Ak Kojunlu

Ak Kojunlu (iné názvy pozri nižšie) bol kmeňový zväz (federácia či konfederácia) oguzských sunnitských Turkov (resp. Turkomanov) ovládajúci územie dnešného východného Turecka, Iraku, Iránu (Perzie), Azerbajdžanu a Arménska. Združeniu kočovných kmeňov vládla rovnomenná dynastia.

Na výslnie dejín sa zväz dostal koncom 14. storočia po páde mongolskej moci na Blízkom Východe. Začiatkom 15. storočia zväz vytvoril mnohonárodný feudálny štátny útvar (sultanát). Rivalom kmeňového zväzu bol zväz Kara Kojunlu (Čierna ovca). Zväz zanikol začiatkom 16. storočia.

 Názov 
 Ak Kojunlu (iné tvary: Ak-Kojunlu, Akkojunlu, Akkoyunlu, Aq Qoyunlu)
 Akkojunluská ríša, 
 Biela ovca, Turci bielej ovce, či Biely baranpodľa jednej teórie je názov odvodený od dominantnej farby oviec, ktoré zväz choval, iná teória tvrdí, že biela ovca bola náboženským symbolom (totemom) kmeňa.

 Dejiny zväzu 
vľavo|náhľad|Mince razené za vlády Džahángíra, niekedy medzi rokmi 1444 až 1453
Do Anatólie sa predkovia akkojunluských Turkov (kmene Bajat, Döger, Čepni) dostali v rámci migrácie turkických kmeňov na západ v priebehu seldžuckej expanzie v 11. storočí, či prípadne počas mongolskej expanzie v 13. storočí. Prvé zmienky o klane Bajandur (aj Bajandor), ktorý založil zväz a ktorého príslušníci mu vládli, pochádzajú z byzantských prameňov 14. storočia (1340). Zakladateľom zväzu bol skúsený žoldnier Bahá‘uddín Kara Osman. V päťdesiatich rokoch 14. storočia zväz viackrát zaútočil na Trapezuntské cisárstvo, no neskôr s cisárstvom uzavrel mier a s miestnymi Komnénovcami viacero sobášov.

Vďaka podpore turkického vojvodcu Tímúra počas jeho ťaženia na Osmanov získal Kara Osman po bitke pri Ankare (1402) okolie mesta Diyarbakır. Nikdy ale územiu nevládol pevnou rukou. V ďalších rokoch existencie štátu museli akkojunluskí náčelníci bojovať o samostatnosť s rivalským zväzom Kara Kojunlu. Napriek počiatočným úspechom Kara Kojunlu  zväz Ak Kojunlu nikdy nedokázal rozdrviť. Po tom, čo pri karakojunluskom pokuse dobyť Diyarbakır zomrel ich náčelník Džahánšáh (1467), prešiel zväz Ak Kojunlu za vlády Uzun Hasana do drvivej protiofenzívy.

vľavo|náhľad|161x161bod|Minca razená za vlády Uzun Hasana, niekedy medzi rokmi 1453 až 1478
Zväz postupne získal územie od Azerbajdžanu a Perzie až po Irak a hlavné mesto zväzu sa presunulo do Tabrízu. Na východe sa Uzunovi podarilo poraziť Tímúrovcov a obsadiť územie dnešného Iraku a časti Iránu. Naopak, neúspešne sa Ak Kojunlu pokúšalo presadiť na svojich západných hraniciach proti Osmanskej ríši. Krajina sa snažila uzavrieť a udržať spojenectvo s Benátkami a Pápežským štátom.

náhľad|Šejchí, Sultán Ja'kúb s dvoranmi In: Album Mehmeda Dobyvateľa, miniatúra, 1478 až 1490, dnes Topkapı Sarayı, Istanbul
Akkojunluské sny o obsadení osmanskej Anatólie sa však rozplynuli po porážke v bitke pri Otlukbeli v roku 1473 (Osmanom velil Mehmed II.). V roku 1478 Uzun Hasan zomrel a na trón nastúpil jeho syn Chalíl, ktorý bol po bitke pri meste Choj zvrhnutý svojím bratom Ja‘kúbom. Ja‘kúb úspešne vládol v rokoch 1478 až 1490, pričom obdobie jeho vlády a vlády jeho predchodcu Uzun Hasana býva označované za zlaté obdobie dejín Ak Kojunlu. Po Ja'kúbovej smrti moc zväzu upadla a v krajine vypukla občianska vojna.

V roku 1500 Sáfijovec Ismá‘íl I. dobyl Tabríz a položil základy novovekého šiítskeho perzského štátu. V rokoch 1501/1502 porazil Ismá‘íl I. Ak Kojunlu pri Nachčivane a následne už štát úpadok zastaviť nedokázal. Dočasne sa akkojunluská vláda udržala v Mardine (do 1503) a posledný vládca Murád ešte štyri a pol roka vládol v Bagdade, až dokým nebol v roku 1508 vyhnaný. O územie štátu následne viedli boje Sáfijovská Perzia a Osmanská ríša.

náhľad|Sultán Chalíl vo vinici In: Díván-i Hidájat, miniatúra, Tabriz, 1478, dnes Chester Beatty Library, Dublin
 Vláda 
Zväz viedli náčelníci, ktorí neskôr držali titul sultána a ktorými boli členovia klanu Bajandur. Vládcovia boli považovaní za potomkov legendárneho chána Oguza (Oghuza). Významné postavenie mala rada kmeňových náčelníkov, ktorá rozhodovala vo vojenských veciach a volila sultána. Pod náčelníkmi stála vrstva bojovníkovčlenov zväzu, ktorá ovládala pastviny a vlastnila stáda oviec. Okrem nich udržiaval sultán aj vlastnú stálu armádu.

Zoznam náčelníkov a sultánov podľa Felixa Tauera:
 Bahá‘uddín Kara Osman (14031435; aj Kara Yülük, Kara Yoluk alebo Kara JulukHistorický časopis. Bratislava: Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1980, 28(4), s. 605. ISSN 0018-2575.)
 Hamza Beg (14351444)
 Džahángír (14441453)
 Uzun Hasan (14531478)
 Chalíl (14781479)
 Ja‘kúb (14791491)
 Bajsungur (14911492)
 Rustam (14921496)
 Ahmad Gevde (14961497)
 Murád (14971502)

 Referencie 

 Ďalšia literatúra 


 Pozri aj 
 Kara Kojunlu

 Externé odkazy 
 Aq Qoyunlu In: Encyclopaedia Iranica (po anglicky)
 Ak Koyunlu In: Encyclopedia Britannica (po anglicky)

Kategória:Zaniknuté štáty
Kategória:Zaniknuté štáty Ázie
Kategória:Zaniknuté monarchie
Kategória:Dejiny Arménska
Kategória:Dejiny Azerbajdžanu
Kategória:Dejiny Iraku
Kategória:Dejiny Iránu
Kategória:Dejiny Turecka