Travis Roy

Travis Matthew Roy (* 17. apríl 1975, Yarmouth, Maine, USA – † 29. október 2020, Burlington, Vermont, USA) bol americký hokejový útočník, spisovateľ a filantrop. Bol hráčom Boston University, ale už vo svojom prvom zápase, po jedenástich sekundách strávených na ľade, narazil hlavou do mantinelu a zostal od krku nižšie ochrnutý.

Po náročnej rekonvalescencií založil nadáciu zameranú na pomoc ľuďom s poranením miechy, časť výťažku putuje aj na výskum zranení miechy. K máju 2021 nadácia vyzbierala vyše 4,5 milióna amerických dolárov.

 Hokejová kariéra a zranenie 
S hokejom začínal v rodnom Maine, ale neskôr sa presťahoval do štátu Massachusetts, aby sa mohol v športe rozvíjať. V hokejovej akadémií sa zaradil medzi najtalentovanejších mladých hráčov a viacero univerzít mu ponúklo športové štipendium. Vybral si Boston University, ktorá patrila medzi vysoké školy s najrozvinutejším hokejovým programom v Spojených štátoch. Rok pred Royovým príchodom vyhral jej hokejový tím celoštátny titul. V tíme pôsobili aj budúci významní hráči NHL Mike Grier, Jay Pandolfo alebo Chris Drury.

Roy zanechal veľmi dobrý prvý dojem na tréningoch a bol jedným z iba niekoľkých prvákov, ktorých zapísali súpisku pred otváracím zápasom sezóny. Boston University hostili University of North Dakota. Roy sa prvýkrát dostal na ľad v tretej minúte zápasu. Puk sa ocitol za bránou Severnej Dakoty, kam za ním Roy vykorčuľoval stíhaný protihráčovým obrancom. Avšak vo vysokej rýchlosti stratil stabilitu a vrazil hlavou do mantinelu.

Na ľade zostal zostal nehybne ležať. Keď sa prebral z bezvedomia, sťažoval sa, že si necíti nohy. Ochrnul od krku nižšie a do konca života bol odkázaný na invalidný vozík. Napriek tomu sa po náročnej rekonvalescencií vrátil k štúdiu na univerzite, kde promoval v roku 2000.

 Život po zranení 
V roku 1998 napísal autobiografiu. Knihe dal názov Eleven Seconds (Jedenásť sekúnd); presne toľko sekúnd stihol odohrať v univerzitnej lige. V knihe píše o hokejovej kariére, ako aj o živote po zranení. V tom období sa Roy natrvalo usadil v Bostone, pretože metropola mu umožňovala viesť samostatnejší život ako rodné mestečko.

Za jeho boj s osudom sa mu dostalo niekoľkých významných pôct v hokejovom prostredí. Jeho číslo 24 slávnostne vyvesila Boston University pod strop haly. Stal sa vôbec prvým hráčom vo vyše storočnej histórii tímu, ktorému vyradili číslo z obehu. Jeho spoluhráč a spolužiak z univerzity Chris Drury ho navštívil so Stanleyho pohárom, ktorý vyhral ako hráč Colorado Avalanche v roku 2001.

V osobnom živote sa venoval filantropií a založil dobročinnú organizáciu zameranú na pomoc ľuďom žijúcim s poranením miechy. Zomrel 29. októbra 2020 na pooperačné komplikácie.

 Referencie 

 Pozri aj 

 Luděk Čajka

Kategória:Narodenia 17. apríla
Kategória:Narodenia v 1975
Kategória:Úmrtia 29. októbra
Kategória:Úmrtia v 2020
Kategória:Osobnosti zo štátu Maine
Kategória:Hokejisti USA
Kategória:Absolventi Boston University
Kategória:Filantropi
Kategória:Ľudia s postihnutím