Černi vrăch (Vitoša)

Černi vrăch () je najvyšší bod pohoria Vitoša. Dosahuje nadmorskú výšku  Leží na území chráneného celku Prírodný park Vitoša. Je jedným zo sto objektov nachádzajúcich sa v zozname 100 národných turistických objektov Bulharska.

Vrch je najlepšie viditeľný pri pohľade z juhu, keď vyniká svojou monumentálnosťou. Pri pohľade zo severu, teda zo Sofie je Černi vrăch nevýrazný a je viditeľný len ako malý výbežok medzi lepšie viditeľnými vrchmi Goľam Rezen, Malăk Rezen a Kamen del.

 Názov 
Na vrchole|náhľad|vľavo
Názov vrchu, ktorý po preklade do slovenčiny znamená doslovne Čierny vrch je odvodený od sfarbenia tmavých, takmer čiernych oblakov, ktoré vrch často obklopujú.

 Opis 
 Výška 
Černi vrăch je najvyšším vrcholom bulharského pohoria Vitoša. Svojou výškou  je štvrtým medzi najvyššími vrcholmi bulharských pohorí po Musale (Rila), Vichrene (Pirin) a Boteve (Stará planina). Triangulačný bod vrcholu je vo výške , ale niekoľko kamenných kôp dopĺňa celkovú výšku do 

 Polohopis 
Černi vrăch sa nachádza v centrálnej najvyššej časti pohoria Vitoša.

Na severovýchod od Černého vrăchu sa nachádza nevýrazným sedlom oddelený vrch Goľam Rezen, o niečo ďalej na severovýchod vrch Malăk Rezen a smerom na juhovýchod sa nachádza vrch Skoparnik. Na severozápad od vrchu sa nachádza Gornoto blato, horská polokruhová dolina vo forme nevýrazne sformovaného karu.

Celkovo sa od Černého vrăchu, ktorý je hlavným orografickým a hydrografickým centrom pohoria Vitoša, spúšťa päť hrebeňov (niektoré z nich sa neskôr ešte členia) na ktorých ležia ďalšie vrcholy pohoria. 

 Tvar 
Vrch je nevýrazný a rovinatý v tvare zrezaného kužeľa. Jeho svahy sú mierne, pokryté vo všetkým smeroch jednotlivými veľkými kamennými blokmi, prípadne ich zhlukmi a hromadami.

Od okolitej Vitošskej plošiny (vrcholové časti pohoria Vitoša sú tvorené rozsiahlou náhornou plošinou) je rozoznateľný predovšetkým vďaka kamenným hromadám, ktoré sa na jeho vrchole nachádzajú.

 Geológia 
Černi vrăch je tvorený monzonitom, pričom ten je v horných vrstvách silno zvetralý. Na povrchu prevládajú horsko-lúčne pôdy.

 Klíma 
Snehová pokrývka sa na vrchu drží priemerne 202 dní v roku. Najväčšej hrúbky dosahuje snehová pokrývka v priebehu marca.

 Vodstvo 
Pod vrcholom vyviera niekoľko významných riek, ktoré sa spúšťajú od vrcholu v nevýrazných dolinách. Ide o rieky Vladajska reka, Bojanska reka, Dragalevska reka, Bistrica a Struma. V dolinách všetkých týchto riek sa nachádzajú tzv. vitošské kamenné rieky.  

Černi vrăch je súčasťou rozdeľovacieho hrebeňa balkánskeho povodia. Väčšina riek stekajúcich po úpätiach vrchu patria do povodia Iskăru a neskôr sa dostanú do vôd Čierneho mora, ale rieky tečúce po juhozápadnom úpätí Černého vrăchu patria do povodia rieky Struma a ich vody tečú do Egejského mora.

 Flóra 
Vrcholové časti sú zarastené alpínskymi trávnatými porastmi.

 Stavby 
Na vrchole sa nachádza rovnomenná meteorologická stanica, ktorá bola vybudovaná v rokoch 19341935 a začala slúžiť svojmu účelu 1. septembra 1935. 

 Výhľady 
Pohľad z vrcholu na juh|náhľad|vľavo
Vrchol ponúka výhľady na všetky strany. Smerom na juh je možné vidieť Maľoviškijat ďal (časť) pohoria Rila, smerom na západ pohoria Golo bărdo a Ľulin, smerom na sever Sofiu a za ňou hlavný hrebeň Starej planiny a smerom na východ pohorie Lozenska planina.

 Turizmus 
Černi vrăch je jedným zo sto objektov nachádzajúcich sa v zozname 100 národných turistických objektov Bulharska. Vrch je ľahko prístupný a je hojne turisticky navštevovaný. Na Černi vrăch vedie niekoľko turistických trás z viacerých východiskových bodov.

Časť prízemia meteorologickej stanice na vrchole slúži ako turistická čajovňa, kde je okrem teplých nápojov možné zakúpiť aj jedlo a ďalšia miestnosť v prízemnej časti budovy slúži ako stanica horskej záchrannej služby. 

 Horské chaty 
Najbližšími turistickými ubytovacími zariadeniami sú severovýchodne ležiaca horská chata Aleko a turistický komplex Štastliveca. 

 Historický hromadný výstup v roku 1895 
27. augusta 1895 sa konal prvý hromadný výstup na Černi vrăch. Výstup zorganizoval bulharský spisovateľ Aleko Konstantinov a spolu s ním a ďalším bulharským spisovateľom a národným buditeľom Ivanom Vazovom sa vtedy výstupu zúčastnilo 300 ľudí. Začiatočný bod výstupu bola dedina (dnes sofijská štvrť) Kňaževo. Tento počin je všeobecne vnímaný ako začiatok organizovaného turizmu v Bulharsku a pripomína sa každoročne hromadným výstupom na vrchol. Výstup sa koná vždy cez posledný augustový víkend.

 Galéria 

 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Vrchy v Bulharsku
Kategória:Dvojtisícovky v Bulharsku
Kategória:Sofia (oblasť)
Kategória:Vrchy vo Vitoši