Sedem anglosaských kráľovstiev

Sedem anglosaských kráľovstiev alebo Heptarchia je pojem používaný pre označenie ranno stredovekých anglosaských kráľovstiev na juhu, východe a v centre Británie na konci staroveku a na začiatku stredoveku do zjednotenia Anglicka (Škótsko a Wales boli v tej dobe tak isto rozdelené do niekoľkých kráľovstiev). Prvé použitie tohto termínu spadá do obdobia 12. storočia. Označuje približne obdobie od roku 500 do roku 850, teda dobu nasledujúcej po odchode rímskych légií až do zjednotenia Anglicka wessexským kráľom Ecgberhtom. Pojem heptarchia odkazuje na existenciu siedmich kráľovstiev, ktoré boli základom zjednoteného anglického kráľovstva:

 Zoznam anglosaských kráľovstiev 
 22px Wessex – tj. kráľovstvo Západných Sasov
 Sussex – tj. kráľovstvo Južných Sasov
 Northumbria
 Mercia
 Essex – tj. kráľovstvo Východných Sasov
 Východné Anglicko () – tj. kráľovstvo Východných Anglov
 Kent
Ostatné anglosaské kráľovstva neradiace sa k heptarchii:
 Hwicce
 Lindsey – drobné anglosaské kráľovstvo

 Rozsah 
V rôznych etapách tohto obdobia jednotliví vládcovia Northumbrie, Mercie a Wessexu ovládli väčšiu časť Anglicka a môžu sa tak považovať za významnejších, ale aj v týchto prípadoch sa dá povedať o jednotlivých oddelených kráľovstvách. Posledné výskumy ukazujú, že niektoré tieto kráľovstvá (napríklad Essex a Sussex) svojim významom nedosahovali takú dôležitosť ako ostatné kráľovstvá. Popri týchto siedmich kráľovstvách ďalej existovalo niekoľko ďalších dôležitých politických centier, ktorých vplyv bol porovnateľný s niektorými so siedmich kráľovstiev. Jednalo sa o kráľovstvá (alebo ich časti) – Bernicia a Deira v Northumbrii, Lindsey v oblasti súčasného grófstva Lincolnshire, Hwicce na juhozápadě Midlands, Magonsete v Mercii, Whitwara na ostrove Wight, Stredné Anglicko – skupina kmeňov usídlených v okolí súčasného grófstva Leicestershire, Hestingas v okolí Hastingsu a Gewisse v súčasnom grófstve Hampshire.

 Koniec siedmich kráľovstiev 
náhľad|upright|vľavo|Británia okolo roku 878, Danelaw zlatou farbou 
Koniec koexistencie siedmich kráľovstiev bol postupným procesom. Nájazdy vikingov v 9. storočí viedli k vytvoreniu nimi kontrolovanej oblasti v okolí Yorku a neskôr k rozšíreniu ich panstiev na území označovanom ako Danelaw (územie, kde platili dánske zákony – oblasť v strede a na východe Anglicka). Potreba zjednotenia proti spoločnému nepriateľovi viedli k tomu, že wessexský kráľ Alfréd Veľký bojoval proti Dánom v 9. storočí ako vodca Anglosasov. Jeho následníci vo Wessexe (hlavne Æthelstan) posilňovali zjednotený anglosaský štát, až sa pôvodné rozdelenie na jednotlivé kráľovstva stalo nevýznamné.

 Sedem kráľovstiev v neskoršej heraldike 
V 13. storočí prisúdili anglickí heraldici anglosaským kráľovstvám fiktívne erby, niektoré na základe chabého popisu, napríklad v diele Církevné dejiny národa Anglov je zmienka o zlato-purpurovej zástave vyvesenej nad hrobom Oswalda Northumbrijského, podľa ktorej bol vytvorený pruhovaný erb.

 Zdroj 

Kategória:Dejiny anglosaského Anglicka
Kategória:Dejiny Anglicka