Bombardovanie Prešova 20. decembra 1944

Bombardovanie Prešova 20. decembra 1944 bol nálet Vzdušných síl Červenej armády na územie vtedajšej Slovenskej republiky počas druhej svetovej vojny a jeden z najničivejších vzdušných útokov na Slovenský štát. Útok vykonalo v čase medzi 18:5519:15 hod. celkovo 150 bombardérov Iliušin Il-4 18. leteckej armády diaľkového letectva sovietskych vzdušných síl. Pri 24 náletoch bolo zabitých asi 300 Nemcov a približne 140 civilných obyvateľov, z nich 120 väzňov, väznených Gestapom vo väznici na Konštantínovej ulici.

 Vojenský, priemyselný a správny význam mesta 
Po pripojení Košíc k Maďarskému kráľovstvu v roku 1938 sa Prešov stal strategickým uzlom východného Slovenska. V decembri 1944 už na území Slovenska bojovali okrem vojsk 4. ukrajinského frontu aj armády 2. ukrajinského frontu, a to v rámci prebiehajúcej budapeštianskej operácie Červenej armády. Preto bol vojenský význam Prešova v roku 1944 nespochybniteľný. Nachádzal sa tu dôležitý železničný a dopravný uzol, ktorý umožňoval nemeckému veleniu vykonať vojenské presuny po cestách a železniciach najmä v smere Prešov – Košice. V samotnom Prešove bolo umiestnené nemecké poľné veliteľstvo 239 (Feldkomandatur 239) a tiež zvláštna jednotka SIPO a SD – Einsatzkommando ZbV 27, ktorá spolu s jednotkami SS a Wehrmachtu vykonávala trestné protipartizánske akcie. Tie sa neraz končili vypálením dedín spolupracujúcich s partizánmi a vraždením ich obyvateľov. Okrem toho sa v meste nachádzali aj dôležité budovy, ktoré využívali nemeckí okupační vojaci. Išlo napr. o väznicu Gestapa, kasárne, sklady munície a vojenských zásob. Sídlila tam aj nemecká tajná bezpečnostná služba so školou agentov na Baštovej ulici atď. Slovenská armáda, ktorá bola v tom čase spojencom Nemecka, mala v Prešove tiež svoje kasárne aj vojenské veliteľstvá. Toto všetko bolo zrejme rozhodujúcim faktorom, prečo mesto Prešov bombardovalo 20. decembra 1944 letectvo Červenej armády.

 Straty na ľudských životoch a materiálne škody 

Najväčšie škody na budovách boli spôsobené takmer na celej Hlavnej ulici, kde bola väčšina z nich zničená. Zničené boli tiež budovy Gestapa a väznice na Konštantínovej ulici. Na tejto ulici bomby zasiahli aj židovskú synagógu. Veľa budov skončilo v ruinách aj na Slovenskej ulici. Na futbalovom ihrisku zhorela drevená tribúna. Zničené bolo i otvorené kúpalisko.

Celkovo bolo zničených 85 domov, vážne poškodených 250 a menej poškodených 347. Inak poškodených bolo 1 018 budov. Z celkových 2 050 domov bolo až 1 700 domov poškodených. Dňa 29. decembra 1944 noviny Slovák napísali, že v budove väznice nemeckej bezpečnostnej služby našlo smrť 120 väzňov. Okrem nich bolo zabitých aj približne 300 Nemcov, ale tiež vyše 120 občanov mesta. Celkové vojnové škody v Prešove odhadli na 560 miliónov korún.

Prví vojaci 320. gardového pluku 4. ukrajinského frontu Červenej armády vstúpili do mesta Prešov, víťazne bez boja, 19. januára 1945 okolo 15:00 hod. Nepriateľ totiž mesto opustil ešte pred príchodom sovietskych vojakov.

 Pamätníky pripomínajúce bombardovanie mesta 
 Národná kultúrna pamiatka číslo 707-2067/0 v Slovenskej republike. „Spoločný hrob obetiam bombardovania na mestskom cintoríne v Prešove“. Text na náhrobnej doske znie: „Tu ležia neznáme obete nemeckého fašizmu, ktoré zahynuli 20.12.1944 vo väzení Gestapa pri bombardovaní Prešova. Váš hrdinský boj nikdy nezabudneme.“ Zoznam obetí bombardovania v spoločnom hrobe *https://commons.wikimedia.org/wiki/Category:Bombing_victims_(Pre%C5%A1ov) 
 Národná kultúrna pamiatka číslo 707-1445/0 „Pamätník obetiam fašizmu v Prešove“. Text na pamätníku znie: „Na tomto mieste stála väznica, kde pri bombardovaní mesta 20. dec. 1944 zahynulo 120 protifašistických bojovníkov väznených a týraných Gestapom.“ Autorom „Pamätníka obetiam fašizmu“ z roku 1961 je akademický sochár František Patočka. Pamätník bol v roku 1963 vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.

 Reminiscencie 
 Prešov patril medzi štyri najviac zničené slovenské mestá (okrem neho aj Bratislava, Nitra, Nové Zámky), ktoré boli počas druhej svetovej vojny bombardované spojeneckým letectvom. Preto bol po skončení vojny v meste veľký problém s bývaním. Rekonštrukčné práce pri opravách domov postupovali veľmi pomaly, a tak sa stávalo, že pri odvážaní zbombardovaných sutín v nich ešte 2 až 3 roky od bombardovania nachádzali mŕtve telá.
 Pri spiatočnom lete po bombardovaní mesta sa zrútil bombardér Iliušin Il-4, ktorý patril do zostavy 21. gardového pluku 7. gardovej divízie 3. gardového leteckého zboru diaľkového doletu. Pilot podp. Ivan Andrejevič Molotkov bol ranený a nemohol viesť lietadlo. Stroj prešiel do strmhlavého letu. Letovod lietadla gar. por. Piotr Alexejevič Čečulin vyskočil na padáku v oblasti 6 až 7 km severne od Prešova. Pilot a strelci Nikolaj Iľjič Čuvriev a Vitalij Michajlovič Ľašenko zahynuli. Čečulin pôsobil od 28. decembra 1944 v partizánskej skupine Buďonného, odkiaľ sa vrátil späť k svojej jednotke.
 Vo Výročnej správe I. štátneho gymnázia v Prešove za školský rok 1944-45 sa uvádza toto: „Strašná vojna vyžiadala si obete aj z radov študentstva nášho ústavu. Ladislav Adamčík, nádejný žiak II. triedy, zahynul 20. decembra 1944 pri bombardovaní Prešova.“
 Vo väzení Gestapa pri bombardovaní Prešova letectvom Červenej armády zahynuli títo občania Hanušoviec nad Topľou: 14-ročný Andrej Molitoris, Jozef Velebír, Bartolomej Puľo, Bartolomej Daniel a Ladislav Daniel.
 Prešovský spisovateľ Ľudovít Petraško zužitkoval svoje znalosti o bombardovaní Prešova pri realizácii dokumentárneho filmu Stalinove sviečky nad Prešovom. Túto tematiku spracoval aj vo faktografickej knihe A svetlo bolo ako vo dne.
 Nevybuchnuté bomby sa ako pozostatok bombardovania našli v roku 1986 pri stavbe mestskej haly a v roku 2006 pri výkopových prácach na stavbe železničnej stanice.

 Galéria 

 Referencie 

 Pozri aj 
 Bombardovanie Slovenska v rokoch 1939 – 1945

 Iné projekty 

Kategória:Bombardovanie Slovenska počas druhej svetovej vojny
Kategória:Prešov
Kategória:20. december
Kategória:1944 na Slovensku