Cícer baraní

Cícer baraní (iné názvy pozri nižšie; lat. Cicer arietinum) je druh z rodu cícer (Cicer), podčeľade bôbovaté (Faboideae), čeľade bôbovité (Fabaceae). Je to jednoročná strukovina.

 Názvy 

 Slovenské názvy 
Súčasný (od začiatku 50. rokov 20. storočia sa vyskytujúci) slovenský názov tohto druhu je: cícer baraní. Zriedkavý názov je cícer obyčajný (resp. do 40. rokov 20. storočia cícer obecný). Starší názov je cizrna obecná.

Názov mimo taxonómie alebo starší názov (do začiatku 50. rokov 20. storočia) je cícer.

Ľudové alebo zastarané názvy sú:
cizrnacicer. In: Slowár Slowenskí Češko-Laťinsko-Ňemecko-Uherskí,
syzrna,
slovenka.

Ľudové názvy sú: 
cícerka, 
číčer, 
cícor,
cícvor,
číčerica,
slovenec,
slovinec,
slovienka,
slovienko,
sloviatko,
bagovka,
bagóca,
rímsky hrach.

Zastarané názvy sú: 
cicercicer. In: Slowár Slowenskí Češko-Laťinsko-Ňemecko-Uherskí,
cicier, 
cizrla, 
cizrnka, 
cizrno, 
slovenek,
cícerový hrach,
vlašský (vlaský) hrach.

 Vedecké názvy 
Základný názov je Cicer arietinum L.. Jeho staršie pravopisné varianty sú Cicer arientinium auct. a Cicer arientinum auct.. Jeho ďalšie úplné synonymá sú Nochotta oleracea S.G.Gmel., Ononis crotalarioides M.E.Jones a Vicia arietina E.H.L.Krause.

Latinské slovo arietinum i slovenské slovo baraní v názve druhu je odvodené od slova baran (lat. aries = baran), pretože vysušené semeno tejto rastliny vraj má tvar baranej hlavy (vrátane kvázi rohov).

 Význam 
Semená cíceru majú vysoký obsah bielkovín a vlákniny. Je to jedna z prvých kultivovaných strukovín a na Strednom východe sa našli zvyšky staré 7 500 rokov.

Cícer je hlavnou zložkou niektorých jedál, napr. hummus, čana masala, a po zomletí na múku sa používa na výrobu falafelu. Používa sa aj v šalátoch, polievkach a dusených mäsách, karí a iných jedlách. Cícer je dôležitý v indickej a stredovýchodnej kuchyni. V roku 2017 India vyprodukovala 67 % svetovej produkcie cíceru. Konzumuje sa v surovom stave, alebo sa upravuje varením a pražením. Semená sa používali aj ako náhrada kávy.

 Opis 
Rastlina dorastá do výšky 20 – 50 cm a na každej strane stonky má malé, bledé listy. Cícer je druh strukoviny, s jedným strukom obsahujúcim dva alebo tri nepravidelné semená. O rôznych tvaroch semena pozri kapitolu Skupiny kultivarov. Suché struky nepukajú a nepadajú. Má biele kvety s modrými, fialovými alebo ružovými žilami. Na listoch, strukoch a stonke má glandulárne a neglandulárne chĺpky, ktoré vylučujú kyselinový mix a bránia tak rastlinu pred škodcami.

Má zložené nepárnoperovité lístky. Kvet tvaru motýľa, typický pre strukoviny.

Podobne ako ďalšie bôbovité, aj cícer obohacuje pôdu o dusík. Je odolný voči suchu, nenáročný na pôdu a teplomilný.

 Sekvenovanie genómu 
Na začiatku 21. storočia bolo dokončené sekvenovanie genómu cíceru baranieho (a príbuzných druhov), napríklad v roku 2013 bolo publikované dokončené sekvenovanie vyše 90 kultivarov a krajových odrôd druhu cícer baraní (vrátane divého taxónu Cicer (arietinum subsp.) reticulatum) a druhu Cicer echinospermum.

 Patogény 
Patogény sú hlavnou príčinou straty úrody pri pestovaní (až 90 %). Príkladom je huba Fusarium oxysporum f.sp. ciceris, ktorá sa vyskytuje vo väčšine hlavných oblastí pestovania strukovín a spôsobuje pravidelné škody na výnosoch od 10 do 15 %.

