bratislave, žil a pôsobil v Paríži, v Béziers, neskôr v dedinke Cambon vo Francúzsku.
 Ivan Izakovič-Podolinský (* 15. november 1934, Bratislava† 28. december 2023, Bratislava)slovenský prozaik, dramatik, spisovateľ pre deti a mládež, prekladateľ; redaktor časopisu Nová literatúra (1958 – 1960); redaktor, zástupca šéfredaktora a vedúci redaktor (od 1968) v Slovenskom vydavateľstve krásnej literatúry Tatran (1960 – 92); riaditeľ Sekcie umenia a literatúry na Ministerstve kultúry SR (1992 – 1994); člen Spolku slovenských spisovateľov, jeho diela preložili do trinástich jazykov.
 Ján Izakovičlekár dermatovenerológ slovenského pôvodu, vysokoškolský pedagóg, žije vo Švajčiarsku. Niekoľko rokov pôsobil ako lekár a pedagóg v univerzitnej nemocnici na Floride. Syn architekta Štefana Izakoviča.
 Jozef Izakovič /Joseph John Ivory/ (* 30. apríl 1881, Sekule† 22. august 1939, Akron, Summit, Ohio, USA) - zahraničný bankár slovenského pôvodu; v roku 1906 emigroval do USA, kde pracoval ako bankár, ktorý vybavoval zahraničné peňažné prevody, zámenu cudzích mien, cestovateľské šeky, zmenky a poukážky, lístky na parníky atď. Zmenil si meno na Joseph John Ivory, v meste Akron založil súkromnú banku Berleczk & Ivory, neskôr Security Savings Bank, kde bol viceprezidentom a manažérom zahraničného oddelenia a cestovnej kancelárie.
 Jozef IzakovičIT projektový manažér so skúsenosťami riadenia projektov posudzovania bezpečnosti a spoľahlivosti rozsiahlych technologických objektov a dopravy doma aj v zahraničí, od roku 2017 sa venuje rodokmeňu rodiny Izakovič, podieľa sa na vyhľadávaní potomkov zemianskej vetvy, spisovaní knihy o rode Izakovič a geneticko-genealogickom výskume.
 Karol Izakovič-Podolinský (* 21. máj 1903, Budapešť† 24. február 1998, Bratislava)slovenský prekladateľ, dramaturg, publicista a zberateľ exlibrisov - jeho zbierka 45 000 knižných značiek patrí medzi najväčšie na Slovensku. Od r. 1928 prekladal ruskú a sovietsku prózu a drámu. Pre rozhlas upravil preklady ruských divadelných hier, zdramatizoval preklady ruskej prózy (F. M. Dostojevskij, M. A. Šolochov, A. N. Tolstoj, L. N. Tolstoj), ale i viacero diel slov. prozaikov (M. Kukučín, B. S. Timrava, J. C. Hronský, M. Urban, F. Kráľ).
 Magdaléna Izakovičováfinalistka súťaže Miss Universe SR 2010 a violončelistka v Solo Quartet, v činohre SND a pod.  
 Martin Izakovičslovenský lekár, internistahospitalista, pôsobil v USA vo viacerých administratívnych aj akademických funkciách v nemocniciach, lekárskych organizáciách a edukačných centrách. Stál pri zrode hospitalistiky v USA a sprostredkoval viacero bilaterálnych programov medzi univerzitami na Slovensku a v USA, tiež množstvo návštev a edukačných pobytov slovenských lekárov v USA a amerických lekárov na Slovensku. Pracuje v Nemocnici Bory.
 Michaela Izakovičová - slovenská horolezkyňa, od roku 2015 je členkou Slovenského horolezeckého spolku JAMES, v roku 2023 sa 7-dňovým voľným prelezom cesty Golden Gate na masív El Capitan v Yosemitskom národnom parku v USA zaradila medzi svetovú horolezeckú špičku. 
 Michal Izakovič - slovenský automobilový pretekár, víťaz viacerých cien vo výkonovo najsilnejšej kategórii sériových vozidiel S3 (nad 2000 ccm), napr. na AutoSlalom Show 2020 na okruhu Kakucsring v Maďarsku získal 1. miesto v kategórii S3, rovnako aj na šampionáte AutoSlalom Show Cup 2021 v Trebaticiach; v sezóne 2022 získal titul vicemajstra triedy S3; na Autoslalom Show Cup 2024 sa dostal na pódium až 7x.
