Mário Soares

Mário Alberto Nobre Lopes Soares (* 7. december 1924, Lisabon, Portugalsko – † 7. január 2017, Lisabon) bol portugalský politik, advokát a spisovateľ, predstaviteľ Socialistickej strany (Partido Socialista), na čele ktorej stál v rokoch 19731986. Bol premiérom Portugalska v rokoch 19761978 a 19831985 a prezidentom Portugalska v rokoch 19861996.

 Životopis 
Vyštudoval históriu a filozofiu na Univerzite v Lisabone a neskôr tu pôsobil ako vyučujúci. Na štúdiách sa zapojil do opozičného hnutia proti Salazarovej diktatúre a vstúpil aj do Portugalskej komunistickej strany. Bol niekoľkokrát zatknutý a musel odísť z univerzity. Vyštudoval preto právo a stal sa právnikom.

vľavo|náhľad|271x271bod|Mário Soares (1978)
V 60. rokoch sa vzdialil komunistickému hnutiu a v roku 1964 založil sociálnodemokratické hnutia ACCA Socialista Portuguesa (Portugalská socialistická akcia), z ktorej roku 1973 vznikla portugalská Socialistická strana (v nemeckom Bad Münstereifel, pod patronátom Willyho Brandta).

Pôsobil ako obhajca v politických procesoch, bol napr. právnym zástupcom rodiny generála Humberta Delgada, ktorého v roku 1965 zavraždila portugalská tajná polícia PIDE. O rok skôr Soaresa Delgada navštívil po tom, čo bol generál operovaný a hospitalizovaný v Prahe v Štátnom sanatóriu Sanopz.

Za svoju politickú činnosť bol Soares dvanásťkrát väznený, napr. v roku 1968 bol takmer na rok deportovaný na ostrov sv. Tomáša v Guinejskom zálive. Od roku 1970 pôsobil v exile, najprv v Ríme, potom vo Francúzsku, kde vyučoval na univerzitách vo Vincennes, Paríži a Rennes. Do Portugalska sa vrátil počas takzvanej Karafiátovej revolúcie roku 1974. Vznikla dočasná demokratická vláda pod vedením Vasca Gonçalvesa, v ktorej sa Soares stal ministrom pre kolónie a začal prispievať k rozbitiu koloniálneho panstva – zahájil napríklad rokovania so Samorom Machelom o nezávislosti Mozambiku. Vláda však bola čoskoro paralyzovaná spormi medzi socialistami a komunistami, ktoré vzplanuli najmä kvôli vplyvu v ľavicovom denníku República.

Vo voľbách roku 1976 socialisti zvíťazili, zostavili vládu a Soares sa stal premiérom. V kabinete boli najprv aj komunisti, ale čoskoro odišli. Menšinový kabinet potom urobil sériu nepopulárnych opatrení na skrotenie rozpočtových deficitov. Nebol preto dlho udržateľný a Soares roku 1978 rezignoval. Pri moci sa potom striedali úradnícke, stredové a konzervatívne vlády, až do roku 1983, kedy sa Soares stal druhýkrát premiérom. Jeho druhá vláda presadila vstup Portugalska do Európskeho hospodárskeho spoločenstva, pričom sa Soaresovi podarilo v tejto veci otočiť portugalskú verejnú mienku.

Roku 1986 zvíťazil v priamych prezidentských voľbách len o dve percentá, pri znovuzvolení roku 1991 však už jednoznačne triumfoval so ziskom 70 percent hlasov. Jeho prezidentovanie bolo založené na spektakulárnych cestách po Portugalsku, ktoré boli vždy tematické (napríklad Životné prostredie a pod.). Aktívne tiež kritizoval konzervatívne vlády, s ktorými musel počas svojho prezidentovania spolupracovať, čo niektorí komentátori kritizovali ako prekračovanie ústavnej role prezidenta. Dňa 27. decembra 1989 sa stal prvou hlavou štátu, ktorá prišla do Československa v priebehu nežnej revolúcie, pred Havlovou voľbou za prezidenta. Došlo tiež k osobnému stretnutiu, keď pricestoval na pozvanie Koordinačného centra Občianskeho fóra. Osobným darom Havlovi bola prvá prezidentská limuzína.Žantovský, s. 356

Po skončení prezidentského mandátu sa roku 1999 stal europoslancom za Socialistickú stranu, europarlament opustil roku 2004. Roku 2005 znovu kandidoval na prezidenta, získal však už len 14 percent hlasov a skončil až tretí za konzervatívcom Anibalom Cavacom Silvom a nezávislým kandidátom Manuelom Alegrom. V ankete Naši veľkí Portugalci (obdoba ankety Najväčší Slovák alebo 100 Greatest Britons) z roku 2007 skončil na 12. mieste.

Bol členom najväčšej portugalskej slobodomurárskej lóže.

Zomrel 7. januára 2017 vo veku 92 rokov v nemocnici v Lisabone.

 Vyznamenanie 
Soares získal počas svojho života rad štátnych i neštátnych vyznamenaní a ocenení ako portugalských tak zahraničných. Medzi rokmi 1977 a 1998 získal čestné doktoráty na 36 univerzitách po celom svete. Počas svojho funkčného obdobia prezidenta Portugalska bol veľmajstrom portugalských rádov.

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Profil na stránkach Nadácie Mário Soares
 Profil na stránke úradu portugalského prezidenta
 Profil na stránkach Leme.pt

 Zdroj 

Kategória:Predsedovia vlády Portugalska
Kategória:Prezidenti Portugalska
Kategória:Ministri zahraničných vecí Portugalska
Kategória:Portugalskí spisovatelia
Kategória:Portugalskí politici
Kategória:Socialisti
Kategória:Držitelia čestných doktorátov
Kategória:Osobnosti z Lisabonu
Kategória:Nositelia Radu za zásluhy Talianskej republiky
Kategória:Nositelia veľkokríža Radu za zásluhy Poľskej republiky
Kategória:Nositelia Radu holandského leva
Kategória:Rytieri veľkokríža Radu Izabely Katolíckej
Kategória:Rytieri veľkokríža Rádu Kristovho
Kategória:Nositelia Radu Stará planina
Kategória:Nositelia Záslužného radu Maďarskej republiky
Kategória:Rytieri Rádu slona