John James Voll

John James Voll (* 3. máj 1922, Cincinnati, Ohio, USA – † 12. september 1987, Lexington, Massachusetts) bol americký stíhací pilot, letecké eso počas druhej svetovej vojny a neskôr dôstojník Vojenského letectva Spojených štátov. Lietal na stíhačkách P-51 Mustang ako príslušník 308. letky v rámci 31. stíhacej skupiny. Oficiálne mu bolo priznaných 21 zostrelov nepriateľských lietadiel, čím sa stal najúspešnejším stíhačom 15. leteckej armády amerických vzdušných síl, ktorá pôsobila v oblasti Stredomoria, južnej, strednej a východnej Európy, a zároveň tretím najúspešnejším pilotom Mustangu počas druhej svetovej vojny.

 Životopis 
 Mladosť 
John Voll sa narodil 3. mája 1922 v Cincinnati v štáte Ohio ako najstarší z piatich detí Johna a Almy May Vollových. Vyrastal však v malom meste Goshen, kde spolu so svojimi súrodencami začal chodiť do školy. Rád sa túlal v okolí mesta a v období štúdia na strednej škole s obľubou chodil na lov vtákov. Vo veku 18 rokov mu zomrel otec. Po maturite študoval na Miami College of Ohio. Dňa 5. augusta 1942 sa prihlásil do Záloh leteckého zboru a v marci 1943 bol povolaný do Armádnych vzdušných síl USA k pilotnému výcviku, s ktorým začal 8. marca 1943. Počas výcviku nalietal takmer 136 hodín a úspešne ho absolvoval 7. januára 1944, pričom mu bola pridelená hodnosť podporučíka. Následne bol pridelený k 84. stíhacej skupine, u ktorej lietal na stíhacích lietadlách P-47D Thunderbolt, na ktorých nalietal 94 a pol hodiny.

 Druhá svetová vojna 
Potom bol prevelený do Talianska, kde sa 4. mája 1944 hlásil na letisku San Severo u veliteľa 31. stíhacej skupiny, plukovníka Charlesa M. McCorklea. Veliteľ 31. skupiny ho pridelil k 308. letke, ktorej v tom čase velil major James G. Thorsen. John Voll dostal od veliteľa 308. letky niekoľko dní na zoznámenie sa so stíhačkou P-51B Mustang a 14. mája ho poslal na prvý bojový let. V tento deň malo 42 Mustangov 31. skupiny sprevádzať bombardéry B-24 Liberator 456. a 459. bombardovacej skupiny, z ktorých 75 potom zaútočilo na letisko v Reggio Emilia. Stíhačom 31. skupiny sa však stretnutie s bombardérmi 456. a 459. skupiny nepodarilo. Prvých približne 20 bojových letov John absolvoval na pozícii „dvojky“ veliteľa roja a až potom sa stal číslom tri v štvorčlennom roji, resp. vedúcim pilotom druhej dvojice.Mahoney 2013, s. 114.

Koncom júna 1944 sa vo výzbroji 31. skupiny začali objavovať aj nové stíhačky P-51D Mustang. Verzia D sa od strojov P-51B a C líšila najmä kvapkovitým odsúvateľným krytom kabíny a zníženou zadnou časťou trupu, vďaka čomu mali piloti výrazne lepší rozhľad v hornej polosfére, a inštaláciou troch guľometov kalibru 12,7 mm v každom krídle, namiesto dvoch guľometov v každom krídle ako u P-51B a C. Johnov Mustang bol verzie P-51B-5-NA s výrobným číslom 42-106512 a kódovými písmenami HL-B. Pomenoval ho „American Beauty“. Tento ozdobný nápis bol červenou farbou namaľovaný na prednú časť lietadla a dopĺňala ho polovičná kresba ruže. V auguste 1944 pribudla medzi slová „American“ a „Beauty“ aj kresba sporo odetej sediacej ženy.

