Barmčina

Barmčina (iné názvy: mjanmarčinaVAVROVSKÝ, S. Čínsky jazyk a čínska kultúra - vybrané úvodné informácie (nielen) pre podnikateľov. In: Perspektívy podnikania v Číne – Pomoc slovenským podnikateľom pri vstupe na čínsky trh Vydanie konferenčného zborníka bolo spolufinancované z prostriedkov programu
slovenskej oficiálnej rozvojovej pomoci SlovakAid.2010. S. 30 Veľká všeobecná ilustrovaná encyklopédia. Bratislava: Mladé letá, 2002. ISBN 8006012350. S. 642, nekodifikovanýV Pravidlách slovenského pravopisu je uvedený len tvar mjanmarský, t. j. s krátkym -ar-. tvar: mjanmárčinaKRUPA, V. Geopolitické špecifiká regiónov sveta - Afrika a Ázia. Bratislava: Univerzita Komenského, 1999. ISBN 802231207X S. 159RÁCOVÁ, A. et al. Ako prepisovať z orientálnych jazykov do slovenčiny - praktická príručka. Bratislava: Slovak Academic Press, s.r.o, 2018, ISBN 9788089607709, S. 39, 40, zriedkavo: bamáština) je úradný jazyk Mjanmarska. Spolu s čínštinou a tibetčinou patrí do sinotibetskej jazykovej rodiny. V Mjanmarsku je materinským jazykom približne pre 30,5 milióna obyvateľov a hovoria ňou aj menšiny v Kambodži a Thajsku.

 Klasifikácia 
Barmčina je súčasťou tibetsko-barmskej vetvy sinotibetskej jazykovej rodiny. Je to jazyk so starou literárnou tradíciou. 

 Dialekty 
V súčasnej barmčine rozlišujeme tri dialekty: centrálny, arakánsky a tavojský. Z nich je najpoužívanejší centrálny dialekt, na ktorom je založený aj spisovný jazyk. Arkánsky dialekt je rozšírený v západnom Mjanmarsku, zatiaľ čo tavojský v južnom. Rozdiely medzi jednotlivými dialektmi nie sú veľmi výrazné.

 Fonológia 
 Tóny 
Barmčina je tónový jazyk. Každú slabiku charakterizuje istý tón, ktorý má schopnosť rozlišovať význam. V súčasnej barmčine poznáme tri tóny: vysoký rovný, stredný rovný a nízky klesavý. Zvykne sa k nim uvádzať aj štvrtý – neutrálny tón, ktorým sa vyslovuje neprízvučná slabika vo viacslabičnom slove.

 Štruktúra slabiky 
Pre slabiku v barmčine platí presná štruktúra: na začiatku môže stáť len spoluhláska, na druhom mieste polosamohláska, na treťom monoftong alebo diftong a na konci je nosovka alebo ráz. Nevyhnutnou zložkou slabiky je slabikotvorná samohláska (monoftong).

 Písmo  
náhľad|Ukážka barmského písma: မြန်မာအက္ခရာ – barmská abeceda
náhľad|Rôzne štýly barmského písma

Barmské písmo bolo prevzaté od Monov, ktorí používali istý druh juhoindického písma. Monské písmo pochádza z písma pallava, odvodeného od písma bráhmí. Najstaršia písomná pamiatka je z roku 1074.

 Gramatika 
Väčšina lingvistov pokladá barmčinu za monosylabický jazyk. Napriek tomu, že pôvodné jednoslabičné slová sa využívajú na tvorenie viacslabičných výrazov, má viacslabičnosť barmčiny iný charakter ako v indoeurópskych jazykoch. Viacslabičné výrazy sa tvoria afixáciou aglutinačného typu, čiže pripájaním jednoznačných, zreteľne oddeliteľných prípon k nezmenenému koreňu.

Slovesá sa v jednotlivých osobách nečasujú. To, o akú osobu ide, vyplýva z kontextu. Pre barmčinu je bežný slovosled podmet – predmet – prísudok. Prísudok stojí vždy na konci vety.

 Slovná zásoba 
Veľká časť slov z oblasti náboženstva, kultúry a vedy pochádza z jazyka páli. Mnoho slov je vypožičaných z mončiny, menej zo sanskritu. V dôsledku britskej nadvlády v Mjanmarsku (1824 – 1948) mala na barmčinu výrazný vplyv aj angličtina. Ide najmä o výrazy z politiky, ekonomiky, vedy a techniky.

Nové slová vznikajú spravidla afixáciou (pridaním predpony alebo prípony) a kompozíciou (skladaním). 

 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Sinotibetské jazyky
Kategória:Tibetsko-barmské jazyky
Kategória:Barmské jazyky
Kategória:Mjanmarsko