Jozef Podhradský

Jozef Podhradský (pseudonymy: Pankleiov, Pravoslav, Prieplavän, Vrahobor Hrajnoha; * 19. apríl 1823, Skalica – † 13. november 1915, Svetozarevo) bol slovenský evanjelický kňaz, pedagóg a spisovateľ.

 Životopis 
Narodil sa v rodine súkenníka Jozefa Podhradského a jeho ženy Evy rod. Novákovej. Základnú školu navštevoval vo Vrbovciach, ako 12-ročný odišiel najskôr s cieľom naučiť sa po maďarsky do Šamorína a v roku 1836 na nižšie gymnázium do Komárna, ktoré ukončil roku 1839. V rokoch 18391848 absolvoval evanjelické lýceum a teológiu v Bratislave, kde sa stal členom Štúrovej družiny. V roku 1848 zložil na peštianskej univerzite profesorskú skúšku z filozofie, klasických jazykov, nemeckej a maďarskej literatúry. V tom istom roku ho pozval farár slovenskej evanjelickej cirkvi v Pešti Ján Kollár za pomocného farára a učiteľa. Nakoniec po odchode Jána Kollára stal sa v Pešti v rokoch 18501862 jeho nástupcom. Nakoniec sa vzdal úradu, nakoľko bol odporcom spájania evanjelikov, za čo ho odporcovia prenasledovali. Keď sa hneď po odstúpení nemal kde nasťahovať, pomoc a prístrešie jemu a celej rodine poskytol Ján Michal Seberini (syn superintendenta Jána Seberiniho), vtedy farár v Banskej Štiavnici, neskôr zakrátko vojenský kňaz a vojenský superintendent, ktorý funkciu vojenského kňaza vybavil aj pre Jozefa Podhradského. Ako vojenský evanjelický kňaz pôsobil vo Viedni v rokoch 18621863.

Od roku 1863 pôsobí ako profesor na srbskom gymnáziu v Novom Sade. V novosadskom prostredí Podhradský spolupracoval a priatelil sa so spolužiakmi z bratislavských štúdií, najmä Svetozárom Miletičom. V tomto prostredí prijal rozhodnutie konvertovať na pravoslávnu cirkev. V roku 1872 odchádza za profesora na novozaložené maďarsko-srbské gymnázium do Sombora. V roku 1879 odchádza predčasne do dôchodku. Potom krátko pracuje ako knihovník v Petrohrade. Roku 1882 dostal miesto profesora na gymnáziu v Leskovaci na srbsko-bulharských hraniciach, kde pôsobil do roku 1888, kedy nastúpil v Belehrade za profesora gymnázia a pôsobil na ňom do roku 1898. Nakoniec roku 1915 utiekol pred príchodom frontu spolu s rodinou do Banjici a potom do Jagodiny, kde 13. novembra 1915 umrel.

 Dielo 
 1850 – Holuby a Šulek
 1850 – Odpoveď na surovosti a jeho...brožúri oproti zboru slovanskému písané
 1851 – Vděčná památka v Pánu zesnulých pešťanských Slováku ve veršoch pohrěbných
 1857 – Liptovský a Hrajnoha alebo Svátek řízeník božího
 1864 – Korheľ a jeho nebožiatka
 1864 – Švárna Skaličanka
 1865 – Hora stratenej nádeje
 1868 – Tajná história panslaviszmu vôbec a uhorských Slovákov zvlášte
 1880 – Vplyv židovských mravov v ľudskej spoločnosti
 1882 – Obrana a sláva našej Tatry
 1888 – Vyhodený študent na skale
 Anjel strážca
 Malá Marienka
 Dobré dieťa zlých rodičov
 Tragédia Tatry
 Roztrieskaná harmónia

Bol tiež autorom politických brožúr,úvah o prozódii, autobiografických a biografických príspevkov (o Kollárovi, Královi, Hurbanovi), ako aj redaktorom viacerých časopisov (Prostonárodná bibliotéka, Evanjelické cirkevné noviny, Slávik, Zornička a i.).

 Referencie 

 Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Jozef Podhradský (zlatyfond.sme.sk)

Kategória:Slovenskí evanjelickí kňazi
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí básnici
Kategória:Slovenskí dramatici
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí prekladatelia
Kategória:Štúrovci
Kategória:Osobnosti zo Skalice