Mancipácia

Mancipácia () bol formálny abstraktný scudzovací úkon rímskeho práva, staršia forma derivatívneho nadobudnutia vecných vlastníckych práv v antickom Ríme. Využívala sa najmä v ranom kráľovskom období a za republiky, keď sa v Ríme ešte nepoužívali razené mince a kovy sa museli vážiť. Počas cisárstva sa prestala používať, až kým za vlády cisára Justiniána I. definitívne nezmizla z rímskeho (resp. byzantského) právneho poriadku. Pôvodne bola mancipácia výmenným úkonom, jej účastníci si navzájom vymieňali plnenia. Postupom času neelastickú a prísne formálnu mancipáciu nahradilo prosté odovzdanie vecitraditio ex iusta causa.

Mancipácia sa týkala sa tzv. mancipačných vecí, ktorými boli otroci, italské pozemky, niektoré štvornohé ťažné zvieratá, ako aj poľných pozemkových služobností. Keďže šlo o úkon rímskeho civilného práva (ius civile), bola mancipácia prístupná iba rímskym občanom. Mancipácia bola prísne formálna a pre účinný prevod kviritského vlastníctva, alebo vlastníctvu podobnú moc museli byť zachované prísne stanovené podmienky. V prípade, že nebola dodržaná niektorá z podmienok, kviritské vlastníctvo neprešlo na nadobúdateľa vlastníctva. V prípade, že bola zachovaná právna zásada nemo plus iuris, však mohlo prejsť aspoň tzv. bonitárne vlastníctvo. Abstraktnosť scudzovacieho úkonu sa prejavovala tak, že narozdiel od tradície, ktorá bola kauzálnym scudzovacím úkonom, nepotrebovali účastníci úkonu kauzu (dôvod scudzenia veci), pretože mancipácia vždy smerovala k prevodu vlastníckych práv, kým tradícia nie.

Samotný úkon prebiehal za prítomnosti minimálne piatich svedkov, rímskych občanov (civibus Romanis puberitus) mužského pohlavia a ďalšieho rímskeho občana (libripens), ktorý v rukách držal medenú alebo bronzovú váhu. Svedkovia mali zabezpečiť publicitu prevodu. Nadobúdateľ vlastníckych práv uchopil do ruky mancipovaný predmet (lat. manus + capere, uchopiť do ruky), preniesol presne určenú formulu a udrel kúskom medi, či bronzu, napr. mincou o váhu a odovzdal ju namiesto kúpnej ceny scudziteľovi. Pri mancipácii hnuteľných vecí sa predpokladala ich prítomnosť pri úkone, samotná vec avšak nemusela byť odovzdaná, nehnuteľné veci uchopené byť nemuseli.

 Referencie 

 Pozri aj 
 scudzovací úkon
 traditio ex iusta causa
 in iure cessio

Kategória:Rímske právo
Kategória:Vecné právo