Od roku 1978 do roku 1995 sa celosvetový počet patogénov zvýšil zo 49 na 172, z toho 35 v Indii. Tieto patogény pochádzajú zo skupín baktérií, húb, vírusov, mykoplazmy a nematódov a vykazujú veľké genotypové variácie. Najrozšírenejšie patogény sú Ascochyta rabiei (35 krajín), Fusarium oxysporum f.sp. ciceris (32 krajín), Uromyces ciceris-arietini (25 krajín), zvinutka hrachu (23 krajín) a Macrophomina phaseolina (21 krajín). Výskyt Ascochyta je podporovaný vlhkým počasím; spóry sú prenášané na nové rastliny vetrom a vodou.

Stagnácia úrodnosti v posledných desaťročiach súvisí s náchylnosťou na patogény. Výskum na zlepšenie výnosu, ako napr. pokus o zvýšenie výnosu z 0,8 na 2,0 t na hektár šľachtením odrôd odolných voči chladu, je vždy spojený so šľachtením na odolnosť voči patogénom ako sú Ascochyta rabiei a F. o. f.sp. ciceris, ktorým sa darí v chladných podmienkach. Výskum začal výberom vhodných génov pre patogénnu rezistenciu a ďalších vlastností prostredníctvom molekulárneho šľachtenia. Táto metóda je možný spôsob na dosiahnutie zlepšenia výnosu.

 Výživa 
Cícer je potravina s vysokým obsahom živín. Poskytuje bohatý obsah (20 % alebo viac odporúčanej dennej dávky (ODD)) bielkovín, vlákniny, kyseliny listovej a niektorých potravinových minerálov, ako je železo a fosfor. Obsah tiamínu, vitamínu B6, horčíka a zinku je mierny, čo poskytuje 10 – 16 % ODD. V porovnaní s referenčnými hladinami stanovenými Organizáciou OSN FAO a WHO sú bielkoviny vo varenom a vyklíčenom cíceri bohaté na esenciálne aminokyseliny, ako je lyzín, izoleucín, tryptofán a aromatické aminokyseliny.

100 g porcie uvareného cíceru poskytuje 164 kcal (690 kJ). Varený cícer sa skladá z 60% vody, 27 % uhľohydrátov, 9 % bielkovín a 3 % tuku. 75 % obsahu tuku sú nenasýtené mastné kyseliny z ktorých kyselina linolová predstavuje 43 % z celkového obsahu.

Používa sa aj ako krmivo pre zvieratá.

 Systematika 

 Poddruhy a variety 
Tradične (sčasti až do zhruba 70. rokov 20. storočia) sa to, čo dnes chápeme ako druh cícer baraní (Cicer arietinum), delilo na niekoľko taxónov, ktoré mali v závislosti od autora najčastejšie postavenie (taxonomickú úroveň) buď samostatných druhov, alebo poddruhov či variet druhu cícer baraní. Tieto taxóny boli založené najčastejšie na farbe semena a často aj kvetu. Úplne najjednoduchšie bolo delenie na biely cícer, čierny (resp. červený) cícer a prípadne aj hnedý cícer. V podrobnejších systémoch sa celkovo bolo možné stretnúť s niektorými z nasledujúcich taxónov (druhov/poddruhov/variet):
 Cicer album hort. (synonymá: Cicer arietinum var. [alebo subsp.] album Gaudin, Cicer leucospermum auct., Cicer sativum Schkuhr, Cicer arietinum var. macrocarpum Jaub. & Spach) [po slovensky cícer bielyPOLÁK, Jozef. Strukoviny. Bratislava: Slovenské vydavateľstvo pôdohospodárskej literatúry, 1955. S. 91 alebo biely cícerDUBOVÁ, G., SLÁDEČKOVÁ, G. Tovaroznalectvo pre 3. ročník študijného odboru potravinárstvo. Bratislava: Expol pedagogika, 2008. S. 67, resp. k názvu Cicer sativum: cícer jedlýCícer v hospodárstve. In: Obzor - noviny pre hospodárstvo, remeslo a domáci život. č. 23 1880 S. 182] – Tento taxón približne zodpovedá dnešnému taxónu kabuli (pozri nižšie).
 Cicer physodes Rchb. (synonymum: Cicer ochrospermum auct.),
 Cicer rotundum Alef./Jord. (synonymum:Cicer arietinum var. rotundum auct., Cicer arietinum var. globosum Alef.),
 Cicer fuscum hort. (synonymum: Cicer arietinum var. [alebo subsp.] fuscum Alef.) [po slovensky: cícer hnedý alebo hnedý cícer, pričom ale dnes sa niekedy názvom hnedý cícer označuje oveľa širší taxón desi – porov nižšie]
 Cicer arietinum var. r(h)ytidospermum Jaub. & Spach (synonymum: Cicer arietinum var. cruentum Alef.)
 Cicer nigrum hort. (synonymá: Cicer arietinum var. [alebo subsp.] nigrum Alef., Cicer rubrum auct., Cicer erythrospermum auct., Cicer arietinum var. vulgare Jaub. & Spach, Cicer grossum Salisb., Cicer arietinum v starom užšom zmysle) [po slovensky cícer čierny alebo čierny cícer, resp. k názvu Cicer rubrum zastarano: červený cícer]
 Cicer reticulatumLadiz. (synonymum: Cicer arietinum var. [alebo subsp.] reticulatum auct.) – Tento taxón sa alternatívne klasifikuje ako samostatný druh.
 Cicer sintenisii Bornm. – Tento taxón sa alternatívne uvádza ako synonymum druhu Cicer pinnatifidum alebo staršie ako synonymum druhu Cicer incisumRepertorium specierum novarum regni vegetabilis [...] Band L 1941. S. 138 .
 Cicer edessanum Stapf ex Bornm. – Tento taxón sa alternatívne uvádza ako synonymum druhu Cicer echinospermum.
Vyššie uvedené taxóny sú tu zoradené približne podľa ich vzájomnej príbuznosti.CATALOGUL DE SEMINŢE OFERITE PENTRU SCHIMB DE GRĂDINA BOTANICĂ A UNIVERSITĂŢII DIN CLUJ. In: BULETINUL GRĂDINII BOTANICE SI AL MUZEULUI BOTANIC DE LA UNIVERSITATEA DIN CLUJ. č. IX. 1929  S. 15 REICHENBACH, H. G. L. Flora germanica excursoria ex affinitate regni vegetabilis naturali disposita, sive principia synopseos plantarum in Germania terrisque in Europa media adjacentibus sponte nascentium cultarumque frequentius. 2. 1830-1832. S. 532 

