Ioane Petrici

Svätý Ioane Petrici (iné mená pozri nižšie; * neskoré 11. storočie, južné Gruzínsko† po 1125/okolo 1126, Gruzínsko) bol gruzínsky učenec, filozof (novoplatonik) a prekladateľ, žiak a nasledovník Michala Psella a Ióanna Itala. Viedol Gelatskú akadémiu a do gruzínčiny preložil diela antických i kresťanských filozofov. 

Pokúsil sa vytvoriť pôvodnú gruzínsku filozofiu skĺbením aristotelovskej a platónskej filozofie s kresťanským myslením. Veľký úspech v tomto smere však nedosiahol, pretože jeho dielo bolo málo zrozumiteľné a nevyvolalo mnoho záujmu medzi jeho krajanmi. Jeho práca však významne ovplyvnila neskoršiu gruzínsku filozofiu a literatúru.Ioane Petrici In:  Býva označovaný za najväčšieho gruzínskeho stredovekého filozofa a najčítanejšieho gruzínskeho filozofa vôbec.Joane Petrizi In: 

 Mená 
 Ioane Petrici (slovenská výslovnosť: [Joane Petrici])
 Ioane Petric'i
 Ioane Petric'oneli
 Ioane Petric'ký
 Ioannes Petric'i alebo Petritzos


 Životopis  
Ioanne sa narodil niekedy v 11. storočí do gruzínskej šľachtickej rodiny žijúcej v južnom Gruzínsku, možno v Samcche. Vzdelanie získal v hlavnom meste Byzantskej ríše Konštantínopole, kde sa vzdelával pod vedením velikánov vtedajšej byzantskej filozofie. Jeho učiteľom boli Michaél Psellos a jeho žiak Ióannes Italos. Po Italovom vyhnaní z Konštantínopola v roku 1082 opustil Ioanne školu a pôsobil v gruzínskom Petriconskom kláštore v Bačkove v dnešnom Bulharsku. V kláštore začal rozvíjať svoju prekladateľskú a literárnu činnosť. Na túto časť jeho života sa tiež viaže jeho meno. Istý čas žil následne v Kláštore Gruzíncov na Čiernej hore v Sýrii, kde bol jeho učiteľom Efrém Malý. Na pozvanie gruzínskeho kráľa Dávida IV. sa vrátil do Gruzínska, ktoré v tom období zažívalo svoju zlatú éru. V Gruzínsku sa spolu s Arsenom Ikalthoelim ujal vedenia Gelatskej teologickej akadémie.

 Myšlienky a dielo  
Petrici preložil viacero diel. Bol autorom prekladov Aristotelových diel Topiky a Peri hermeneias, ktoré sa však nedochovali. Petriciho preklad Proklovho diela Základy teológie (lat. Institutio theologica) býva považovaný za najstarší na svete. Celkovo obsahuje 211 kapitol, pričom k nemu Petrici poskytuje i odborný komentár, úvod a záver. Ďalšími antickými tvorcami, ktorých prekladal bol Nemesios a jeho dielo O ľudskej prirodzenosti a Jozef Flavius a jeho historiografické dielo Židovské starožitnosti. Z neskoršej, byzantskej literatúry preložil mystické dielo Rebrík do raja od Ióanna Klimaka.

Medzi jeho originárnu tvorbu patrí Výklad Prokla a platónskej filozofie (gruz. Ganmarteba proklesthvis diadochosisa da platonurisa philosophiisad) ako aj mysticko-asketický traktát Schody dobročinnosti (gruz. Sathnoebatha kibe) či poetické dielo Mesačné synaxárium (gruz. Sathveo svinakhsari). Podieľal sa tiež na revízii gruzínskeho prekladu Biblie. 

Petriciho myslenie odráža klasické grécke myslenie i vtedajšiu kultúrnu atmosféru. Jeho cieľom bolo prekonať napätie medzi náboženským rozmerom myslenia a humanizmom, pričom myslením sa skôr radil k novoplatonistom. Originálny bol jeho prístup k otázkam bytia, rozumu a ich spojeniu so svetom. 

Petriciho dielo bolo známe aj mimo Gruzínska. V roku 1248/1284 boli jeho preklady Prokla arménskym mníchom Svimeonom preložené do arménčiny. Tento príspevok sa neskôr prejavil v rozšírení Proklovej filozofie v Arménsku. V 20. storočí vznikol aj ruský preklad jeho Výkladu.

 Referencie 

Kategória:Gruzínski prekladatelia
Kategória:Gruzínski spisovatelia
Kategória:Gruzínski filozofi
Kategória:Novoplatonisti
Kategória:Úmrtia v 12. storočí
Kategória:Narodenia v 11. storočí
Kategória:Gruzínski pravoslávni svätci