Andrej Čambál

Páter Andrej Čambál SJ, (* 15. december 1867, Abrahám – † 12. apríl 1934, Trnava) bol slovenský katolícky kňaz, rehoľník – jezuita, ľudový misionár, spisovateľ, autor pašiových hier a šíriteľ úcty k Božskému Srdcu Ježišovmu a k Panne Márii.

Životopis 
Narodil sa v roľníckej rodine ako tretí z piatich súrodencov. Dvaja súrodenci zomreli v útlom veku, sestra Helena zomrela ako mladá rehoľníčka a najmladší brat Jozef sa oženil. Študoval na gymnáziu v Trnave a potom od roku 1886 teológiu v Ostrihome, kde bol 27. júna 1892 vysvätený za kňaza. Stal sa kaplánom v Modre, kde súčasne vyučoval náboženstvo na tamojšej Meštianskej škole a Učiteľskom ústave.

18. októbra 1892 v Trnave vstúpil pod vedením pátra Aloisa Henniga, zakladateľa zboru Cantica Sacra Tyrnaviae do Spoločnosti Ježišovej (jezuiti). V Trnave prešiel dvojročnou skúšobnou dobou (noviciát). Potom pôsobil dva roky ako predstavený jezuitského konviktu v Kaloči (terajšie Maďarsko). V rokoch 1897– 1898 si prehlboval filozofiu v Bratislave. Potom tri roky učil matematiku a fyziku na arcibiskupskom gymnáziu v Trnave. Vynikal hlavne v matematike. Za dva roky získal učiteľský diplom. Od roku 1899 bol prézesom (duchovným správcom) Mariánskych kongregácií. Prvou bola kongregácia študentov gymnázia. Okrem toho bol v tomto čase superiorom jezuitských školastikov. V rokoch 1904 – 1905 bol na štúdiách teológie v Innsbrucku. V roku 1906 dokončil tretí rok skúšobnej doby v Trnave. Tzv. tretiu probáciu (gradus) zložil 2. februára 1907 v Trnave.

Z tohto obdobia sú známe 8-dňové misie pri príležitosti výročia slzenia milostivého obrazu Panny Márie trnavskej, kde bol spolu s pátrami Silvestrom, Riesom a Ottom (z Viedne) kazateľom. Taktiež v tomto období začína pôsobiť ako redaktor časopisu Posol a venovať sa misijnej činnosti. Od roku 1910 pôsobí ako kazateľ a v roku 1911 je mu zverená zodpovednosť za slovenskú pastoráciu v Trnave. Počas prvej svetovej vojny mu bola zverená pastorácia v nemocnici, do ktorej privážali zranených z bojísk. Od roku 1917 bol osvedčeným moderátorom kňazských rekolekcií a vyznačoval sa aj ako vynikajúci exercitátor pre kňazov. Po roku 1918 vyučoval na arcibiskupskom gymnáziu v Trnave. V rokoch 1919 – 1927 vykonával spolu s ďalšími tromi spolubratmi misie na Orave a Liptove. V rokoch 1922 – 1926 pôsobil v Ružomberku. V roku 1927 sa vrátil znovu do Trnavy. Bol hlavným organizátorom procesie na sviatok Božského Srdca Ježišovho a bol veľkým šíriteľom úcty k Božskému Srdcu Ježišovmu. Taktiež bol veľkým ctiteľom Panny Márie.

Zomrel 12. apríla 1934 v Trnave na tuberkulózu hrdla. Ako uvádza dobová tlač, na jeho pohrebe 15. apríla sa zúčastnilo asi 15 000 ľudí. Pochovaný bol v Trnave, pôvodne na starom cintoríne pri Kalvárii a po zrušení tohto cintorína boli jeho ostatky prenesené v roku 1978 do spoločného hrobu jezuitov na cintorín na Kamennej ceste.

Referencie

Literatúra
 Ladislav Csontos, SJ: Zbierka divadelných hier mariánskych kongregácií I, ISBN 9788071419969
 Ľudovít Eiselle, SJ: Okienko do jezuitského života
 Rajmund Ondruš, SJ: Svedok a služobník generácií
 Emil Krapka, SJ a Vojtech Mikula, SJ: Dejiny spoločnosti Ježišovej na Slovensku
 Václav Petera: Géniové Cirkve a vlasti
 V.B. a Dr.  Josef Beran: Časopis katolického duchovenstva, ročník 1934, číslo 5 a 6., autori článkov 
 Zborník Slovenské divadlo ročník 56 2008-2
 Dominikánsky knižný inštitút Košice
 Slovenská národná knižnica Martin
 Almanach SJ 1940
 Lászlo Szilas, SJ: Jezsuita névtár

 Externé odkazy 
 Čambál, Andrej, SJ - Dominikánsky knižný inštitút

Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Ľudoví misionári
Kategória:Osobnosti z Abraháma
Kategória:Slovenskí jezuiti