Ukrižovanie Ježiša Krista

Ukrižovanie Ježiša Krista bola udalosť, ktorá sa udiala v prvom storočí v Palestíne, pravdodobne medzi rokmi 30 až 33. Ježišovo ukrižovanie je opísané v štyroch kanonických evanjeliách, hovorí sa o ňom v novozákonných apoštolských listoch a je overené inými historickými zdrojmi. Je uznávané ako historická udalosť aj nekresťanskými zdrojmi, hoci medzi historikmi nie je zhoda na presných detailoch.

 Ukrižovanie v evanjelijách 
Podľa kanonických evanjelií bol Ježiš zradený svojim apoštolom Judášom Iškariotským, zatknutý v Getsemanskej záhrade, vypočúvaný pred veľradou a následne odsúdený Pontským Pilátom na zbičovanie. Nakoniec bol však na nátlak farizejov odsúdený Pilátom na ukrižovanie. Rozsudok vykonali Rímski vojaci. 

Evanjeliá ďalej opisujú, že Ježiš bol vedený s krížom na popravu na vrch Golgota (). Cestou prinútili Šimona z Cyrény, aby mu pomohol niesť kríž. Na kríži bola pripevnená tabuľka, na ktorej stálo: „Ježiš Nazaretský, židovský kráľ (Iesus Nazareus Rex Iudeus)“ a okoloidúci sa mu posmievali, že je bezmocný. Ježiš bol vedený na popravu s dvomi ďalšími zločincami, jeden sa Ježišovi rúhal, druhý sa Ježiša zastal. Podľa kresťanskej tradície sa volajú Dismas (kajúci) a Gesmas. Z Ježiša vojaci strhli šaty a rozdelili si ich, potom čo povedal: „Žíznim“ dali mu piť zo špongie napustenej octom. Obďaleč stála Ježišova matka Mária s príbuznou Máriou Kleofašovou, Mária Magdaléna, Salome a milovaný učeník (stotožňovaný s apoštolom Jánom). Potom čo sa objavili znamenia (zatmenie neba, zemetrasenie) Ježiš skonal a stotník, ktorý stál oproti nemu vyhlásil: „Tento človek bol naozaj Boží syn.“ Nato vojak prebodol Ježišov bok kopijou a konštatoval smrť. Z Ježišovho boku vyšla krv a voda (pravdepodobne polozrazená krv s krvným sérom).

 Ukrižovanie v nekresťanských prameňoch 
Najstaršia nekresťanská zmienka o Ježišovom ukrižovaní je asi list Mara Bar-Serapiona, ktorý bol napísaný pravdepodobne niekedy po roku 73 ale skôr ako v 3. storočí. List obsahuje nekresťanské témy a predpokladá sa, že autor nebol ani Kresťan ani Žid. List odkazuje na odplaty, ktoré nasledovali po nespravodlivom zaobchádzaní s tromi múdrymi mužmi: Sokratesom, Pytagorasom a „múdrym kráľom“ Židov.

Korán uvádza, že Ísá nezomrel ukrižovaním, že sa to len tak zdalo, ale že si ho Boh k sebe pozdvihol.

 Význam v kresťanstve 
Potupná a Bohom zlorečená smrť Pomazaného kráľa je ústrednou správou Nového zákona. Ježiš na kríži nezomrel za svoje hriechy, ale aby vykúpil ľudí z otroctva hriechu a smrti a spôsobil zmierenie medzi človekom a Bohom. Táto spásna obeť je sprítomňovaná v sv. omši nekrvavým spôsobom. Veriaci prijímajú Kristovo telo a krv v spôsobe chleba a vína (tzv. Eucharistia).

 Podoba kríža 
V Novom zákone sa uvádza, že Ježiš bol popravený pribitím na kríž alebo drevo, v originále stauros. Jeho podoba nie je známa, často sa predpokladá latinský kríž, ale tiež kríž tau. Grésky výraz 'σταυρος', latinsky crux pôvodne označoval kôl na napichovanie odsúdencov. V Ježišovej dobe býval tento kôl vztýčený na mieste popravy a zločinci si na miesto popravy niesli priečne brvno, latinsky patibulum.

 Referencie 

 Pozri aj 

 Ježiš Kristus
 Krížová cesta
 Veľký piatok
 Golgota
 Ukrižovanie

 Iné projekty 

 Zdroj 

Kategória:Kresťanstvo
Kategória:Ježiš Kristus