Rakúsko-turecká vojna v rokoch 1716 až 1718

Rakúsko-turecká vojna v rokoch 1716 až 1718 (iné názvy: turecko-rakúska [alebo habsbursko-osmanská alebo osmansko-habsburská alebo turecká] vojna v rokoch 1716 a 1718, šiesta [alebo prvá alebo tretia] rakúsko-turecká [alebo turecko-rakúska vojna alebo hasbursko-osmanská vojna alebo osmansko-habsburská alebo turecká] vojna) bola vojna vedená medzi habsburskou monarchiou a Osmanskou ríšou. Karlovský mier z roku 1699 nebol pre Osmanskú ríšu prijateľnou trvalou dohodou. Dvanásť rokov po Karlovskom mieri začala dlhodobá perspektíva pomsty za porážku v bitke pri Viedni v roku 1683. Najprv armáda tureckého veľkovezíra Baltaciho Mehmeda porazila ruskú armádu Petra Veľkého v rusko-tureckej vojne (1710 – 1711). Potom, počas osmansko-benátskej vojny (1714 – 1718), osmanský veľkovezír Damat Ali znovu dobyl Moreu od Benátčanov. Rakúšania ako garant Karlovského mieru ohrozili Osmanskú ríšu, čím jej Osmania v apríli 1716 vyhlásili vojnu. 

V roku 1716 princ Eugen Savojský porazil Turkov v bitke pri Petrovaradíne. Banát a jeho hlavné mesto Temešvár dobyl princ Eugen v októbri 1716. Nasledujúci rok, keď Rakúšania dobyli Belehrad, sa Turci snažili o mier a 21. júla 1718 bol podpísaný Požarevacký mier. 

Habsburgovci získali kontrolu nad Belehradom, Temešvárom (posledná osmanská pevnosť v Maďarsku), oblasťou Banát a časťami severného Srbska. Valašsko (autonómny osmanský vazal) pričlenilo Olténiu (Malé Valašsko) habsburskej monarchii. Turci si udržali kontrolu iba nad územím južne od rieky Dunaj. Pakt stanovil, že Benátky odovzdajú Moreu Osmanom, ale ponechali si Iónske ostrovy a dosiahol zisky v Dalmácii.

 Zdroj 

Kategória:Osmansko-habsburské vojny
Kategória:Vojny 18. storočia
Kategória:Vojny Uhorska
Kategória:Vojny Osmanskej ríše