Bubekovci

Bubekovci (staršie: Bebekovci; základný tvar: Bubek, zapisovaný aj Bebek, maď. Bebek) sú uhorský šľachtický rod, ktorého história je bezprostredne spätá s územím dnešného Slovenska.

 Dejiny rodu 
Najstaršiu zmienku o tomto rode zaznamenávame v roku 1243, keď kráľ Belo IV. po Mongolskom vpáde daroval Detrikovi a jeho bratovi Filipovi územia na hornom Gemeri. Slovenskí aj maďarskí historici týchto súrodencov zaraďujú do rodu Ákošovcov.

V roku 1318 si potomkovia Detrikovho syna Benedikta, Dominik, Mikuláš, Ladislav a Peter, rozdelili zdedený majetok. Hrady Plešivec a Kameňany a trinásť ďalších dedín získali Dominik a Mikuláš a Štítnik a jedenásť dedín získali Ladislav a Peter. Rod sa tak postupne rozdelil na dve vetvy – na Bubekovcov z Plešivca a na Pánov zo Štítnika – Štítnikovcov (Štítnických).

Plešivec sa stal vlastníctvom Dominika Bubeka, ktorý sa rozhodol postaviť tu hrad. Spolu s hradom postavil aj nový rodový kostol sv. Juraja, prvý raz spomínaný v roku 1314. Začiatkom 15. storočia bola k severnej stene kostola pristavaná neskorogotická pohrebná kaplnka. Je v nej však pochovaný len Ladislav Bubek, ktorý zomrel na začiatku 15. storočia.

V 13. storočí začali Bubekovci stavbu hradu Krásna Hôrka, kde vládli s krátkou prestávkou, keď patril Mariášiovcom, až do roku 1566. Po tom ako sa dostali do sporu s cisárom bol hrad Plešivec zničený a Krásnu Hôrku rodu odobrali. Juraj Bubek sa utiahol do Sedmohradska, kde v roku 1567 bez potomkov umrel, čím po meči vymrel celý rod Bubekovcov.

 Známi príslušníci rodu 
Medzi najvýznamnejších členov rodu patrili:

 Bubekovci z Plešivca 

 Dominik Bubek (†1330), zakladateľ vetvy Bubekovcov z Plešivca
 Štefan Bubek (*1330†1369), syn Dominika Bubeka
 Dominik Bubek (†1374), syn Dominika Bubeka
 Mikuláš Bubek (*1336†1400), syn Dominika Bubeka
 František Bubek (*1397/1401), bán Mačvy, syn Jána Bubeka
 František III. Bubek (?), hlavný kapitán Horného Uhorska
 Ladislav Bubek (1403/1404), palatín
 Ladislav Bubek (†1441), župan abovskej župy, taverník, hlavný pokladník
 Ján Bubek (†1423), hlavný povozník, hlavný pokladník
 Imrich Bubek (*1446/1448), sedmohradský vojvoda,
 Jakub Bubek (?), syn Juraja Bubeka, vnuk Juraja Bubeka a brat Imricha Bubeka, prepošt
 František Bubek (†1556), sedmohradský vojvoda
 Juraj Bubek (†1567), syn Františka Bubeka, hlavný kapitán, posledný mužský člen rodu Bubekovcov

 Vetva pánov zo Štítnika (Štítnickí) 

 Juraj Bubek (*1330†1389), hlavný pokladník, syn Dominika Bubeka
 Ditrich Bubek (*14. storočie1404), palatín, syn Juraja Bubeka
 Imrich Bubek  (†1395), krajinský sudca, sedmohradský vojvoda, chorvátsko dalmátsky bán, slavónsky bán, syn Juraja Bubeka
 Mikuláš Bubek (?), hlavný pokladník, syn Ditricha Bubeka
 Imrich Bubek  (†1405), rytier rádu Johanitov, nepriateľ Žigmunda Luxemburského, chorvátsky bán ho uväznil a posla do väzenia uhorského proti kráľa Ladislava I. Neapolského 
 Peter Bubek (*1423/1426), župan Sikulskej oblasti, syn Ditricha Bubeka
 Andrej Bubek (?), hlavný povozník, krajinský sudca, syn Imricha Bubeka

 Meno 
Stretávame sa s dvomi formami zápisu mena rodu: Bubek a Bebek. V slovenskom prostredí sú dnes používané obe formy, ale forma Bebek je rozšírnejšia, v maďarskom prostredí sa dnes používa takmer výlučne forma Bebek. Dá sa však predpokladať, že forma Bubek je staršia, v stredovekých prameňoch sa stretávame najmä s ňou. Tento zápis je použitý vo väčšine stredovekých listín, aj na náhrobku Juraja Bubeka (vznikol okolo roku 1390) a na náhrobku Ladislava Bubeka z roku 1401.

