DR-Baureihe VT 2.09

DR-Baureihe VT 2.09 (od roku 1970: séria 171/172) sú nemecké železničné motorové vozne, určené pre prepravu cestujúcich (označovali sa aj ako železničné autobusy) Deutsche Reichsbahn, ktoré vyvinula VEB Waggonbau Bautzen a vyrábala tam a neskôr VEB Waggonbau Görlitz. Po prevzatí vozidiel spoločnosťou Deutsche Bahn AG boli premenované na rad 771/772.

 História 
Dôvod vzniku vozidla má príčinu v tom, že nemecká ríšska dráha hľadala spôsoby, ako zjednodušiť a štandardizovať rozmanitosť železničných vlakov na vedľajších tratiach a racionalizovať ich prevádzku. V roku 1955 bola VEB Waggonbau Bautzen poverená vývojom ľahkého železničného vozňa so spaľovacím motorom pre verejnú osobnú dopravu na použitie na vedľajších a hlavných ťahoch.

Už v roku 1957 bolo dokončené a testované vozidlo VT 2.09.001 a pridružený vozeň VB 2.07.501 z ľahkej ocele s označením „Model 1“. V tom čase bol pohon realizovaný importovanými komponentmi ako motor Büssing U10 s výkonom 95 kW/130 k a elektrická prevodovka 6E75S z továrne na prevodovky Zahnradfabrik Friedrichshafen. Nápravový reverzačný prevod GM130 dodala firma Gmeinder z Mosbachu (Baden).

„Model 2“, VT 2.09.002 s VB 2.07.502, bol dodaný v roku 1959. Vozidlo dostalo nový pohonný systém vyrobený priamo vo fabrike. Büssingov motor, ktorý bol na použitie na hlavných ťahoch trochu slabý, bol nahradený šesťvalcovým dieselovým motorom 6 KVD 18 HRW s výkonom 132 kW/180 k od VEB Motorenwerk Johannisthal, ktorý spája elektrickú prevodovku ESA86 od VEB Maschinen- und Zahnradwerk. Gotha/Thür cez kvapalinovú spojku KUM5. Ten istý výrobca dodal aj novú nápravu spätného chodu AWÜK 11,5.

Po rozsiahlom testovaní a modernizácii modelov odovzdal Waggonbau Bautzen v roku 1962 pilotné sériové vozidlá VT 2.09.003/VB 2.07.503 až VT 2.09.007/VB 2.07.507 Deutsche Reichsbahn. Dodávka prvej série sa začala v roku 1963 s VT 2.09.008–070 s pridruženými vozňami. V roku 1965 nasledovalo ďalších 16 motorových vozňov (VT 2.09.101-116) a prvýkrát namiesto jednoduchých vozňov pribudol v druhej sérii aj dlho očakávaný riadiaci železničný vozeň VS 2.08.101-116. To znamenalo, že na zmenu smeru jazdy v koncových bodoch trasy nebolo potrebné otáčanie rušňa. To skrátilo časy obratu a výrazne zjednodušilo prevádzku.

V rámci špecializácie výrobných závodov bola v roku 1968 vo VEB Waggonbau Görlitz vyrobená tretia a posledná séria so 73 vozňami a 72 riadiacimi vozňami. K tejto sérii boli priradené firemné čísla VT 2.09.201 až 273. Vo všeobecnosti bol ku všetkým sériám vždy dodávaný aj riadiaci vozeň patriaci k vozňu.

Podľa schémy série Deutsche Reichsbahn dostali všetky vozidlá spočiatku označenie VT 2.09 pre motorové vozne, VB 2.08 pre vozne pre cestujúcich a VS 2.07 pre riadiace vozne. Zavedením systému číslovania v súlade s IT a UIC od 1. júla 1970 došlo k preradeniu na rady 171.0 (koľajový vozeň), 171.8 (sajdkár) a 171.7 (riadiaci vozeň) a vozidlá poslednej série na 172.0–. 1 (motorový vozeň) a 172,7 (riadiaci vozeň). Keď bola 1. januára 1992 založená spoločnosť Deutsche Bahn AG, musel byť prijatý plán číslovania Deutsche Bundesbahn a železničné vozne sa teraz označovali ako série 771 a 772 a riadiace vozne ako série 971 a 972. Nie je známe ako sa do nového spôsobu číslovania pridali existujúce postranné vozíky.

 Prezývky 
Motorové vozne rýchlo dostali názov Ferkeltaxe (taxík pre prasiatka) a železničné vozne boli známe aj ako Blutblase (krvavá bublina), Sandmännchenzug alebo Sova . Prvý termín " Ferkeltaxe (taxík pre prasiatka)" vraj pochádza z toho, že vozidlo často jazdilo na vidieku, kde ho obyvateľstvo využívalo aj na prepravu drobného dobytka, hydiny, či dokonca prasiec.

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Webová stránka Nemeckých železníc
 Webová stránka ZF Friedrichshafen

Kategória:Motorové vozne