Archilochos z Paru

Archilochos (Archilochos) (* okolo roku 680 pred Kr., Paros – † okolo roku 645 pred Kr., Naxos) je považovaný za najstaršieho gréckeho lyrického básnika.

Archilochos zaviedol novú formu verša - jamb a bol prvým básnikom, ktorý písal o svojich pocitoch a zážitkoch. Okrem politických a spoločenských ironických veršoch písal aj ľúbostné erotické básne (piesne).

 Biografia 
náhľad|150px|Fragment básne od Archilocha na papyrusovom zvitku pochádzajúci z kolínskej kolekcie papyrusov (P. Köln II 58)
Archilochos sa narodil okolo roku 680 pred Kr. na ostrove Paros. O jeho živote toho vieme len málo. Prenasledovaný biedou opustil svoj rodný Paros a podieľal sa na kolonizácii ostrova Thasos a ako žoldnier bojoval a neskôr zrejme aj padol v boji. Dostal sa do sporu s Lykambom kvôli svadbe s jeho dcérou Neoboulou a jeho útočné básne z nešťastnej lásky ju údajne dohnali až k samovražde.

Ako vojak so záľubou básnika, skôr než vojnovú slávu vyhľadával zábavy s vínom a ženami. So svojim osudom sa väčšinou vedel vyrovnať čo dokazuje jeho výrok: „...v radosti sa raduj, ak ale príde nešťastie, priveľmi nesmúť! Pozri na ľudský lós, ako sa mení!“ Ďalšie jeho slová priateľovi už vyznievajú pesimisticky: „Ľudská duša, milý Glaukos, Leptinov syn, taká je, akú práve smrteľníkom každý deň Zeus zosiela“, tak ako aj úryvky z básní odzrkadľujúce jeho bolesť z beznádejnej nešťastnej lásky:  „Ja ležím v túžbe, nešťastne, bezduchý, v bolesti ťažkej, bohmi zoslanej na mňa, ktorá ma prebodla až do morku kostí ... Taká po láske túžba sa vplazila do hlbín mojej duše a zaliala mi zrak hustou tmou, útly rozum z pŕs mi ukradla...“

 Diela 
Archilochos písal krátke básne, často novátorskej povahy, v rozličných metroch (jamby, elegické distichon, trocheje), námet mnohých z nich určoval jeho osobný osud a prudký temperament. Bol výborným básnikom a mnoho z jeho diel sa zachovalo v citátoch neskorších autorov alebo na zlomkoch papyrusov, nezachovala sa však jediná jeho úplná báseň. Archilochov význam pre lyrickú poéziu nie je menší než význam Homérov pre poéziu epickú.

Poéziu v jambickom metre (iambos) po prvýkrát použil Archilochos pre svoje satirické básne, ktoré mali vplyv na starú atickú komédiu. Rytmus jambov bol zrejme najbližší bežnej reči a tieto básne mali často satirický, politický, morálny či hanlivý tón. Na rozdiel od lyrickej poézie sa jambická poézia nespievala pri hudbe, ale prednášala alebo odriekavala. Archilochos od jedovatých satír, ktorými stíhal svojich nepriateľov, prechádzal vo svojich dielach aj k oslave životných radostí, lebo podľa neho pôžitok trvá len krátko a osud je vrtkavý.

Archilochos vo svojej poézii nazval lýdskeho kráľa Gyga tyranom, čo je prvé doložené použitie tohto výrazu v gréčtine.

 Referencie a bibliografia 

Kategória:Básnici starovekého Grécka