V piatok 23. júna 1944 vyslala 15. letecká armáda USAAF vyše 400 bombardérov B-24 Liberator a B-17 Flying Fortress na ropné ciele v Rumunsku. Stíhači 31. skupiny vzlietli k sprievodu B-17 Flying Fortress 99., 301., 463. a 483. skupiny, pričom 91 B-17 potom zaútočilo na rafinériu Româno-Americană na východnom okraji Ploješti. Ďalších 10 B-17 301. skupiny bombardovalo zoraďovaciu stanicu v meste Niš v Juhoslávii. Proti Američanom vzlietli v tento deň rumunskí stíhači na lietadlách IAR 80, IAR 81 a Messerschmitt Bf 109G a nemeckí letci na Bf 109G-6 a Focke-Wulfoch Fw 190F-8. Takmer hodinu sa v okolí Bukurešti odohrávala letecká bitka, v ktorej si piloti troch amerických stíhacích skupín nárokovali 25 istých a dva pravdepodobné zostrely nepriateľských lietadiel. John Voll zostrelil jeden Fw 190F-8 v priestore 16 km severne od Bukurešti. Išlo o jeden zo štyroch zostrelov, ktoré boli oficiálne priznané pilotom 308. letky. Piloti 31. skupiny zostrelili v tento deň osem nepriateľských lietadiel, pričom stratili aj jeden Mustang. V sobotu 24. júna bol Voll medzi 44 pilotmi 31. skupiny, ktorých úlohou bolo samostatné vyhľadávanie nepriateľských stíhačov (fighter sweep) v priestore Bukurešť – Ploješť, pričom sa im podarilo zostreliť jeden Bf 109. John Voll tentokrát nedosiahol zostrel. Ešte v ten deň stratila 31. skupina i jeden Mustang počas záchrannej misie nad morom.Mahoney 2013, s. 154 – 156.


Nasledujúci pondelok, 26. júna 1944, malo celkovo 740 bombardérov B-24 Liberator a B-17 Flying Fortress za ciele objekty v okolí Viedne v Rakúsku. Tento mohutný bombardovací zväz sprevádzalo 38 stíhačiek P-38 Lightning 1. skupiny, 39 P-38 14. skupiny, 26 P-38 82. skupiny, 42 lietadiel P-51 Mustang 31. skupiny, 37 P-51 52. skupiny a 35 strojov P-47 Thunderbolt 332. skupiny. Stíhači 31. skupiny boli pri tejto misii určení ako stíhacia ochrana bombardérov B-24 Liberator 460., 464., 465. a 485. skupiny. Celkovo 57 Liberatorov 460. a 485. skupiny potom zaútočilo na ropnú rafinériu vo Floridsdorfe, zatiaľ čo 65 B-24 464. a 465. skupiny bombardovalo neďalekú zoraďovaciu stanicu. Protivzdušná obrana Ríše, konkrétne 8. stíhacia divízia so sídlom vo Viedni-Kobenzl, vyslala v tento deň proti americkým lietadlám všetky jednotky, ktoré mala k dispozícii. Na výpomoc vzlietli aj niektoré jednotky podriadené 7. stíhacej divízii, ktorá v tom čase sídlila v Schleissheime, severne od Mníchova. Veľká letecká bitka, ktorá sa rozpútala nad západným Maďarskom a postupne sa preniesla nad územie juhozápadného Slovenska a východného Rakúska bola jednou z najväčších leteckých bitiek nad strednou Európou počas druhej svetovej vojny. Letci 31. skupiny bojovali takmer hodinu s viac ako stovkou nepriateľských stíhačov, pričom si nárokovali 15 zostrelov. John Voll zostrelil o 09:20 hod. v oblasti južne od Bratislavy jeden Bf 109G-6 a následne Me 410. Zostrel Me 410 bol Johnovi spočiatku priznaný iba z polovice spolu s poručíkom Kandeferom, ale neskôr bol asi prehodnotený a priznaný Vollovi. Bf 109G-6, ktorý zostrelil Voll, patril pravdepodobne I. skupine stíhacej eskadry JG 302. Dvojmotorový Me 410 bol pravdepodobne od I. alebo II./ZG 76. Piloti 31. skupiny sa v priestore juhozápadného Slovenska podieľali aj na zničení Pohotovostnej letky Slovenských vzdušných zbraní. Celkovo bolo stíhačom 31. skupiny za tento deň oficiálne priznaných 14 zostrelov nepriateľských lietadiel. Stratili však dva Mustangy.Mahoney 2013, s. 157 – 159.

V utorok 27. júna zaútočilo celkovo 299 bombardérov B-24 Liberator a B-17 Flying Fortress na ciele v Maďarsku a Juhoslávii. Úlohou 48 stíhačov 31. skupiny bol fighter sweep v oblasti Budapešti. Pilotov 308. letky viedol pri tomto bojovom lete nový veliteľ letky major Harry W. Dorris. Veliteľstvo 8. stíhacej divízie vyslalo proti Američanom stíhačky Bf 109G-6 I./JG 302, dvojmotorové Bf 110G-2 II./ZG 1 a Me 410A/B ZG 76. Do boja vzlietli tiež stíhači 101. stíhacej skupiny „Puma“ Maďarského kráľovského letectva na Bf 109G-6. Piloti 31. skupiny bojovali v priestore Budapešti a čiastočne aj nad južným Slovenskom s približne 65 stíhačkami Bf 109G-6, Bf 110G-2 a Me 410A/B, pričom dosiahli sedem istých a jeden pravdepodobný zostrel. O 10:30 hod. Voll zostrelil v oblasti 24 km severozápadne od Budapešti jeden z útočiacich Bf 109G-6. Pri tejto misii stratila 31. skupina dva Mustangy. Voll mal po tomto lete oficiálne priznané už štyri zostrely, vďaka čomu bol krátko na to povýšený do hodnosti nadporučíka.Mahoney 2013, s. 159 – 160.

