Kimigajo

"Kimigajo" (, v preklade Vláda jeho cisárskej výsosti) je národná hymna Japonska. Jej slová sú najstaršie spomedzi hymien všetkých krajín sveta. S dĺžkou 11 dôb a 32 znakov je “Kimigajo” aj jedna z najkratších. Slová hymny sú z waka básne napísanej neznámym autorom v ére Heian (roky 794-1185) a dnešný hudobný podklad bol vybraný v roku 1880, čím nahradil nepopulárnu melódiu, ktorú k nej zložil John William Fenton v roku 1869. Napriek tomu, že sa názov Kimigajo zvyčajne prekladá ako “Vláda jeho cisárskej výsosti”, žiadny oficiálny preklad názvu alebo slov nebol ustanovený zákonom.

 História 
Slová sa prvýkrát objavili v zbierke poézie “Kokin Wakašú”, ako báseň bez autora. V roku 1869 si John William Fenton, veliteľ vojenskej hudby z Írska, počas návštevy všimol, že Japonsko nemá žiadnu národnú hymnu a navrhol neskoršiemu ministrovi vojny Iwaovi Ójamamu, že by si mali nejakú ustanoviť. Ójama súhlasil a vybral “Kimigajo” ako hymnu. Fenton bol požiadaný, aby zložil melódiu, no japonská vláda ju zavrhla, pretože “nebola dostatočne dôstojná”. V roku 1880 bola osvojená nová melódia vytvorená Jošiisom Okuom a Akimorim Hajašim. Nemecký hudobník Franz Eckert použil túto melódiu spolu so západným štýlom harmónie, čím vytvoril verziu, ktorá sa používa dodnes.

V rokoch 1888 až 1945 slúžila Kimigajo ako národná hymna Japonského cisárstva. Po zmene režimu po konci druhej svetovej vojny sa štát zmenil na parlamentnú demokraciu, no cisár Hirohito nebol zbavený trónu a Kimigajo, hoc nie oficiálne podľa zákona, bola stále považovaná za národnú hymnu. V roku 1999 ju Zákon pre národnú vlajku a hymnu ustanovil ako národnú a cisársku hymnu.

 Dnešný názor 
Podľa prieskumu TV Asahi z roku 1999 väčšina Japoncov považovala “Kimigajo” za dôležitú, aj keď kontroverznú pieseň, dokonca pred platnosťou Zákonom pre národnú vlajku a hymnu z roku 1999. Na druhú stranu, prieskum z rovnakého roku vykonaný denníkom Mainiči Šimbun ukázal, že väčšina účastníkov výskumu protestovala proti legislatíve, ktorá z “Kimigajo” urobila národnú hymnu, alebo sa cítili, že vláda mohla k takémuto zákonu pristúpiť neskôr. Mnoho z japonských študentov, ktorí musia spievať hymnu počas vstupných a maturitných ceremóniách hovoria, že nerozumejú starému a zastaranému jazyku a nie sú učení o jej histórii. Kontroverzia obklopujúca používanie hymny pre školské akcie naďalej pretrváva.

 Kontroverzia 
Kontroverzie hymny vyplývajú z faktu, že ju časť obyvateľov, spoločne s vlajkou, pokladajú za symboly japonského militarizmu zosobneného v druhej svetovej vojne. Prípady bojkotu sa vyskytujú často v školstve. Od zavedenia hymny do platnosti v roku 1999 a špeciálne od roku 2003, kedy jej používanie na školách bolo zavedené ako povinné sú učitelia povinní stáť pri vlajke a spievať hymnu. Nerešpektovanie týchto symbolov vedie ku finančným pokutám či až ku preloženiu z práce.

 Text hymny 
V prípade slovenskej verzie ide o neoficiálny preklad.

 Kimigajo waČijo niJačijo niSazare iši noIwao to nariteKoke no musu made Nech vládne panovnícky rodtisíc, dlhých osem tisíc rokovaž kým zrnká piesku sa zmenia na mohutné skalyzarastené machom. きみがよはちよにやちよにさざれいしのいわおとなりてこけのむすまで 君が代は千代に八千代に細石の巌となりて苔の生すまで

 Referencie 

 Iné projekty 

 Zdroj 

Kategória:Štátne hymny