 Miroslav Izakovič - bol spoluzakladateľom, športovým riaditeľom a viceprezidentom Slovenského hnutia Špeciálnych olympiád /SHŠO/ v r. 1993 - 2001 a v r. 1994 sa stal priekopníkom unifikovaného futbalu Special Olympics International /SOI/ pre osoby s mentálnym postihnutím. Bol učiteľom telesnej výchovy na Súkromnej strednej odbornej škole GASMO a Súkromnej hotelovej akadémii GASMO v r. 2008 - 2013; bol organizátorom viacerých špeciálnych športových podujatí na Slovensku (halový futbal, basketbal, plávanie, skok do výšky, tenis a pod.) a trénerom mnohých mládežníckych klubov. Je držiteľom viacerých ocenení, napr. v r. 1996 bol ocenený za športové výsledky a reprezentáciu Slovenska na Úrade vlády SR; v r. 1997 dostal v Blue Mountain v Kanade ocenenie za humanitu a športovú aktivitu SHŠO od Eunice Kennedy Shrive - zakladateľky SOI a v r. 2019 dostal plaketu za spoluprácu so Špeciálnymi olympiádami Slovensko v Bratislave. Je tiež držiteľom Zlatej Janského plakety za 63 odberov krvi.
 Peter Izakovič (* 28. máj 1924, Zvončín† 23. január 1985, Zvončín)slovenský vynálezca kachlí (tzv. Peterky/Petrík), pracoval vo firme Kovosmalt v Trnave.
 Petra Eckerling (rod. Izakovičová) - slovenská juniorská reprezentantka v snoubordingu, sestra Michaely Izakovičovej. Reprezentovala Slovensko na juniorských majstrovstvách sveta v rokoch 2005 a 2006, kde skončila na 16., resp. 28. mieste. Dnes pracuje ako odborná lekárka pre ortopédiu a traumatológiu v nemeckom Magdeburgu. Z matkinej strany bol jej starým otcom Pavel Langer, vedec, odborník na patológiu endokrinného systému, dlhoročný riaditeľ Ústavu experimentálnej endokrinológie SAV.
 Rudolf Izakovič (* 31. január 1956, Zvončín† 20. júl 2016)odborník na šľachtenie kukurice, dlhé roky pracoval vo Výskumnom ústave kukurice v Trnave. Počas Oceňovania najvýznamnejších osobností TTSK dostal 5. októbra 2017 pamätnú medailu predsedu in memoriam za prínos v oblasti poľnohospodárstva a šľachtiteľstva.
 Štefan Izakovič (* 17. február 1934, Trnava† 26. november 2021, Bazilej, CH)slovenský architekt, od roku 1968 žil v Bazileji vo Švajčiarsku, kde bol aktívnym členom Planungsgruppe Gundeldingen (Plánovacia skupina Bazilejskej mestskej štvrte Gundeldingen). Pracoval pre viaceré miestne architektonické firmy, napr. Burckhardt und Partner, Diener & Diener a pod. Bol členom Spolku architektov Slovenska a podporoval vzájomné návštevy a študijné pobyty architektov medzi Bazilejom a Bratislavou. 
 Viliam Izakovič (* 24. jún 1925, Borová† 26. máj 1986, Bratislava)slovenský lekár, endokrinológ, genetik a pedagóg; zakladateľ lekárskej genetiky na Slovensku. Autor a spoluautor 14 knižných prác, napr. Cytogenetika v klinickej endokrinológii, O dedičnosti, Klinická endokrinológia a Patologická fyziológia, a vyše 150 odborných článkov v domácich a zahraničných časopisoch. Spoluzakladateľ a predseda Slovenskej spoločnosti lekárskej genetiky. Nositeľ mnohých ocenení, v roku 1991 sa stal profesorom in memoriam. Od roku 1990 sa každoročne usporadúva Izakovičov memoriál – celoslovenská genetická konferencia s medzinárodnou účasťou, od roku 1999 udeľuje Výbor Slovenskej spoločnosti lekárskej genetiky Pamätnú medailu Viliama Izakoviča.Izakovič, Viliam. In:  
 Zita Izakovičovábola riaditeľkou Ústavu krajinnej ekológie SAV, je delegátka Slovenska v EÚ, venuje sa ochrane a tvorbe životného prostredia na regionálnej aj medzinárodnej úrovni. Je členkou medzinárodných vedeckých organizácií Scientific Committee on Problems of the Environment a EuroMAB - Urban Forum International Association for Landscape Ecology. Získala viacero ocenení, napr. v roku 2001 - Cena SAV za popularizačnú činnosť, 2002 - Cena ministerstva životného prostredia za projekt Realizácia ekologickej siete pre vybrané modelové územia a integrovaný manažment využitia prírodných zdrojov, 2005 - Cena Akadémie vzdelávania, 2007 - Cena Literárneho fondu a Zlatý Kosák Agrokomplexu 2007 za Atlas reprezentatívnych geoekologických systémov Slovenska. Za prínos v prírodných vedách dostala čestnú plaketu SAV Dionýza Štúra, v roku 2012 jej bola udelená Cena Predsedu TTSK a v roku 2023 bola vymenovaná za profesorku v odbore ochrana a využívanie krajiny.

 Referencie 

Kategória:Šľachtické rody na Slovensku
Kategória:Šľachtické rody v Uhorsku
Kategória:Dlhá (okres Trnava)