V nedeľu 2. júla bol John Voll spolu s 31. skupinou opäť vyslaný nad Maďarsko. Ciele v Maďarsku a Juhoslávii napadlo 633 bombardérov B-24 Liberator a B-17 Flying Fortress. Celkovo 91 Mustangov 31. a 325. skupiny plnilo úlohy stíhacej ochrany strojov B-24 49. a 55. bombardovacieho krídla, pričom 222 Liberatorov následne bombardovalo zoraďovaciu stanicu Rákos v Budapešti. Nemecká protivzdušná obrana zareagovala vyslaním stíhačiek Bf 109G, Fw 190A/G, ťažko ozbrojených a opancierovaných strojov Fw 190A-8/R2 Sturmbock a dvojmotorových Bf 110G-2 s Me 410A/B. Na poplach odštartovali aj maďarskí letci 101. stíhacej skupiny „Puma“ na Bf 109G-6, ktorých viedol major Aladár Heppes. K prvým súbojom došlo v tento deň krátko pred 10:00 hod. v oblasti jazera Balaton. Bombardéry B-24 Liberator 49. a 55. krídla, ktoré mali kryť letci 31. a 325. skupiny, napadlo v priestore cieľa približne 35 nepriateľských stíhačiek, väčšinou Bf 109G a Fw 190A/G. Nemcom sa spočiatku podarilo vyhnúť americkým sprievodným stíhačom a priblížiť sa k bombardérom na vzdialenosť približne 180 m, ale palubní strelci bombardérov sa urputne bránili a nárokovali si zničenie siedmich lietadiel. Úspešný bol aj John Voll, ktorý si o 10:45 hod. v oblasti 80 km východne od Budapešti nárokoval dva zostrely stíhačiek Bf 109G, pričom jeden zostrel mu bol potom priznaný ako istý a druhý pravdepodobný. Je možné, že sa letci 308. letky stretli s niektorými z maďarských Bf 109G-6 101. stíhacej skupiny „Puma“. Piloti 31. a 325. skupiny si v tento deň nárokovali sedem istých a dva pravdepodobné zostrely nepriateľských lietadiel, z ktorých im bolo potom oficiálne priznaných šesť. O dva dni neskôr, 4. júla, sa novým veliteľom 31. skupiny stal podplukovník Yancey S. Tarrant.Mahoney 2013, s. 165 – 167.

Na Mustangu verzie D letel John Voll aj v utorok 18. júla 1944, kedy mala 31. skupina sprevádzať bombardéry B-24 Liberator, ktorých ciele sa nachádzali v malej oblasti v okolí Friedrichshafenu v Nemecku. Nepriaznivé počasie však spôsobilo, že Liberatory 47., 55. a 304. krídla spolu s Lightningmi 14. a 82. skupiny nemohli dokončiť svoju misiu a letci 31. skupiny sa na 43 Mustangoch nakoniec pridali k stíhacej ochrane strojov B-17 Flying Fortress 5. krídla, ktoré mali napadnúť letisko Memmingen. Letová trasa B-17 k cieľu viedla z letísk v južnom Taliansku smerom na severozápad nad Jadranským morom, cez krátky úsek severného Talianska a nad Alpami. Aj posádkam Fortressov skomplikovalo let k cieľu nepriaznivé počasie. B-17 99. skupiny sa museli otočiť späť, zatiaľ čo 27 strojov 97. skupiny muselo namiesto letiska Memmingen zaútočiť na železničný most neďaleko Casarsy v severnom Taliansku. Fortressy malo k náletu na letisko Memmingen sprevádzať 58 Mustangov 332. skupiny, ktoré však neprileteli včas do plánovaného miesta stretnutia s bombardérmi a tie sa tak po prelete Álp ocitli bez stíhacej ochrany. Protivzdušná obrana Ríše medzitým vyslala proti prilietajúcim Američanom stíhačky Bf 109G, Fw 190A-8, Fw 190A-8/R2 Sturmbock a dvojmotorové Bf 110G-2 spolu s Me 410A/B. V následnej leteckej bitke, ktorá sa odohrávala najmä v okolí bavorského mesta Kempten, sa nemeckým stíhačom podarilo zostreliť 16 B-17G. O niekoľko minút neskôr, keď už bolo takmer po všetkom, sa do bojov nad Kemptenom zapojili aj americkí stíhači. Vo všetkých letových hladinách sa uskutočnilo viacero stíhacích súbojov medzi pilotmi Bf 109G od I./JG 300 a II./JG 27 a Mustangov z 332. a časťou 31. skupiny. John Voll zostrelil o 10:55 hod. neďaleko Memmingenu jeden Fw 190A-8. Na letisko Memmingen nakoniec zaútočilo 79 B-17 2., 301., 463. a 483. skupiny. Piloti 332. a 31. skupiny si nárokovali celkovo 23 zostrelov nemeckých stíhačiek, ktoré im boli potom aj oficiálne priznané. V tejto akcii však 332. a 31. skupina stratili po tri Mustangy.Mahoney 2013, s. 181 – 182.