Od prvej polovice 20. storočia pribudli aj zložitejšie delenia. Napríklad K. G. Prozorova 1929 delila cícer baraní (Cicer arietinum) na nasledujúce variety (myslené prísne vzaté len pre územie Afganistanu):
 s bielou korunou kvetu:
 Cicer arietinum var. album
 Cicer arietinum var. albangulatum
 Cicer arietinum var. albo-testaceum
 s ružovou korunou kvetu:
 Cicer arietinum var. roseum
 Cicer arietinum var. gilvum
 Cicer arietinum var. reticulatum
 s červenasto-fialovou korunou kvetu:
 Cicer arietinum var. fuscum
 Cicer arietinum var. nigrum
 Cicer arietinum var. pallido-rostratum
 s modrou korunou kvetu: 
 Cicer arietinum var. azureo-coloratum

G. Popovová v roku 1937 a po nej ďalší autori delili cícer baraní na nasledujúce poddruhy (niekedy označované ako rasy), ktoré sa ďalej delia na (tu neuvedené) variety a iné malé skupiny:
 Cicer arietinum subsp. asiaticum
 Cicer arietinum subsp. eurasiaticum
 Cicer arietinum subsp. mediterraneum
 Cicer arietinum subsp. orientale

Prehľad delení cícera baranieho do roku 1972 je uvedený tu.

Od 70. rokov 20. storočia niektorí autori používajú nasledujúce delenie druhu cícer baraní (Cicer arietinum):
 Cicer arietinum subsp. arietinum – t. j. všetky pestované cícery
 Cicer arietinum subsp. reticulatum – t. j. divá rastlina, z ktorej pestované cícery (pravdepodobne) pochádzajú, a ktorá sa často, ako už bol vyššie spomenuté, alternatívne zaraďuje ako samostatný druh Cicer reticulatum

