Sforzovci

Sforzovci boli popredným románskym rodom v renesančnom Taliansku. Ich vzostup sa začal získaním Milánskeho vojvodstva, po vymretí rodu Viscontiovcov v polovici 15. storočia a skončil smrťou posledného člena hlavnej vetvy rodu, Francesca II. Sforzu, v roku 1535. 

 História 
Rod založil Giacomo Attendolo (13691424), narodený v Cotignole pri Ravenne.

Tento kondotiér pochádzal z regiónu Emilia-Romagna a slúžil neapolským kráľom z Kapetovsko-anjouovskej dynastie. Kondotiér Alberico da Barbiano mu dal prezývku "Sforza", čo vo francúzštine znamená "Silný", pretože bol mužom nadaným v boji. Keď zomrel, Joanna II. neapolská chcela, aby jeho prezývka bola naďalej používaná aj pre jeho pokolenie.

Bol najznámejším z dynastie kondotiérov.

 Erb a znak 
Raný erb Sforzovcov bol, ako to v stredoveku často bývalo, tzv. hovoriacim erbom. Na erbe je vyobrazený zlatý lev, držiaci zlatú olistenú dulu s azúrovým pozadím. Dula (v dialekte Romagna cotogno) bola odkazom na rodné mesto rodiny (Cotignola). Lev bol daný cisárom Robertom z Wittelsbachu v roku 1401.

Erb bol doplnený erbom, ktorý pripomínal epizódu zo života Francesca Sforzu, počas ktorej dostal od markíza z Ferrary jeden zo svojich prsteňov zdobených veľkým diamantom. Erb predstavoval bustu draka s hlavou starca, ktorý rukami drží diamantový prsteň, pričom jeho krídla sú zaťažené zlatými prsteňmi.

Milánska vetva prijala nový erb v rôznych podobách: štvrtený, čiastočne sfarbený, s cisárskymi prvkami, atď., aby tak preukázala svoju príslušnosť k Viscontiovcom, ktorí mali v rukách milánske panstvo pred Sforzovcami. Vo všeobecnosti prevzal mnohé prvky znaku Viscontiovcov, ako napríklad hrdličku, horiace slnko, súkno atď. Neskôr Sforzovci tento znak doplnili, najmä o ohnivé fľaše s vedrami vody.

 Vetvy rodu 
Giacomo Muzio Attendolo mal mnoho legitímnych aj nelegitímnych detí, ktoré zdedili jeho dedičstvo. Osobitne vynikli traja z nich, z ktorých každý založil jednu z hlavných vetiev rodu:

 Bosio zdedil rodinné panstvo Cotignola a niekoľko ďalších lén po svojej prvej manželke Antónii Salimbeni. Stal sa tiež prvým grófom Santa Fiora z rodu Sforzovcov, keď sa v roku 1439 oženil s Cecíliou Aldobrandeschi, dedičkou tohto grófstva.
 Francesco, nemanželský syn z jeho vzťahu s Luciou Terzaniovou, sa stal milánskym vojvodom v roku 1450, po svadbe s Blanche Mariou Viscontiovou v roku 1441nemanželskou dcérou a jedinou dedičkou Filipa Márie Viscontiho.
 Alessandro, Francescov mladší brat, sa v roku 1444 stal pánom mesta Pesaro po tom, ako ho kúpil od Galeazza Malatestu.

 Grófi zo Santa Fiora 
Bola najstaršou legitímnou vetvou, hoci nie najmocnejšou. Svoje 'apogeum' dosiahla v 16. storočí, keď sa spojila s rodinou pápeža Pavla III. V tom čase do nej patrili traja kardináli: Guido Ascanio, Francesco a Federico (v nasledujúcom storočí), ako aj rytier Zlatého rúna Sforza Sforza. V 17. storočí pod tlakom mocných grófskych susedov, Mediciovcov, táto vetva upadla.

Medzi významné osoby z vetvy patria napríklad:

 Bosio I. (14101476), gróf zo Santa Fiora, gróf z Cotignola, pán z Castell'Arquato
 Bosio II. zo Santa Fiory, gróf zo Santa Fiora
 Sforza z Castell'Arquata, (15201575), markíz z Castell'Arquata, rytier Rádu zlatého rúna (1556)

 Vojvodovia zo Segni 
Táto vetva vojvodov zo Santa Fiora nesie meno Sforza-Cesarini od svadby Federika Sforzu (16511712) a Livie Cesarini (zomrela 1712). Táto vetva existuje aj v 21. storočí.

 Milánski vojvodovia 
náhľad|Ludovico Sforza
náhľad|Erb Maximiliána, Ľudovíta a Beatrice a Františka II Sforzu od Leonarda da Vinciho.

Nemanželský syn Muzia Attendola, Francesco Sforza (14011466), ktorý sa oženil s Blankou Máriou Viscontiovou, jedinou potomkyňou milánskeho vojvodu Filipa Maria Viscontiho, prevzal po jeho smrti a zániku Ambrózskej republiky (14471450) titul milánskeho vojvodu.

 František I. (14501466)

Ludovico Sforza (14521508), Ludovico il Moro, známy tým, že vzal do svojich služieb Leonarda da Vinciho, bol v roku 1500 porazený francúzskym vojskom Ľudovíta XII.

Po tom, ako boli Francúzi odrazení cisárskymi vojskami a Švajčiarmi, sa Maximilián Sforza, Ľudovikov syn, stal milánskym vojvodom. Ním zostal do návratu Francúzov a František I. ho neskôr uväznil.

Následná smrť Františka II. bez dediča viedla k návratu léna jeho vazalovi, cisárovi Karolovi V. Ten ho v roku 1540 prenechal svojmu vlastnému synovi, čím sa Miláno dostalo pod španielsku korunu.

 Vladári z Pesara 
Medzi významné osoby z vetvy patrí napríklad:

 Alessandro Sforza (14091473), ďalší nemanželský syn Giacoma Attendola (známy ako Muzio Sforza) a mladší brat Francesca. Bol prvým vládcom mesta Pesaro.

Rodina sa pripojila k rodu Borgiovcov dohodnutým sobášom Lucrezie Borgiovej (14801519) s Giovannim Sforzom (nemanželským synom Costanza I. Sforzu).

 Pozri aj 
 Gróf Carlo Sforza, vedúca morálna osobnosť talianskeho odporu proti fašizmu
 Ciriaco Sforza, švajčiarsky futbalista

 Zdroj 

Kategória:Priezviská talianskeho pôvodu
Kategória:Šľachtické rody v Taliansku