Dňa 28. júla 1944 sa novým veliteľom 308. letky stal kapitán Leland P. Molland. Keď 31. skupina postupne získavala nové Mustangy verzie D, odovzdávala niektoré staršie P-51B a C k 332. skupine. Napriek tomu zostalo i naďalej vo výzbroji 31. skupiny niekoľko P-51B a C. John Voll odlietal s P-51B ešte niekoľko bojových letov.


Vo štvrtok 17. augusta sa Voll vrátil s 31. skupinou nad Rumunsko. V tento deň sprevádzalo 187 Mustangov 31., 52., 325. a 332. skupiny bombardéry B-24 Liberator k náletom na ropné rafinérie v Ploješti. Celkovo 34 Liberatorov 98. a 449. skupiny potom napadlo rafinériu Unirea Speranţa, zatiaľ čo niektoré zo 124 B-24 49. krídla, 455. a 456. skupina zaútočili na rafinériu Româno-Americană. Ďalších 85 Liberatorov 376., 450., 454. a 459. skupiny bombardovalo rafinériu Astra Română. Piloti Mustangov sa v priestore cieľa nestretli s nepriateľskými lietadlami. Pri spiatočnom lete však podporučík Shipp z 31. skupiny ohlásil problémy s motorom a jeho lietadlo začalo zaostávať za ostatnými. John Voll bol poslaný, aby ho sprevádzal. Motor Shippovho Mustangu ale nevydržal a svoj stroj musel opustiť na padáku. John následne vystúpal späť do výšky 1 830 m a približne 910 m pod sebou uvidel tri Bf 109G. Spustil sa k nim a zameral sa na prvého z nich. Moment prekvapenia mu vyšiel a prvý z messerschmittov sa o 11:40 hod. zrútil do hôr v oblasti južne od mesta Knjaževac v Juhoslávii. Vzápätí zostrelil John aj druhý Bf 109G, ktorého pilot stihol vyskočiť na padáku. Tretí messerschmitt sa mu tiež podarilo zasiahnuť a zanechávajúc za sebou stopu chladiacej kvapaliny mieril k zemi. John však jeho zrútenie nezaznamenal.Mahoney 2013, s. 208 – 209.

Keď bol vo výzbroji 31. skupiny už väčší počet lietadiel P-51D Mustang, John si medzi novými Mustangmi vybral lietadlo s výrobným číslom 44-15459 a kódovými písmenami HL-B, ktoré tiež pomenoval „American Beauty“. Podobne ako u P-51B bol tento ozdobný nápis červenou farbou namaľovaný na prednú časť lietadla a medzi slovami „American“ a „Beauty“ ho dopĺňala už tentokrát kompletná kresba ruže.

V piatok 25. augusta vzlietlo 53 Mustangov 31. skupiny, ktoré mali spolu s 28 Lightningmi 82. a 48 Mustangmi 52. skupiny sprevádzať zväz 80 Liberatorov 55. krídla k náletu na letisko v Prostějove, ktoré bolo vtedy základňou operačne-výcvikovej bojovej jednotky I./SG 152 so stíhačkami Fw 190A a F. John Voll začal počas letu k cieľu cítiť bolesť v ušiach. Nad Juhosláviou, severne od Sisaku, sa nakoniec musel so svojím P-51D otočiť späť na letisko San Severo. Situácia naznačovala, že sa tentokrát vráti späť bez kontaktu s lietadlami nepriateľa. V oblasti Sisaku však natrafil na dve spojovacie lietadlá Fieseler Fi 156 Storch. Jedno z nich zostrelil o 10:30 hod., zatiaľ čo druhé lietadlo pristálo poškodené v poli po Johnových zásahoch.Mahoney 2013, s. 216.


