Čákovci

Čákovci (starším slovenským pravopisom: Csákovci; základný tvar: Čák, starším slovenským pravopisom Csák; cudzojazyčné mená pozri nižšie) bol uhorský šľachtický rod. Svoj rodokmeň podľa kroniky Činy Hunov a Uhrov, Kroniky Mareka z Káltu a Kroniky Jána z Turca odvodzoval rod Čákovcov svoje korene od staromaďarského vodcu predka Szabolcs (Sabolča). Rodina bola pravdepodobne spojená s Arpádovskou dynastiou.

Cudzojazyčné tvary mena
Cudzojazyčné tvary mena Čák sú Pozri zdroje uvedené v článku Matúš Čák Trenčiansky.:
maďarské: Csák, Csáki, Csáky
latinské: Csák, Csak, Chák, Chaak, Chak, Chac, Caachk, Csik, Csáki, Csáky 
nemecké: Csák, Csak, Chák, Chaak, Chak, Tschak, Czak, Csáki, Csáky

 Dejiny rodu 
Podľa kroniky Mareka z Káltu sa Sabolč usadil na hrade Sabolč v Zadunajsku, ktorý jeho potomok Csák premenoval na Csákvár. Pôvodný hrad však mal byť už v 11. storočí zničený. Členovia rodu boli významnými hodnostármi, županmi a slavónskymi bánmi. Pôvodne zohrávali dôležitú úlohu v južných stoliciach vtedajšieho Uhorska, neskôr dostali aj do Ostrihomu a Komárna, kde plnili významné úlohy ako aj cirkevní hodnostári. V priebehu storočí sa rod rozdelil do dvanástich vetiev a niekoľkých samostatných rodín (napr. rod Csáky de Mihály).

Demeter Csák sprevádzal uhorského kráľa Ondreja II. na krížovej výprave do Palestíny. Meno Matúš Čák sa v tomto rode opakuje viackrát. Jeden z nich sa spomína po porážke Uhrov na rieke Slanej v roku 1241 pri úteku kráľovi Belovi IV. do Dalmácie. Bratia Peter a Matúš Csákovci sa stali županmi a svoje panstvo budovali na západnom Slovensku. Po tom, čo vymreli všetci členovia jeho vetvy rodu, zdedeili bratia rodové panstvá. Ich dedičmi sa stali Petrovi dvaja synovia - jeden z nich bol Matúš Čák Trenčiansky. V roku 1278 viedol Matúš Čák uhorskú jazdu vo vojsku cisára Rudolfa I. proti českému kráľovi Přemyslovi Otakarovi II v bitke na Moravskom poli. V roku 1291 pre Ondreja III., dobyl Bratislavu obsadenú Henrichom z Kysaku. Za odmenu dostal hodnosť správcu kráľovských stajní, kráľovského mečníka a bratislavského župana. Obrovské bohatstvo v 90. rokoch rod získal plienením cirkevných majetkov. V roku 1296 získal Matúš Čák významný hrad Trenčín, z ktorého vytvoril svoju hlavnú rezidenciu. Po smrti posledného Arpádovca Ondreja III. Matúš Čál využil príležitosť a striedavo podporoval stranu českého princa Václava III. (V. v Uhorsku) a Karola Róberta až nakoniec obsadil veľkú časť dnešného Slovenska. Preto Matúš Čák Trenčiansky často býva ľudovo označovaný ako „Pána Váhu a Tatier“ a ním okupované územie ako "Matúšova zem.". S Matúšom Čákom si do jeho smrti 18. marca 1321 nevedel poradiť ani nový kráľ Karol Róbert z Anjou a neúčinné zostali aj cirkevné kladby. Po jeho smrti kráľovský fiscus zhabal celé Matúšovo domínium. Ostatné vetvy rodu po zániku trenčianskej vety existovali i naďalej, avšak už nikdy nedosiahli podobných úspechov až kým koncom 14. storočia nemiznú z písomných prameňov.

 Známi príslušníci rodu 
Medzi najvýznamnejších členov rodu patrili:

Ugodská vetva

 Demeter I. Čák  (†1254), taverník, krajinský sudca (1233–1234; 1242–1245)
Demeter II, bakonsky správca (1281)
Bl. Móric (†1336), dominikánsky mních
 Čák II. (†1309), posledný mužský potomok
(?) Michal, nitriansky župan (cca.1270)  (podľa Pál Engel)
Čák I., bakonsky správca (1270)

Kišfaludyovská vetva

Ugrin (†1204), ostrihomský arcibiskup, možno syn župana

 Nikolas, jeho svedectvo z roku 1231 spomína arcibiskupa Ugrina ako jeho otca, ale skôr je možne že to bol jeho strýko

Újlacka vetva

 Bás I. župan
Pós, (*1227–†1235), taverník(1227-1235), severínsky bán (1235)
Ugrin I. (†1241), kaločský arcibiskup, zomrel v bitke pri rieke Slaná
Ugrin II. (*1244–†1248) splitský arcibiskup
Ugrin III. (cca.1230–†1311) severínsky bán a sriemsky župan, sedmohradský vojvoda, mačvanský bán, taverník a  krajinský sudca
Ján (†1324), krajinský sudca (1311–1314)
Nikolas (†1359), krajinský sudca (1359)
 Ladislav (†1364), posledný člen tejto vetvy

Trenčianska vetva

Matúš I. (†1254), prvý člen z tejto vetvy, taverník (1242–1246, 1250-1251, 1254)
Marek I. hontianský župan (1274)
Štefán I. (†1279/1283) kráľovský stolník (1275–1276; 1277–1278)
Matúš II. (†1283/1284), palatín, sedmohradský vojvoda, krajinský sudca, chorvátsko-slavónsky bán, taverník
Peter I. (†1284), palatín
Matúš III. (Matúš Čák Trenčiansky), (*1260/1265 –  †1321),  kráľovský mečník, bratislavský župan, správca kráľovských stajní, palatín (1296–1297, 1302–1310) taverník (1310–1311)
 Čák (*1291 – †1300), kráľovský mečník (1293)

 Galéria 

 Referencie 

 Literatúra 
 Kristó, Gyula (editor): Korai Magyar Történeti Lexikon - 9-14. század (Encyclopedia of the Early Hungarian History - 9-14th centuries); Akadémiai Kiadó, 1994, Budapest; ISBN 963-05-6722-9.

 Iné projekty 

 Pozri aj 
 Matúš Čák Trenčiansky

Kategória:Šľachtické rody na Slovensku
Kategória:Šľachtické rody v Uhorsku