Epyllion

Epyllion (od  = malý epos) je krátky epický veršovaný útvar písaný hexametrom. Obľúbený bol v helenistickom období, približne od roku 300 pred Kr. (od Theokrita).

V staroveku neexistoval žiadny špecifický všeobecný názov pre malú epickú poéziu. Bola písaná v gréčtine a latinčine ako hexametrová báseň a mala typickú mimézu (μίμησις) zaoberajúcu sa predovšetkým emocionálnymi a osobnými témami ako láska a priateľstvo (obvykle o živote héroa alebo heroiny). Až od 18. storočia sa termín „epyllion“ (τὸ ἐπύλλιον) ustálil ako deminutívum slova „epos“ v snahe dosiahnuť väčšiu žánrovú diferenciáciu.

Epyllion sa od eposu líši menším počtom veršov (o niekoľkých sto hexametroch). Uvádzaný počet hexametrických veršov, t. j. kedy sa už môže hovoriť o „malom epose“, sa líši (okolo 2001000 veršov).   

Britský akademik Oliver Lyne opisuje epyllion ako krátky, vysoko prepracovaný epos, ktorý sa viac-menej ostentatívne dištancuje od tradičných eposov, sústreďujúc sa na príhody o hrdinoch alebo hrdinkách, alebo na iné nekonvenčné témy, využívajúc naratívnu techniku, ktorá je často zámerne individuálna a selektívna, a predsa si do značnej miery zachováva epický jazyk, meter a štýl. 

Najznámejšími gréckymi autormi epyllií boli Theokritos, Kallimachos a Moschos, u Rimanov Catullus (píše napr. o manželstve Pelea a Thetis v 408 hexametroch, kompozične má báseň veľmi blízko k eposu.) alebo Vergílius (známy je jeho epyllion de CuliceO komárovi). Epyllion je známy aj v rano-novovekej literatúre (napr. Thomas Lodge: Scillaes metamorphosis, 1589; Francis Beaumont: Salmacis and Hermaphroditus, 1602 a i.)

 Referencie 

Kategória:Literárne pojmy
Kategória:Kultúra v starovekom Grécku