Nasledujúci utorok, 29. augusta 1944, odštartovalo z letísk San Severo a Ramitelli celkovo 102 stíhačiek P-51 Mustang 31. a 332. skupiny spolu s 27 dvojmotorovými P-38 Lightning 14. skupiny z letiska Triolo k sprievodu 168 bombardérov B-17 Flying Fortress 5. krídla, ktoré mali za ciele rafinérie a zoraďovacie stanice v okolí Moravskej Ostravy. Bombardéry sa po štarte z letísk v južnom Taliansku sformovali do dlhého zväzu, ktorý uzavierali Fortressy 5. krídla. Počas letu nad Jadranským morom sa sedem B-17 20. letky 2. bombardovacej skupiny dostalo do kopovitej oblačnosti. Lietadlá museli vystúpať až do výšky 9 000 m, čo bolo zhruba o 1 000 m vyššie, než sa plánovalo. Z toho dôvodu začali tieto stroje zaostávať za zvyškom zväzu a opustili zostavu 2. skupiny. K siedmim B-17 20. letky sa postupne pripojili ďalšie tri stroje (B-17 429. letky 2. skupiny, B-17 49. letky 2. skupiny a B-24 737. letky 454. skupiny), ktoré kvôli poruchám vypadli zo svojich formácií. Zostava 5. krídla sa tak roztiahla na vzdialenosť vyše 100 km. Z letísk na perimetri Berlína medzitým vzlietli proti americkým lietadlám nemeckí stíhači na lietadlách Bf 109G, Fw 190A a Fw 190A-8/R2 Sturmbock. V priestore Drážďan sa sformovali a pokračovali v lete juhovýchodným kurzom k Moravským Budějoviciam a potom nad západné Slovensko. Nemecká protivzdušná obrana pozorne sledovala letovú trasu amerických lietadiel a zaostávanie 10 bombardérov za ostatnými nemohla prehliadnuť. Zaostávajúce americké bombardéry sa navyše ocitli bez stíhacej ochrany. Chvíľu okolo nich krúžili dve nemecké stíhačky Fw 190, ktoré sledovali pohyb formácie. Velitelia amerických bombardérov upozornili svoje posádky, že v priebehu niekoľkých minút majú priletieť sprievodní stíhači. Nedostali však informáciu, či to budú stíhačky P-51 alebo P-38. Nad Myjavou sa medzitým od nemeckého útočného zoskupenia oddelili letci II./JG 5 s Bf 109G, aby od juhozápadu zaútočili na pravý prúd bombardérov. Piloti II./JG 5 zaútočili o 10:41 hod. v priestore Nového Mesta nad Váhom ako prví a vzápätí ich nasledovali ďalšie jednotky, ktoré napadli americké bombardéry od severozápadu, západu, juhozápadu, juhu a juhovýchodu. Posádky bombardérov spočiatku nemohli rozoznať, či sa k nim blížia vlastné alebo nepriateľské stíhačky, keďže krátko pred útokom sa nemecké lietadlá sformovali do formácie, ktorú bežne používali americkí stíhači. V bojoch, ktoré sa odohrávali najmä nad moravsko-slovenským pomedzím a vošli do dejín ako „Letecká bitka nad Bielymi Karpatami“, sa nemeckým letcom podarilo zostreliť deväť B-17G 2. bombardovacej skupiny. V čase útoku nepriateľských lietadiel sa americkí stíhači v oblasti nenachádzali, okrem piatich Mustangov, ktoré nahlásili posádky bombardérov. Rozptýlených nemeckých stíhačov čoskoro po útoku napádali z prevýšenia americké Mustangy a s ubúdajúcimi zásobami benzínu a vyčerpanou muníciou hľadali letiská, kde by mohli doplniť palivo a vrátiť sa na domovské základne. Približne o 10:45 hod. sa v okolí Považskej Bystrice stretli s nemeckými Bf 109G piloti 307. letky, ktorá tiež patrila do zostavy 31. skupiny. Letci 307. letky si v oblasti Štubnianskych Teplíc (dnes Turčianske Teplice) a východne od Žiliny nárokovali tri isté a dva pravdepodobné zostrely messerschmittov. O 15 minút neskôr natrafili piloti 308. letky na malú skupinu nemeckých stíhačiek, dva Fw 190A-8/R2 Sturmbock sprevádzané jedným Bf 109G, ktoré sa vynorili z oblačnosti a pripravovali sa zaútočiť na bombardéry B-17. V následnom súboji si John Voll nárokoval v oblasti 8 km severozápadne od Nitry zostrel Fw 190, ktorý mu bol potom aj oficiálne priznaný. Druhý Fw 190 zostrelil v približne rovnakom priestore podporučík Luther W. Martin. Fw 190 patrili IV.(Sturm)/JG 3 alebo II.(Sturm)/JG 300. Počas bojov sa stíhači oboch znepriatelených letectiev dostávali aj do prízemných výšok. Podľa spomienok jedného z obyvateľov osady Plevovec (dnes na území obce Dolná Súča v okrese Trenčín) sa letecký súboj odohral aj nad touto oblasťou, keď americký stíhač strieľal na nemeckého, ktorý sa mu snažil skryť nízkym letom do údolia. Z bombardérov 5. krídla sa podarilo zaútočiť na svoje ciele 53 Fortressom 463. a 483. skupiny spolu s deviatimi lietadlami z 99. skupiny, ktoré bombardovali zoraďovaciu stanicu neďaleko rafinérie Fanto v Bohumíne. Celkovo 26 B-17 301. skupiny potom napadlo zoraďovaciu stanicu v Segedíne v Maďarsku, zatiaľ čo ďalších 21 lietadiel 99. skupiny bombardovalo zoraďovaciu stanicu v Szolnoku. Cieľom 97. skupiny sa stala oceliareň v Moravskej Ostrave a ďalších 18 Fortressov 2. skupiny zaútočilo na rafinériu Privozer Mineral v Přívoze. Letcom 31. skupiny bolo za tento deň oficiálne priznaných päť zostrelov nepriateľských stíhačiek (tri Bf 109G a dva Fw 190A-8/R2 Sturmbock).Mahoney 2013, s. 219.

