Abbásovský kalifát

Abbásovský kalifát alebo Abbásovská ríša (arab.: الْخِلَافَة الْعَبَّاسِيَّة – al-Chiláfa al-ʿAbbasija) bol tretím kalifátom, ktorý nasledoval po islamskom prorokovi Mohamedovi. Bol založený dynastiou pochádzajúcou od Mohamedovho strýka, Abbása, po ktorom dynastia nesie svoje meno. Dynastia vládla ako kalifovia väčšinu kalifátu zo svojho hlavného mesta Bagdad v dnešnom Iraku, po tom, čo zvrhli Umajjovský kalifát v Abbásovskej revolúcii v roku 750. Abbásovská revolúcia mala svoj pôvod a prvé úspechy vo východnom regióne Chorasán, ďaleko od základní umajjovskej moci v Sýrii a Iraku.Bosworth, C. E. (1982). "ʿABBASID CALIPHATE". Encyclopædia Iranica, vol. I, Fasc. 1, pp. 89–95. Abbásovský kalifát najprv sústredil svoju vládu v Kúfe, v dnešnom Iraku, ale v roku 762 kalif Al-Mansúr založil mesto Bagdad poblíž starobylej metropoly Babylon a perzského mesta Ktésifón. Bagdad sa stal centrom vedy, kultúry a vynálezov v takzvanom zlatom veku islamu. Bolo to tiež v tomto období, keď dosiahla islamská produkcia rukopisov svoj vrchol. Medzi 8. a 10. storočím abbásovskí remeselníci priekopnícky a dokonale vypracovali techniky rukopisov, ktoré sa stali štandardmi praxe. Okrem toho bol kalifát takisto domovom niekoľkých kľúčových akademických inštitúcií, vrátane Domu múdrosti, ako aj mnohonárodnostným a mnohonáboženským prostredím, čo Bagdadu zabezpečilo medzinárodnú reputáciu ako „Centrum učenia“.

Obdobie Abbásov bolo charakterizované závislosťou na perzských byrokratoch, ako bola rodina Barmakidovcov, pri riadení území, ako aj rastúcim zapojením nemoslimov do ummy (moslimskej komunity). Perzské zvyky boli široko prijímané vládnucou elitou a začali sponzorovanie umelcov a učencov. Keďže veľká podpora pre Abbásovcov pochádzala od perzských konvertitov, bolo prirodzené, že Abbasovci prevzali veľkú časť perzskej tradície vládnutia. Napriek tejto počiatočnej spolupráci Abbásovci koncom 8. storočia odcudzili tak nemoslimských podporovateľov (mawali), ako aj perzských byrokratov.

Politická moc kalifov bola obmedzená so vzostupom iránskych Bújovcov a Seldžuckých Turkov, ktorí dobyli Bagdad v rokoch 945 a 1055. Napriek tomu, že nadvláda Abbásovcov nad rozsiahlym islamským impériom bolo postupne zredukované na ceremoniálnu náboženskú funkciu vo veľkej časti kalifátu, dynastia si udržala kontrolu nad svojím mezopotámskym územím počas vlády kalifa al-Muktafiho a rozšírila sa do Iránu počas vlády kalifa al-Nasira. Obdobie kultúrneho oživenia a rozkvetu Abbásovcov sa skončilo v roku 1258 dobytím Bagdadu Mongolmi pod vedením Hulagu Chána a popravou al-Musta'sima. Línia abbásovských vládcov a moslimská kultúra ako taká sa v roku 1261 presunuli do hlavného mesta mamlúckého sultanátu Káhiry. Hoci chýbala politická moc s výnimkou krátkeho obdobia kalifa al-Musta'sima z Káhiry, dynastia si naďalej nárokovola náboženskú autoritu až do roku 1517, niekoľko rokov po osmanskom dobytí Egypta, pričom posledným abbásovským kalifom bol al-Mutavakkil III.

 Referencie 

 Pozri aj 
 Abbásovci
 Abbásovská revolúcia

 Zdroj 

Kategória:Arabské dynastie
Kategória:Moslimské dynastie
Kategória:Zaniknuté štáty Ázie
Kategória:Zaniknuté štáty Európy
Kategória:Dejiny Ázie
Kategória:Dejiny Blízkeho východu
Kategória:Kalifát
Kategória:Zaniknuté monarchie