Giovanni Ferrari (sochár)

Giovanni Ferrarri, zvaný Torretto (* 5. jún 1744, Crespano del Grappa, Taliansko† 2. november 1826, Benátky) je taliansky sochár tvoriaci na konci 18. storočia a na začiatku 19. storočia, tzn. na konci obdobia klasicizmu a jeho premeny na neoklasicizmus.  

Život
Otec Giovanniho, Gaetano, bol kamenár a obchodník. Jeho matka bola Domenica Tedesca. Je posledným dobre známym umelcom z dynastie Torretti, do ktorej patrili jeho prastrýko Giuseppe Torretto a jeho strýko Giuseppe Bernardi. V roku 1755 sa presťahoval do Benátok do ateliéru svojho strýka Giuseppe Bernardiho. Po jeho smrti v roku 1773 zdedil jeho ateliér.

Ferrari dokončil zdedené práce svojho predchodcu, pričom mu pomáhal Antonio Canova, ktorý s ním pracoval od 1774. Ale v 1777 Ferrari zatvoril ateliér a presťahoval sa do Mantovy, Modeny a nakoniec do Bologne. Na začiatku 1779 sa už nachádzal v Ríme v ateliéri Lorenza Cardelliho a neskôr spolupracoval s Francescom Antoniom Franzonim. Potom sa vrátil do Benátok, kde pracoval do roku 1796 na 22 sochách pre námestie Prato della Valle v Padove.

Pre divadlo „La Fenice“, ktoré otvorili v 1792, Ferrari urobil dve sochy Melpomené a Terpsichoré na jeho fasádu a pomáhal Giovannimu Antoniovi Moschinimu skompletizovať basreliéfy v interiéri, z ktorých zostali po požiari v 1837 len dva. Chvíľu po tejto monumentálnej práci vytvoril monumentálnu sochu admirála Angela Ema dielo, ktoré považujú za jeho chef-d'œuvre.

V roku 1804 bol menovaný ako pridelenec v Akadémii krásnych umení v Benátkach.

Na konci svojej kariéry začal pracovať pre rodinu Savorgnan (sochár nazýval grófa Giulia „môj mecenáš“). Vzťah sa stal napätým z dôvodu chýbajúcich platieb, čo priviedlo Ferrariho pred tribunál.

Jeho syn Gaetano († 1847) sa stal tiež sochárom. Učil sa u Rinalda Rinaldiho a pracoval s Antonio Canova. Býval a pracoval v Benátkach, kde zomrel ešte pred rokom 1847.Instituto Treccani

Referencie

Bibliografia
 Paolo Mariuz, FERRARI, Giovanni, detto il Torretto, v Dizionario biografico degli italiani, diel. 46, Rím, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1996.

Zdroj

Kategória:Talianski sochári
Kategória:Klasicizmus