O dva dni neskôr, vo štvrtok 31. augusta, sa John Voll s 31. skupinou znova vrátil nad Rumunsko. Celkovo 84 Mustangov 31., 325. a 332. skupiny spolu s 90 Lightningmi 1., 14. a 82. skupiny zabezpečovalo stíhaciu ochranu špeciálnej misii 38 bombardérov B-17 Flying Fortress 2. a 97. skupiny, ktoré leteli na letisko Popești-Leordeni, juhovýchodne od Bukurešti, kde mali vyzdvihnúť oslobodených amerických zajatcov. Bolo to práve v období, kedy sa nemecké jednotky sťahovali z Rumunska, ktoré uzavrelo prímerie so Spojencami. Americkí letci sa počas tohto bojového letu dostali do kontaktu s jednomotorovými stíhačkami, ale aj s viacmotorovými lietadlami nepriateľa. Voll zostrelil v oblasti východne od Băilești dve dopravné lietadlá Junkers Ju 52.Mahoney 2013, s. 221.


V sobotu 23. septembra 1944 sprevádzali letci 31. skupiny foto-prieskumnú misiu nad severné Taliansko. Pri spiatočnom lete uvidel John Voll cez dieru v mrakoch nad mestom Belluno lietadlo, ktoré identifikoval ako taliansku stíhačku Macchi M.C.202. Začal ju prenasledovať, ale jej pilot sa snažil Johna zbaviť. M.C.202 sa mu nakoniec podarilo zasiahnuť, ale vzápätí musel unikať pred ďalším talianskym stíhačom. Stihol ešte zbadať ako pilot zasiahnutého lietadla opúšťa svoj stroj na padáku. M.C.202 patril pravdepodobne 1. stíhacej skupine „Asso di bastoni“ talianskeho Národného republikánskeho letectva. Pred dotieravým talianskym pilotom sa potom ukryl v mrakoch a v poriadku doletel na letisko San Severo.Mahoney 2013, s. 242.

V utorok 17. októbra Voll vzlietol s 31. skupinou k sprievodu bombardérov B-17 Flying Fortress 5. krídla, ktoré mierili na rafinériu Blechhammer-Juh na území dnešného južného Poľska. Spolu s 31. skupinou odštartovali k stíhacej ochrane B-17 aj 52., 325. a 332. skupina. John však do cieľovej oblasti nedoletel, pretože nad moravsko-slovenským pomedzím ho nepravidelný chod motora prinútil k návratu. Zamieril k letisku Götzendorf, juhovýchodne od Viedne, kde uvidel formáciu šiestich Bf 109G. Spustil sa na nich strmhlav z výšky 4 570 m, preletel formáciou a rozptýlil ich. Strmhlavý let sa mu podarilo vyrovnať vo výške 300 m, ale dva messerschmitty ho začali prenasledovať. V manévrovom súboji s Johnom sa dvojica Bf 109G, ktoré sa ho snažili zostreliť, zrazila a zrútila k zemi. Následne John vystúpal a nabral kurz k domovskej základni. O 10 minút neskôr však asi 1 520 m pod sebou zahliadol dvojmotorové lietadlo, ktoré identifikoval ako Dornier Do 217. Na nemecké lietadlo zaútočil zo zadu a po jeho zásahoch začalo horieť. Do 217 havaroval severozápadne od Bratislavy.Mahoney 2013, s. 257 – 258.

