Arrhéforia

Arrhéforia alebo Arrhétoforia () bola staroveká aténska slávnosť na počesť bohyne Athény Polias („Atény ochrankyne mesta“ ), oslavovaná v lete približne 3. dňa atického mesiaca skiroforión (pravdepodobnejšie v noci z 2. na 3. — samotný 3. deň mala Aténa narodeniny).

Aténsky sviatok Arrhéforia, s významom slova „(nosenie) toho, čo je zakázané“ a niekedy nazývaný aj Arrhétoforia, čo znamená „(nosenie) toho, čo je nevysloviteľné“, bol sviatok odvodený od slova arrhéforoi, názvu celoročnej kňazskej funkcie dvoch mladých dievčat. Tieto dievčatá, vybrané z prominentných aténskych rodín, vo veku sedem až dvanásť rokov, bývali v dome na Akropole. Počas roka sa starali o posvätný olivovník a tkali (spolu s ďalšími dievčatami) posvätný peplos pre mestskú sochu bohyne Atény Polias.

Ale keď sa blížil deň sviatku, podľa Pausania vykonali počas noci nasledujúci obrad:„ O jednej veci chcem napísať, ktorá vo mne vzbudila veľký údiv, málokomu však je známa. Neďaleko chrámu Athény zvanej Polias bývajú dve dievčatá, ktoré Aténčania nazývajú arrhéforoi. Tieto trávia nejakú dobu v blízkosti bohyne, ale keď nadíde chvíľa slávnosti, činia v noci toto: položia si na hlavu veci, ktoré im vydá Athénina kňažka, ale ako ona sama, ktorá tie veci vydáva, nevie, čo im dáva, tak i ony nosičky nemajú o tom potuchy. V meste je potom ohradený priestor neďaleko chrámu Afrodity v Záhradách a ňou vedie podzemná chodba; tadiaľ dievčatá zostupujú a tu taktiež odkladajú to, čo nesú, niečo iného potom, zahaleného, vznášajú zase von. Potom ich ihneď prepúšťajú a miesto nich odvádzajú na akropolu iné dievčatá.“

Počas tohto obradu dievčatá zišli cez podzemnú miestnosť do svätyne patriacej Afrodite nazývanej V záhradách, svätyne, ktorú sa archeológom podarilo identifikovať na severnom svahu Akropoly. Táto miestnosť viedla k prameňu, ku ktorému v trstinových košoch (kiσтαι) priniesli predmety, ktoré nesmeli vidieť.​ Späť priniesli ďalšie, ktoré podľa jedného zdroja mohli byť koláče v tvare hadov a falusov.  Potom, alebo možno v súvislosti s obradmi opísanými Pausaniom, arrhéforoi odložili svoje biele rúcha a vrátili svoje zlaté šperky bohyni, pretože ich povinnosti sa skončili (a iné boli na Akropolu privedené namiesto nich). Ďalší zdroj informácií poskytuje rozsiahla skupina votívnych nápisov z Akropole (cca 17 nápisov), pochádzajúcich od 3. stor. pred Kr. až po 2. stor. po Kr. objavených na podstavcoch malých sôch, z ktorých napr. jeden uvádza, že rodičia venovali sochu svojej dcéry Aténe Polias, keď bola v kňazskej funkcii errhéforos (θυγατέρα ἐρρηφορήσασαν ἀνέθεσαν).

Nemecký klasický filológ Walter Burkert vyslovil hypotézu, že s týmto obradom (sviatku Arrhéforie) by mohol súvisieť  mýtus o malom Erichthoniovi, kde sa uvádza, že tri mladé panny, dcéry Kekropsa prvého aténskeho kráľa, dostali do starostlivosti trstinovú truhlicu, ktorú mali zakázanú otvárať. Raz v noci však neposlúchli a v truhlici uvideli kráľovho malého syna Erichthonia s hadím chvostom namiesto nôh a veľkého hada, zmocnila sa ich taká hrôza, že sa vrhli z vrcholu Akropoly.

 Referencie a bibliografia 


Kategória:Starogrécke sviatky