Pluk Azov

upozornenie: zdroje, uvedené pod textom sú nie všetky dôveryhodné a niektoré sú vyložená ruská propaganda:

Relevantné a dôveryhodné: BBC, ČRo, AP, TASR, OSN, TREND, Aktuality, RTVS. Ostražité čítanie: Meduza, Kyiv Post, armyweb, Denník N (pri interpretáciách). Propaganda/dezinformácie: TASS, ruský súd, „War crimes report“ od ruského think-tanku. 

Samostatná jednotka špeciálneho určenia Azov (), tiež známy ako Pluk Azov () je jednotka Národnej gardy Ukrajiny. Pôvodne mala základňu v Mariupole pri pobreží Azovského mora. Pluk, predtým aj prápor sa zapojil do bojov počas rusko-ukrajinskej vojny.

Jednotka je považovaná za kontroverznú, nakoľko viacerí jej príslušníci a jej prvý veliteľ Andrij Bileckyj mali jednoznačne neonacistické pozadie a názory.  Ruský najvyšší súd od augusta 2022 považuje túto jednotku za teroristickú organizáciu.

 História 

 Vznik jednotky a boje o Mariupoľ (2014)

Pluk Azov bol založený v máji 2014 v meste Berďansk ako dobrovoľnícka polovojenská jednotka pod velením Andreja Belitského, pod názvom prápor Azov. Andrij Bileckyj bol už v skoršom období známy svojimi neonacistickými názormi. V začiatkoch hľadal veliteľ Andrij Bileckyj finančnú a politickú pomoc, tú od samého začiatku dostával od ministra vnútra Arsena Avakova. Ten prijal prápor Azov do štruktúr ministerstva vnútra a spolu s vtedajším poslancom Antonom Geraščenkom pomohol Belickému a jeho vojakom nájsť vhodnú základňu pre ich budúce pôsobenie.
vľavo|náhľad|Andrij Bileckyj počas interview.

Príslušníkmi pluku boli od začiatku viacerí príslušníci krajnej pravice. V znaku pluku sa dodnes nachádza germánsky a nacistický symbol Wolfangel. V jednotke od počiatsku slúžili viacerí neonacisti. Ich počet nikdy nepresiahol 10 - 20 %. Ukrajinské orgány však po reorganizácii príslušníkov jednotky podrobili previerkám a väčšinu z nich z jednotky prepustili. V jednotke neskôr slúžili osoby rôznych ukrajinských etník. 

Od samého počiatku bola jednotka tažko skúšaná, napríklad v prvej polovici roka 2014, kedy sa zapojila do prvej bitky o Mariupoľ ako súčasť protiofenzívy, ktorej cieľom bolo vyčistiť mesto od separatistov Doneckej ľudovej republiky. 13. júna spolu s práporom Dnipro-1 a ukrajinskou armádou znova obsadili kľúčovú infraštruktúru, ktorá bola pod kontrolou separatistov a front zatlačili za Mariupoľ.

náhľad|Andrij Bileckyj vedie hliadku blízko Mariupoľu (2014).
V bojoch o Novoazovsk z 25. do 28. augusta 2014 bol prápor Azov spolu s ukrajinskými silami vytlačený z tohto mesta presilou separatistov a ruských síl. Jednotka bola preto nútená stiahnuť sa späť do Mariupoľa. Na základe tohto úspechu separatisti začali s druhou ofenzívou na Mariupoľ. V prvých dňoch septembra 2014 Azov bojoval počas druhej Bitky o Mariupoľ, keď sa separatisti prebojovali hlbšie k mestu. V noci 4. septembra prešli vojaci Azova do protiofenzívy a vytlačili separatistov do vzdialenosti až 20 kilometrov východne za mesto.

Neskôr, v septembri 2014, bol Azov reorganizovaný z práporu na pluk. V októbri jednotku opustil veliteľ Andrij Bileckyj. 31. októbra 2014 bol zástupca veliteľa Vadym Trojan menovaný šéfom polície Kyjevskej oblasti.  11. novembra 2014 bol Azov oficiálne začlenený do štruktúry Národnej gardy Ukrajiny.

Bitka o Šyrokyne (2015)

Začiatkom roka 2015 sa Mariupoľ často dostával pod paľbu zo strany separatistov. 24. januára 2015 sa Mariupoľ ocitol pod raketovou paľbou separatistov, pri ktorej prišlo o život 29 civilistov a viac ako 90 bolo zranených. Separatisti útočili na strategické ciele z blízkej dediny Šyrokyne, 11 km od Mariupoľa. Počet separatistických jednotiek v Šyrokyne narastal, čo zväčšovalo na strane Azova strach z možnej tretej ofenzívy na Mariupoľ. 

náhľad|Príslušníci Azova pri bitke o Šyrokyne (2015).