V pondelok 6. novembra zabezpečovalo 92 Mustangov 31. a 325. skupiny spolu s 94 Lightningmi 14. a 82. skupiny stíhaciu ochranu lietadlám B-24 Liberator 49., 55. a 304. krídla, pričom 266 Liberatorov potom zaútočilo na južný muničný sklad vo Viedni. Približne 40 Bf 109G a šesť Fw 190 sa snažilo útočiť na bombardéry 49. krídla, ale niekoľko Mustangov ich rozohnalo. John Voll zostrelil jeden Bf 109G v oblasti južne od Győru. Jeden osamelý messerschmitt zaútočil na zaostávajúci Liberator, ale sprievodným stíhačom sa ho podarilo zahnať a nárokovali si ho ako pravdepodobný zostrel. Letci 31. skupiny si v tento deň nárokovali štyri isté a jeden pravdepodobný zostrel. John bol krátko na to povýšený do hodnosti kapitána.Mahoney 2013, s. 271 – 272.

Posledné vzdušné víťazstvá dosiahol John Voll vo štvrtok 16. novembra 1944, kedy odštartoval s 31. skupinou k ochrane strojov B-17 Flying Fortress 5. krídla a B-24 Liberator 47., 49., 55. a 304. krídla, ktoré mali bombardovať západnú zoraďovaciu stanicu v Mníchove. Úlohy stíhacej ochrany bombardérov letiacich na Mníchov plnilo v ten deň celkovo 203 Mustangov 31., 52., 325. a 332. skupiny spolu s 53 Lightningmi 82. skupiny. Po necelej hodine letu k cieľu Voll zistil, že mu nefunguje rádio a má problémy s elektrickou inštaláciou. Dostal povolenie k návratu a v oblasti juhovýchodne od Aviana v severnom Taliansku natrafil na osamelý dvojmotorový Junkers Ju 88. Rozhodol sa ho prenasledovať, ale ešte predtým, než stihol vystreliť, náhle zbadal v slnku dvanásť stíhačiek. Ju 88 sa zrútil k zemi krátko pred 11:15 hod. Vzápätí sa na Johna vrhlo sedem Fw 190 a päť Bf 109G. Nemecké stíhačky pravdepodobne patrili k prieskumným jednotkám NAGr. 11 s Bf 109G a SNSt 20 s Fw 190. John najprv zostrelil dva Fw 190 a potom jeden Bf 109G. Následne sa mu podarilo zasiahnuť aj ďalšie štyri lietadlá. Po návrate na letisko San Severo mu jeden Fw 190 a jeden Bf 109G vyhodnotili ako pravdepodobné zostrely a ďalšie dva Bf 109G ako poškodené. John Voll sa tak stal najúspešnejším stíhačom 15. leteckej armády USAAF a zároveň tretím najúspešnejším pilotom Mustangu počas druhej svetovej vojny. Celkovo dosiahol 21 istých zostrelov nepriateľských lietadiel, štyri pravdepodobné zostrely a tri lietadlá poškodil.Mahoney 2013, s. 276 – 277.

V decembri 1944 sa vrátil do Spojených štátov. Následne bol poslaný do Číny ako štábny dôstojník u Čínsko-amerického zmiešaného krídla a po skončení vojny bol 13. novembra 1945 prepustený z armády.

 Povojnová kariéra 

Vrátil sa do mesta Goshen v Ohiu, kde sa stal stredoškolským učiteľom prírodných vied. Dňa 26. októbra 1948 bol však povolaný späť do služby. Po nevyhnutnom preškolení u 3525. krídla výcviku pilotov na Williamsovej základni vojenského letectva v Arizone, kde slúžil do októbra 1949, bol prevelený na Aljašku k 66. stíhacej-prepadovej letke, ktorá bola dislokovaná na Elmendorfovej leteckej základni. Medzitým sa 8. januára 1949 oženil so slečnou Joan Marguerite Kochovou. Dňa 1. septembra 1951 ho povýšili do hodnosti majora.

U 66. stíhacej-prepadovej letky slúžil do októbra 1951, kedy ho poslali k 1002. generálnej skupine inšpektorov na Nortonovej základni v Kalifornii, kde pôsobil ako špecialista a inšpektor elektrárne až do augusta 1954. Potom nastúpil na Air Command and Staff College, ktorú absolvoval v júni 1955. Od júla 1955 do novembra 1958 slúžil u Veliteľstva protivzdušnej obrany na Hamiltonovej základni v Kalifornii. V roku 1957 získal bakalársky titul na San Francisco State College. Následne bol pridelený k Poradnej skupine vojenského letectva na leteckej základni Kimpcho v Kórejskej republike.

