Heraklov štít

Heraklov štít () je archaická grécka epická báseň, ktorá bola v staroveku pripisovaná Hésiodovi. Predmetom básne je výprava Hérakla a Iolaa proti Kyknovi, synovi Área, ktorý vyzval Hérakla na súboj, keď Héraklés prechádzal Tesáliou.

Predpokladá sa, že tento epos by mohol odrážať protitesálske nálady po prvej svätej vojne (595 - 585 pred Kr.): v epose je tesálsky hrdina, ktorý zasahuje do fokidskej svätyne, zabitý bójskym hrdinom (Héraklom), ktorého smrteľný otec Amfitryón mal za spojencov Lokrijcov a Fokidov. Išlo o pastiš, ktorý sa spieval na boeótskom festivale uprostred leta v najhorúcejšom „čase psej hviezdy" Sirios.L.H.Jeferry (1976). The Archaic Greece. The Greek city states. 700-500 B.C., S.74

Na úvod bolo vybratých päťdesiatšesť riadkov z Hesiodovho Katalógu žien. Kritik z prelomu 3. a 2. storočia pred Kr. Aristofanes Byzantský, ktorý považoval Katalóg za Hésiodovo dielo, si všimol výpožičku, ktorá ho viedla k podozreniu, že Štít je falošný.R. Janko. The Shield of Heracles and the Legend of Cycnus. The Classical Quarterly, New Series, 36.1 (1986:38–59), S. 39.

Porovnaj Vergiliov „Aeneov štít" (Aeneida viii.617-731) a oveľa stručnejší opis Kreneovho štítu v Thebaide ix.332-338. Marcus Mettius Epaphroditus napísal komentár k tomuto dielu v 1. storočí.

 Popis štítu 
Báseň vychádza z rozsiahleho opisu Achillovho štítu v Iliade xviii, z ktorého priamo preberá text len so zámenou jedného slova:
gréckyv prekladeἐν δ' Ἔρις, ἐν δὲ Κυδοιμὸς ἐθύνεον, ἐν δ' ὀλοὴ Κὴρ
ἄλλον ζωὸν ἔχουσα νεούτατον, ἄλλον ἄουτον,

ἄλλον τεθνηῶτα κατὰ μόθον ἕλκε ποδοῖιν·

εἷμα δ' ἔχ' ἀμφ' ὤμοισι δαφοινεὸν αἵματι φωτῶν,Naň sa vrhol boj, naň sa vrhol ruch, naň sa vrhla zlovestná smrť,
držiac jedného čerstvo raneného, druhého nezraneného,

iného za nohu mŕtveho ťahal bitkou:

na pleciach mal odev červený od ľudských krví.
-Štít 156-9

Iliada poskytuje dostatok podrobností, aby poslucháči mohli obdivovať Hefaistovu prácu. V Héraklovom štíte sa opisy používajú vo väčšej miere:
Celý okrúhly štít „sa leskol smaltom, bielou slonovinou a elektrom a žiaril lesklým zlatom; boli na ňom nakreslené zóny cyanusu". Cyanus označuje modrú nízko vypálenú sklenenú pastu alebo smalt. V strede bola maska Strachu (Fobos) s gániacimi očami a zubami Gorgóny. Hoci na Achillovom štíte nie je nič, čo by mohlo narušiť jeho funkciu, Héraklov štít je prehliadkou vysokého reliéfu: na vinici sa „chveje lístie a koly zo striebra" a hadie hlavy „by vycerili zuby, keď bojoval Amfitryonov syn" a vo vinete oceánu sa „chveli ryby z bronzu". Čo sa týka „jazdca Persea: jeho nohy sa nedotýkali štítu, a predsa neboli od neho ďaleko - veľmi podivuhodná poznámka, keďže sa nikde neopieral; veď tak ho slávny Chromý zhotovil zo zlata svojimi rukami".

Zdá sa, že extravagantný opis podnietil rapsódov, aby prispeli svojimi interpoláciami, ktoré boli identifikované a rozobrané moderným bádaním.C.F. Russo, Hesiodi Scutum, rev. ed. (Florence) 1965; Friedrich Solmsen, Hesiodi Theogonia, Opera et Dies, Scutum (Oxford) 1970. "Nepochybne, na niektorých miestach sú do textu zakomponované epické dvojveršia," konštatuje Richard Janko (Janko 1986:39). Niektoré prirovnania môžu pozornému poslucháčovi pripadať nešťastné, ako napríklad kontrast žiarenia so zúrivým konaním v „zúrivo hľadel, ako lev, ktorý prišiel k telu a plný chuti trhá kožu svojimi silnými pazúrmi...".

 Prijatie 
Popularitu Heraklovho štítu v Aténach 6. storočia pred Kr. možno posúdiť na základe prípadov, keď H. A. Shapiro zistil jeho prítomnosť v attickej vázovej maľbe v období medzi rokmi 565 a 480 pred Kr.H. Shapiro, Herakles and Kyknos, American Journal of Archaeology 88 (1984:523–39), autor poznamenáva, že bolo identifikovaných viac ako 100 zachovaných zobrazení Heraklovho boja s Kyknosom, ktorý je opísaný v Heraklovom štíte, pričom frekvencia zobrazovania sa po roku 500 pred Kr. znížila. Eufroniov kalyx-kratér zobrazujúci menšiu epizódu Heraklovho boja s tesálskym zbojníkom Kyknosom podnietil Shapira k skúmaniu tvorivého prepracovania mýtu medzi attickými maliarmi váz, ktorí vychádzali pri zobrazovaní Heraklovho štítu z literárnej predlohy. Pravdepodobnosť ústneho aj literárneho prenosu v tom istom čase zaznamenal Janko (1986:40).

 História textu 
Heraklov štít bol prvýkrát vytlačený spolu s kompletným Hésiodovým dielom Aldom Manutiom v Benátkach v roku 1495; text pochádza z byzantských rukopisov. V novoveku ponúklo časti textu niekoľko papyrov, najmä papyrus z 1. storočia v Berlíne (Berlin Papyri, 9774), papyrus z 2. storočia z Oxyrhynchu (Oxyrhynchus Papyri 689) a Rainerov papyrus zo 4. storočia (L.P. 21-29) vo Viedni. Existuje množstvo textov z 12. až 15. storočia.

 Referencie 

 Literatúra 
 The Shield of Heracles : e-text (anglický preklad Hugh G. Evelyn-White, 1914).
 Lattimore, Richmond, Hesiod: Diela a dni, Theogónia a Heraklov štít (Ann Arbor) 1970.
 Lynn-George, J.M. (1978), The Relationship of Σ 535–540 and Scutum 156–160 Re-examined, Hermes, 106 (3): 396–405, JSTOR 4476070.
 Athanassakis, Apostolos. Hesiodos: Theogónia, diela a dni a Heraklov štít (1983) Preklad, úvod a komentár.
 Janko, Richard „Heraklov štít a legenda o Cycnovi“ Nová séria klasického štvrťročníka, 36 .1 (1986), s. 38–59. Bibliografia genézy Heraklovho štítu s. 38 poznámka 1.
 Chiarini, Sara. L'archeologia dello Scutum Herculis. Rím: 2012.

 Externé odkazy 
 The Shield of Heracles public domain audiokniha na LibriVox

 Zdroj 

Kategória:Básne