Vo februári 2015 ukrajinské sily prerazili frontovú líniu a pluk Azov následne obsadil Šyrokyne, Pavlopil a Kominternove. Následne Ukrajinské sily začali postupovať na Novoazovsk. Pri bojoch o Novoazovsk sa separatisti za pomoci delostreleckej paľby a ťažkej techniky spôsobili ukrajinským silám vrátane Azova ťažké straty. Po týchto urputných stratách boli nútení stiahnuť sa späť k Šyrokyne. Napriek stratám, ukrajinská ofenzíva vytlačila delostrelectvo separatistov z dostrelu Mariupoľu. 12. februára 2015 bola podpísaná Druhá minská dohoda. Vypätá situácia v Šyrokyne utíchla a obidve strany si vybudovali zákopy. Napriek prímeriu sa Azov a separatisti medzi sebou niekoľko týždňov ostreľovali. Pri týchto šarvátkach bola dedina Šyrokyne celkom zničená.

1. júla 2015 sa separatisti stiahli zo Šyrokyne. Líder separatistov Denis Pušilin to odôvodnil ako akt dobrej vôle a dodržiavanie Druhej minskej dohody. Líder Azovu Andrij Bileckyj tento ústup odôvodnil ťažkými stratami separatistov a ich ďalšou neschopnosťou udržať pozície. 

Dňa 29. júla 2015 bojovníci pluku Azov spolu s práporom Donbas, ktorý sa nachádzal v Šyrokyne, boli stiahnutéí z frontu a nahradené jednotkami ukrajinskej námornej pechoty. Neskôr v auguste 2015 ukrajinská vláda stiahla všetky dobrovoľnícke prápory vrátane Azova z frontových línii okolo Mariupoľa a nahradila ich regulárnymi jednotkami ukrajinskej armády.

 2016-2019 
V roku 2016 bolo pridelených 300 vojakov a ľahké obrnené vozidla Azova na ochranu mesta Odesa. V roku 2016 sa časť pluku Azov zapojila do ochrany pozícií v Záporoží.

V noci 29. augusta bojovníci Azova zlikvidovali záškodnícku jednotku tajnej služby separatistov v bojoch o Svitodarsk. Počas roka 2018 došlo v oblastiach, v ktorých prebiehali aktivity Azovu, na východe Ukrajiny k údajnému vraždeniu a mučeniu civilistov. Správa o mučení civilistov je publikovaná organizáciou „The Foundation for the Study of Democracy“, vedenou Maximom Grigorievom, známym prokremeľským aktivistom, ktorý je spájaný s ruskými propagandistickými aktivitami. Organizácie, ktoré sa na správe podieľali (napr. Russian Peace Foundation), majú silné väzby na ruské štátne orgány. OSCE (Organizácia pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe) sa od týchto „NGO reportov“ dištancovala a neuznáva ich ako oficiálne stanovisko.) Správa je jednostranná, všetci mučení sú separatisti, alebo silne prorusky orientovaní. Táto správa je považovaná za ruskú propagandu.

 2022 
Začiatkom roku 2022 mal pluk Azov asi 900 príslušníkov. Po ruskej invázii na Ukrajinu v roku 2022 bola jednotka nasadená spolu s inými ukrajinskými jednotkami pri obrane Mariupoľa, kde bola prakticky celá zničená. Niekoľko stoviek preživších príslušníkov jednotky sa vzdalo ruským jednotkám v oceliarňach Azovstaľ.

Koncom septembra 2022 boli pri výmene zajatcov medzi Ruskom a Ukrajinou prepustení viacerí príslušníci pluku Azov, vrátane veliteľa pplk. Prokopenka a jeho zástupcu kpt. Palamara.

 Velitelia 
 Andryj Bileckyj (2014)
 Ihor Mosijčuk (2014 – 2016)
 Maksym Žorin (2016 – 2017)
 Denys Prokopenko (2017 – 2022)

 Slováci v pluku Azov 
V 2015 bojovali za pluk Azov aj dvaja Slováci. Minimálne jeden z týchto Slovákov, známy pod menom Thomas, sa zapojil aj do bojov o Šyrokyne.

 Vojnové zločiny 
Príslušníci jednotky sú spolu s osobami iných ukrajinských jednotiek a štátnych úradov obviňovaní Vysokým komisárom OSN pre ľudské práva, že počas vojenských operácií na Donbase v rokoch 2014 až 2015 porušoval ľudské práva viacerých zadržaných osôb.

Ruskou propagandou a viacerými inými kritikmi je jednotka označovaná ako neonacistická a jej príslušníci zodpovední za vojnové zločiny. Ruský najvyšší súd od augusta 2022 považuje túto jednotku za teroristickú organizáciu. Ruskí predstavitelia viackrát vyhlásili, že jej príslušníkov budú stíhať za údajné vojnové zločiny, alebo ich dokonca na mieste popravia. Napriek tomu boli viacerí príslušníci jednotky, vrátane jej posledného veliteľa vymenení v septembri 2022 za ruských zajatcov.

Referencie

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
Pluk Azov: https://azov.org.ua/ - Oficiálna stránka pluku Azov

Kategória:Ukrajinské vojenské jednotky