Potom od novembra 1960 do októbra 1961 slúžil u 27. taktického stíhacieho krídla na Cannonovej základni v Novom Mexiku. Následne sa stal veliteľom 522. taktickej stíhacej letky, tiež na Cannonovej základni, pričom v tejto funkcii pôsobil do júla 1962, kedy ho pridelili ako dôstojníka operačného štábu pre 832. leteckú divíziu na Cannonovej základni. Ďalším Johnovým pôsobiskom sa na obdobie od októbra 1962 do augusta 1964 stalo Ústredie Veliteľstva taktického letectva na Langleyovej základni vo Virgínii. Medzitým bol 11. mája 1963 povýšený do hodnosti podplukovníka. V roku 1964 získal magisterský titul z manažmentu na George Washington University. Potom navštevoval Naval Warfare School v Newporte v štáte Rhode Island, ktorú absolvoval v júni 1965. V období od júla 1965 do júna 1966 absolvoval školenie leteckého atašé a následné bol pridelený do Singapuru, kde pôsobil do júla 1968. Dňa 25. februára 1967 bol povýšený do hodnosti plukovníka. Ďalej slúžil do augusta 1969 ako vedúci oddelenia plánov pre 6250. letku podpory v rámci 7. leteckej armády na leteckej základni Tân Sơn Nhất vo Vietnamskej republike, pričom pomáhal pri operácii Rolling Thunder. 

Potom navštevoval Armed Forces Staff College, ktorú úspešne ukončil v júni 1970. Johnovým posledným pôsobiskom u Vojenského letectva Spojených štátov sa od októbra 1973 stalo 77. krídlo leteckých systémov na McClellanovej základni v Kalifornii, ktorému velil do 31. júla 1974, kedy definitívne odišiel z vojenského letectva. 

 Neskorší život 
S manželkou Joan mali dve deti. Po odchode z armády pracoval ako burzový maklér v Bostone a okolí. Posledné roky života strávil s manželkou v Lexingtone v štáte Massachusetts. Zomrel 12. septembra 1987 vo veku 65 rokov a je pochovaný na Massachusettskom národnom cintoríne. Joan zomrela 28. júla 1999 a je pochovaná vedľa neho.

 Vyznamenania 
 Kríž za vynikajúcu službu
 Strieborná hviezda s jednou dubovou ratolesťou
 Záslužný letecký kríž s jednou dubovou ratolesťou
 Bronzová hviezda
 Medaila za záslužnú službu
 Letecká medaila so štyrmi striebornými dubovými ratolesťami
 Letecká medaila s jednou striebornou a tromi bronzovými dubovými ratolesťami
 Prezidentská citácia
 Cena vynikajúcej jednotky vojenského letectva s jednou dubovou ratolesťou
 Medaila za americké ťaženie
 Medaila za európsko-africko-blízkovýchodné ťaženie s jednou striebornou a dvoma bronzovými hviezdami za ťaženie
 Medaila za ázijsko-pacifické ťaženie s jednou bronzovou hviezdou
 Medaila víťazstva v druhej svetovej vojne
 Medaila za službu v národnej bezpečnosti s jednou bronzovou hviezdou
 Medaila za službu vo Vietname s dvoma bronzovými hviezdami
 Medaila za službu v kórejskej obrane
 Cena za dlhoročnú službu vo vojenskom letectve s jednou striebornou a jednou bronzovou dubovou ratolesťou
 Stužka za dosiahnutie úrovne expert v streľbe z pechotných zbraní
 Medaila cti Vojenských síl Vietnamskej republiky 1. triedy
 Citácia vietnamského kríža Za statočnosť
 Medaila Za ťaženie Vietnamskej republiky

 Poznámky 

 Referencie 

 Literatúra 
 MAHONEY, Kevin A. Fifteenth Air Force against the Axis: Combat Missions over Europe during World War II. Lanham, Toronto, Plymouth, UK : The Scarecrow Press, Inc., 2013. 485 s. ISBN 978-0-8108-8494-6.

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 John Voll na stránkach goshenal.ipower.com 
 John Voll na stránkach veterantributes.org 
 John Voll na stránkach valka.cz 
 John Voll na stránkach vcdns.valka.cz 

Kategória:Letecké esá USA druhej svetovej vojny
Kategória:Letci USA
Kategória:Príslušníci United States Air Force
Kategória:Osobnosti zo Cincinnati