 Skupiny kultivarov 
V súčasnosti (ale sčasti už od polovice 20. storočia) sa cícer baraní často delí na tri (až štyri) veľké podskupiny: typ kabuli, typ desi, prechodný typ a možná skupina cece nero. V závislosti od autora majú postavenie: typ, skupina kultivarov, nadskupina kultivarov, skupina, rasa, varieta či druh. Tieto tri (štyri) skupiny sa ďalej delia na kultivary a krajové odrody, pričom kultivarov sa (stav okolo roku 2012) pestuje viac ako 350. riadky 2 a 25Sivakumar, Karthick & Gautam, Ashish & Singh, Satvinder & Panwar, Ravindra & Arora, Anju & Verma, Sanjay. (2024). A Pragmatic Study on Seed Shape Classification and its Association among Seed Quality Attributes in Chickpea (Cicer arietinum L.). Legume Research - An International Journal. 47. Pascual-Bustamante, S.; Raya-Pérez, J.C.; Aguirre-Mancilla, C.L.; Ramírez Pimentel, J.G.; Vargas-Martínez, M.G.; Trejo-Márquez, M.A. Chemical and Protein Characterization of Two Varieties of Chickpea (Cicer Arietinum): Costa 2004 and El Patrón. Plants 2024, 13, 2125. https://doi.org/10.3390/plants13152125

 Typ kabuli 
Typ/(nad)skupina kultivarov kabuli (synonymá: Cicer arietinum Skupina Kabuli, Cicer arietinum rasa [alebo var.] macrosperma, Cicer kabulium Dixit, jedlý cícer, biely cícer) má semená väčšie, svetlejšie a s hladkým obalom, ktoré majú väčšinou tvar hlavy sovy, ale niekedy majú kužeľovitý tvar. Pestujú sa hlavne v Stredomorí, južnej Európe, severnej Afrike, Južnej Amerike a južnej Ázii. Jeho pôvod je pravdepodobne v Kábule v Afganistane a v 18. storočí bol zavlečený do Indie. Váži cca 0,3 – 0,5 g/semeno, niekedy aj viac ako 0,5 g.

 Typ desi 
Typ/(nad)skupina kultivarov desi (synonymá: Cicer arietinum Skupina Desi, Cicer arietinum rasa [alebo var.] microsperma, Cicer arietinum v novom užšom zmysle [t. j. druh Cicer arietinum ako opak druhu Cicer kabulium], kŕmny cícer, hnedý cícer) má semená menšie, tmavšie a s hrubým obalom, ktoré majú prevažne kužeľovitý tvar (t. j. tvar baranej hlavy, pričom ale treba poznamenať, že niektorí autori chápu výraz "tvar baranej hlavy" ako synonymum vyššieho uvedeného vyrazu "tvar hlavy sovy"). Pestuje sa najmä v Indii a ďalších častiach južnej Ázie, ako aj v Etiópii, Mexiku a Iráne. Môže byť čierny, zelený alebo bodkovaný. Typ desi sa po lúpaní a rozdelení používa na prípravu jedla čana dal. Váži cca 0,2 g/semeno. Typ desí sa veľmi podobá na semená nájdené v archeologických náleziskách aj na semená divokej formy, z ktorej bol cícer vyšľachtený (Cicer reticulatum). Tá rastie iba v juhovýchodnom Turecku, odkiaľ sa predpokladá, že cícer pochádza. Z toho vyplýva, že fylogeneticky je zrejme typ desi starší a typ kabuli mladší.

 Prechodný typ 
Prechodný (=intermediárny) typ/(nad)skupina kultivarov (iný názov: typ v tvare hrachu [angl. pea-shaped type]) má malé až stredne veľké semená, ktoré majú obyčajne tvar gule (t. j. majú tvar skoro rovnaký ako hrach). Do prechodného typu patria napríklad slovenské kultivary cíceru, t. j. kultivary 'Alfa', 'Beta' a 'Slovák'. Tieto slovenské kultivary pochádzajú z konca 20. storočia, ich registrácia však už vypršala.

 Typ cece nero 
Juhotalianske čierne cícery, bežne označované talianskym názvom cece nero (doslova: čierny cícer; množné číslo: ceci neri), sa uvádzajú buď ako súčasť typu desi, alebo novšie sa väčšia časť z nich uvádza ako ďalší, samostatný typ cíceru baranieho a malá časť ako súčasť typu kabuli. Veľkosťou je cece nero niekde medzi typom desi a typom kabuli (čiže je väčší než typ desi) a je tmavší než typ desi. Cece nero sa pestuje iba v Apúlii v juhovýchodnom Taliansku.BARDARO, N. et al. Le caratteristiche genetiche uniche del cece nero della Murgia Carsica / Peculiar genetic traits in black chickpeas from Apulia, Italy. (?) 2018  Cece nero nie sú jediné cícery čiernej farby na svete, ďalšie čierne cícery pochádzajú napríklad z Indie.

 Referencie 

 Iné projekty 

 Zdroj 

Kategória:Bôbovité
Kategória:Strukoviny