Biele hory

Biele hory sú geomorfologickou časťou Pezinských Karpát, podcelku Malých Karpát. Leží v severnej polovici podcelku, v páse od Kuchyne po Smolenice.

 Polohopis 
Hierarchia
Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Fatransko-tatranská oblasť → Malé Karpaty → Pezinské Karpaty → Biele hory
***

Hornatina sa nachádza v strednej časti Malých Karpát a zaberá pás územia naprieč podcelkom Pezinské Karpaty. Tvorí výrazne hornaté územie, ktoré siaha od Kuchyne na západe, po Smolenice a Trstín na východnom okraji. V Bielych horách leží väčšina najvyšších vrchov pohoria. Severozápadne územie vymedzuje Bukovská brázda, geomorfologická časť Pezinských Karpát, severovýchodne nadväzuje podcelok Brezovské Karpaty a Podmalokarpatská pahorkatina, časť Podunajskej pahorkatiny. Pezinské Karpaty pokračujú východným a južným smerom časťami Smolenická vrchovina, Homoľské Karpaty a Kuchynská hornatina. Západný okraj vymedzuje Podmalokarpatská zníženina, geomorfologický podcelok Borskej nížiny. 

Západná časť Malých Karpát odvádza vodu do Borskej nížiny, ktorá patrí do povodia Moravy, z východnej časti voda smeruje do prítokov Malého Dunaja. Potoky zo severovýchodnej časti odvádzajú vodu do Podunajskej pahorkatiny, pričom najvýznamnejšou je riečka Parná. Strednú a západnú časť odvodňujú riečky Rudava a Malina. Ich najvýznamnejšie prítoky sú Cabadov jarok, Vývrat, Sološnický potok, Libuša a Rudavka. Obcami na západnom okraji územia prechádza cesta II/501 (Lozorno – Plavecký Mikuláš – Jablonica), východný okraj pohoria lemuje cesta II/502 (Modra – Smolenice – Trstín).

 Chránené územia 
Takmer celá táto časť Malých Karpát je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty, vyňatá je len menšia juhozápadná časť v okolí Sološnice. Osobitne chránenými územiami sú národná prírodná rezervácia Roštún a Záruby, prírodná rezervácia Vysoká, Klokoč, Čierna skala a Skalné okno a prírodná pamiatka Deravá skala a Čertov žľab.

 Turizmus 
Biele hory sú turisticky najatraktívnejšou časťou Malých Karpát, nakoľko tu mimo najvyšších vrchov leží viacero prírodne cenných území. Vyskytujú sa tu bralnaté pásma s viacerými jaskyňami. Severným okrajom cez Bukovú viedla v stredoveku tzv. Česká cesta, ktorá spájala Budín s Prahou. Takmer celým územím prechádza Štefánikova magistrála, na ktorú sa pripájajú mnohé značené chodníky z okolitých obcí. 

 Vybrané vrcholy 
 Záruby ()
 Vysoká ()
 Vápenná ()
 Havranica ()
 Čierna skala ()

 Značené chodníky 
 po  červeno značenej Štefánikovej magistrále, vedúcej od mohyly na Bradle k hradu Devín
 po  modro značenej trase:
 z Kuchyne na Vysokú ()
 z Rohožníka cez rázc. Sedlo Skalka do sedla Uhliská
 z Plaveckého Podhradia cez Plavecký hrad na rázc. Amonova lúka
 z Plaveckého Mikuláša na rázcestie Červená hora
 zo Smoleníc do lokality Brezinky, rázc.
 po  zeleno značenej trase:
 z Kuchyne cez rázc. Čermák pod Veľkú homoľu ()
 zo Sološnice na rázc. Pod Malou Vápennou
 z Plaveckého Mikuláša údolím riečky Libuša do lokality Mon Repos
 po  žlto značenej trase:
 zo Sološnice Sološnickou dolinou na Sklený vrch
 z Plaveckého Podhradia pod vrch Vápenná ()
 z Plaveckého Mikuláša na rázcestie v sedle Báborská, resp. na rázc. Pod Čiernou skalou na rovnomenný vrch
 z obce Plavecký Peter k vodnej nádrži Buková

 Referencie 

 Pozri aj 
 Pezinské Karpaty
 Malé Karpaty
 Geomorfologické členenie Slovenska

Kategória:Malé Karpaty
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku