Sumachovec fermežový

Sumachovec fermežovýBARANCE, T. et al. Systematická botanika, 2001, S. 115 alebo sumach fermežový (lat. Toxicodendron vernicifluum, synonymá: Toxicondendron verniciferum, Toxicodendron verniciflua, Rhus verniciflua, Rhus vernicifera) je strom z rodu sumachovec (Toxicodendron), alternatívne zaraďovaný do rodu sumach v širšom zmysle (Rhus s. l.)Andrés-Hernández, A. & Terrazas, Teresa. (2009). Leaf architecture of Rhus s.str. (Anacardiaceae). Feddes Repertorium. 120. 293 - 306.. Pochádza z Číny a indického subkontinentu. V súčasnosti sa pestuje v regiónoch Číny, Kórey a Japonska. Zo stromov sa získava živica (urušiol), ktorá sa následne používa ako vysoko odolný lak (uruši).

 Opis 
Sumachovec fermežový je vždyzelený strom, rastie do výšky 3 až 10 m. Konárová stopka je dlhá 7 až 14 cm, obsahuje 7 až 19 listov. Listy sú dlhé 6 až 13 cm spolu s listovými stopkami, sú čepeľového tvaru, poskladané sú do tvaru prísediacich listov. Semenník je zrastený z 3 lístkov a iba jeden z nich je fertilný (plodný). Horná časť piestika (čnelka), cez ktorú prerastá peľové vrecúško k vajíčku, má vnútri kanálik a je vystlaný žľaznatou pokožkou. Tyčiniek je päť a majú podobu zahrotených nitiek. Plodom je červená alebo hnedá jednosemenná kôstkovica guľôčkového tvaru. Plody bývajú pokryté jednoduchými a žľaznatými chĺpkami. Základnou zložkou jeho miazgy je organická zlúčenina -  polymérovaná živica urušiol, ktorá je tvrdá a veľmi krehká.

 Využitie 
 Živica a lak 

Lak sa zbiera v zárezoch v kôre. V týchto zárezoch sa miazga skoncentruje a zberač (kaiko/urušikaki), ju špachtľou naberie do bambusovej nádoby. Existujú dva postupy zberu laku: prvý (jódžógaki) šetrný - udržiavací zber a druhý (korošigaki), ktorý nepočíta s prežitím stromu a preto má o mnoho väčšiu výťažnosť. Dnes sa prevažne používa druhý postup teda korošigaki. Zárezy vytvárajú lievik 22 až 25 vodorovných rezov pod sebou na kmeni 10 ročného stromu a následne koncentrujú svetložltú miazgu. Pred aplikáciou na základný materiál, ktorý sa má lakovať sa miazga (urušiol) prefiltruje, tepelne upraví, poprípade zafarbí. Tvrdnutie nanesenej miazgy vyžaduje jej „sušenie“ v teplej, vlhkej komore alebo skrini (furo/urušiburo) počas 12 až 24 hodín, kde urušiol polymerizuje.Čumlivská, str. 2223 Čerstvý lak je následne veľmi silne alergický. Pre citlivé osoby je nebezpečný aj dym z horiacich vetví či výpary za teplých dní.

Výrobky natreté týmto lakom sú rozpoznateľné extrémne odolným a lesklým povrchom. Lak uruši má mnoho použití. Niektoré bežné aplikácie zahŕňajú riad, hudobné nástroje, plniace perá a šperky. Existuje niekoľko typov lakov. Nepigmentovaný lak je tmavohnedý, ale najbežnejšie farby urušiolu sú čierna a červená, z práškových pigmentov oxidu železa, oxidu železnato-železitého (magnetit) a oxidu železitého (hematit). Vysoko cenený je najmä červený lak.Čumlivská, str. 3035

Nanášanie a dekorácia laku je dlhý proces, ktorý vyžaduje veľa hodín, alebo dní starostlivých a opakujúcich sa vrstiev a časov uschnutia. Vytvorenie jedného lakového predmetu uruši, napríklad misky alebo plniaceho pera, môže trvať celé týždne až mesiace. Lak sa používa aj ako veľmi silné lepidlo.Čumlivská, str. 4050

Listy, semená a živica zo sumachovca fermežového sa niekedy používajú v čínskej medicíne na ošetrenie vnútorných parazitov, alebo na zastavenie krvácania.

 Vosk 
Tuk získaný z plodov sumachovca fermežového sa predtým používal ako náhrada za včelí vosk pri výrobe sviečok, príprave politúry a leštidiel. Plody zo stromov sa zbierajú, sušia, naparujú a lisujú, aby sa z nich extrahoval vosk, ktorý po ochladení stvrdne. V Európe je tento materiál známy ako japonský vosk (木蠟, 木蜡, 木蝋). Využíval sa pri príprave tlačiarenských farieb.

 Galéria 

 Poznámka 
V tomto článku je pre prepis japonských názvov použitá česká transkripcia prevzatá z knihy Anny Čumlivskej: Manuál japonského laku. Názvy zdrojov sú uvádzané aj v originále latinkou s anglickou transkripciou sú ponechané v pôvodnom znení. Čítanie jednotlivých odborných výrazov aj japonský zápis v registri vychádza zo Šikkóši gakkai (2012), v registri sú potom v zátvorke uvedené prípadne staršie spôsoby výslovnosti podľa Šinsó gappon šicugei džiten (2004). Výslovnosť slov odpovedá zápisu v českej a slovenskej transkripcii, len pri niektorých slovách s akcentom na ďalších slabikách sa napríklad v slabikách ši a cu pred hláskami k a t v mnohých oblastiach Japonska vypúšťajú samohlásky. Šika sa teda môže čítať „ška“, šitanuricuke sa číta ako „štanuricke“ atď.

 Referencie 

 Literatúra 





 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Toxicodendron vernicifluum
 Škumpa lakodárna

 Zdroj 

Kategória:Obličkovcovité
Kategória:Jedovaté rastliny
Kategória:Najmenej ohrozené druhy