 Erb 
Podľa Csergheöa v červenom štíte zo strieborného tlapovitého kríža vyrastá šesť čiernych pštrosích pier. Na vedrovitej dopredu hľadiacej prilbe je červeno odetá korunovaná panna s bielym golierom, okolo hlavy sú dve sklonené prehnuté privrátené strieborné ryby. Prikrývadlá sú strieborno-červené. Takýto erb sa nachádza aj na náhrobku Juraja Be(u)bek z roku 1371. († hic. Iacet. georgius. bubek magr. tavern. regal qui fecit extruere ecclesiam b(ea)te virgin fratribus heremitis ord st pau lipi heremite an do MIIILXXI.). Ladislavov náhrobok z roku 1401 je takmer identický, rozdielom je len to že z kríža v štíte vyrastá iba jedno pštrosie pero a prilba je už prirodzene vtáčia (uzavretá). Pečate sú vo väčšine s  menšími odlišnosťami. Na štítovej pečati Petra z roku 1549 je v štíte na pažiti obrátený tlapovitý kríž, z ktorého vyrastá 6 pštrosích pier. Dolné rameno je preložené ružou. Nad perami sú iniciály P.B. Pečať Imricha z roku 1530 má tiež obrátený kríž, z ktorého vyrastá osem pier. Nad perami sú iniciály B:E. Na najmladšej pečati Juraja z roku 1560 v štíte na trojvrší z tlapovitého dvojkríža vyrastajú štyri pštrosie perá. Klenotom je vyrastajúca panna s rukami vbok, vedľa sú iniciály G – B. 

 Majetky a donátorstvo 
Centrom Bubekovského panstva bol Plešivec, kde postavili vodný hrad a rodový kostol. Medzi ich ďalšie majetky patrili Kameňany a Rákošský hrad. Bubekovci začali tiež s výstavbou hradu Krásna Hôrka a boli jeho dlhoročnými vlastníkmi. Okrem toho iniciovali založenie pavlínskeho kláštora v Gombaseku, a podporovali jeho fungovanie.

 Rodový kostol 

Rodový kostol Bubekovcov vybudoval na začiatku 14. storočia pravdepodobne Dominik Bubek na mieste staršej sakrálnej stavby, v blízkosti rodového sídla. Išlo o reprezentatívnu dvojloďovú gotickú stavbu s polygonálnym ukončením presbytéria zasvätenú svätému Jurajovi. Prvá písomná zmienka o kostole je z roku 1314. Z roku 1349 je záznam o žiadosti Juraja Bubeka pápežovi, aby mohol v kostole vyberať stodňové odpustky pre veriacich navštevujúcich kostol počas sviatkov, ktoré hodlá využiť na jeho dostavbu. V 14. storočí bol kostol doplnený o mimoriadne kvalitnú freskovú výmaľbu, dielo pravdepodobne talianskych majstrov. Pôvodne mal kostol približne dvojnásobnú dĺžku, no v roku 1558 po vyplienení Turkami stavba čiastočne zanikla, obnovená bola reformovanými veriacimi v dnešnej asi polovičnej dĺžke. 

Začiatkom 15. storočia bola pri kostole vybudovaná neskorogotická pohrebná kaplnka Bubekovcov, inšpirovaná pravdepodobne spišskými pohrebnými kaplnkami Zápoľských (Spišský Štvrtok). Do kaplnky sa vstupuje z lode kostola monumentálnym portálom, ktorý je pripisovaný stavebnej hute pri Dóme sv. Alžbety v Košiciach. Na začiatku 20. storočia bol pod kazateľnicou objavený epitaf Ladislava Bubeka z ružového mramoru datovaný do roku 1401. Epitaf bol sekundárne použitý ako stavebný materiál pri prestavbe kostola v 17. storočí. Pri obnove bol novo osadený do severnej steny bubekovskej kaplnky. 

 Literatúra 
 TIHÁNYOVÁ, Monika. Bubekovci z Plešivca. Úspechy a pády jedného rodu v politike a umení. O. Z. Georgius Bubek, 2017, 152 s., .
 TIHÁNYOVÁ, Monika. Páni zo Štítnika. Putovanie kultúrnymi a hospodárskymi dejinami horného Gemera. O. Z. Georgius Bubek, 2020, 240 s.




 Média 

 Ovčiar Bebek (1979) je pôvodná televízna inscenácia z cyklu Na vysokej skale (1979).

 Referencie 


Kategória:Šľachtické rody na Slovensku
Kategória:Šľachtické rody v Uhorsku

 Externé odkazy 

 erb Bubekovcov