Vakokrty

Vakokrty alebo krtovceHENDRYCH, V. a kol. Lesnícka zoológia pre lesnícko-technické školy. Bratislava: Slovenské vydavateľstvo pôdohospodárskej literatúry, 1962. S. 250 (lat. Notoryctemorphia) sú rad vačkovcov, ktorý zahŕňa jedinú čeľaď vakokrtovité alebo krtovcovitéVrbacký, R., Koutný, J. Kožušnícke materiály pre 1. až 3. ročník odborných učilíšť a učňovských škôl. Bratislava: Alfa, 1972. S. 131 (lat. Notoryctidae). Do tejto čeľade patria len dva rody: recentný rod vakokrt alebo krtoveckrtovec. in Slovník súčasného slovenského jazyka (lat. Notoryctes) a vyhynutý rod Naraboryctes.

Táto skupina sa od ostatných vačkovcov oddelila približne pred 50 miliónmi rokmi a je to vysoko špecializovaná skupina živočíchov. 

 Charakteristika rodu Notoryctes 
 Systematika 
rod vakokrt/krtovec (Notoryctes):
vakokrt pieskovýLUPTÁK, P. Slovenské mená cicavcov sveta. 2003. S. 11/krtovec pieskovýSvet živočíšnej ríše. 1984. S. 511/krtovec slepýkrtovec. in Slovník slovenského jazyka (Peciar) (Notoryctes typhlops) - Vyskytuje sa zhruba v strednej Austrálii.
vakokrt západný (Notoryctes caurinus) - Vyskytuje sa v severozápadnej Austrálii. Do roku 1988 bol považovaný za súčasť druhu Notoryctes typhlops.

 Opis 
Vakokrty sa celkovým výzorom a štýlom života podobajú na zástupcov čeľadí krtovitých a zlatokrtovitých z iných častí sveta, nemajú však s nimi, okrem toho, že sú cicavce, nič spoločné a ich podoba je výlučne produktom konvergentnej evolúcie. Dĺžka tela je v rozmedzí od 9 do 18 centimetrov. Chvost je krátky a pokrytý hrubou kožou. Farba srsti sa pohybuje od bielej a zlatej až po ružovkasté odtiene. Stavba tela týchto vačkovcov je dokonale prispôsobená spôsobu ich života. Tretí a štvrtý prst predných končatín sú zakončené mohutnými lopatovými pazúrmi, zvyšné prsty  sú malé, zakončené malými pazúrmi. Nos ma tvar štítu a je prispôsobený kopaniu. Malé ušné otvory sú umiestnené pod srsťou a môžu byť uzavreté kožným záhybom. Oči sú pokryté svalmi a kožou a takmer úplne redukované. Krčné stavce sú spojené dohromady, čo zlepšuje stabilitu tela pri nárazových pohyboch pri kopaní.

náhľad|Kostra vakokrta pieskového (Notoryctes typhlops)
Ich dentálna formula je:

 3-4.1.2.4
 3.1.3.4

 Rozšírenie 
Žijú podzemným štýlom života a sú extrémne adaptované na pohyb cez piesočné pláne a duny. Vyskytujú sa v piesočnatých až púštnych oblastiach strednej Austrálie.

 Spôsob života 
Vakokrty na rozdiel od krtov nemajú úplne podzemný spôsob života. Kopú v piesku tunely v hĺbke nie viac ako 8 centimetrov pod povrchom. Tieto tunely nie sú veľmi pevné a zvyčajne sa prepadnú hneď po prechode vakokrta alebo o čosi neskôr. Následne vylezú na nejaký čas na povrch, kým zase nezačnú "plávať" pieskom. Môžu byť aktívne počas dňa aj noci.

Tieto zvieratá žijú samotárskym spôsobom života. Nevydávajú takmer žiadne zvuky okrem niekoľkých slabých, ktoré sa podobajú na zvuky svrčkov.

 Potrava 
Vakokrty sa živia hlavne larvami hmyzu, nepohrdnú však ani plne vyvinutým hmyzom a rôznymi semenami.

 Rozmnožovanie 
O reprodukcii vakokrtov sa toho veľa nevie. Semenníky samcov sa nachádzajú vo vnútri tela. Samice majú plochý vak s otvorom smerom dozadu, aby sa zamedzilo jeho znečisteniu pri prehrabávaní sa pieskom. Vak je pozdĺžne rozdelený záhybom kože a v každej polovici sa nachádza jedna bradavka. Samice vykopávajú trvalé nory, ktoré pravdepodobne nejaký čas po opustení vaku obývajú mláďatá.

 Ohrozenie 
Oba druhy sú podľa červeného zoznamu IUCN zaradené medzi najmenej ohrozené druhy.

 Referencie 

 Iné projekty 

 Literatúra 
 McDonald, David W. (red.) (2009). The Encyclopedia of Mammals. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-956799-7
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 ISBN 0-8018-5789-9

 Zdroj 

Kategória:Vačkovce
Kategória:Vakokrty