Benígna hyperplázia prostaty

Benígna hyperplázia prostaty (BPH) je nezhubné zväčšenie prostaty, ktoré vzniká v procese starnutia. Histologicky ide o proliferáciu hladkého svalstva a epitelových buniek v periuretrálej časti prostaty.Cunningham GR, Kadmon D. "Epidemiology and pathogenesis of benign prostatic hyperplasia." UpToDate; updated Sep. 10, 2013 

Môžeme sa stretnúť so zamieňaním pojmu hyperplázia a hypertrofia. Kým hyperplázia je zvýšenie počtu buniek, pri hypertrofii dochádza k zväčšeniu jednotlivých buniek. Stretávame sa teda aj s pojmom benígna hypertrofia prostaty, čo je pojem síce nesprávny, ale často používaný.Bostwick, D. G. (2002). "The Pathology of Benign Prostatic Hyperplasia". In Kirby, Roger S.; McConnell, John D.; Fitzpatrick, John M.; Roehrborn, Claus G.; Boyle, Peter. Textbook of Benign Prostatic Hyperplasia. London: Isis Medical Media. ISBN 978-1-901865-55-4

Zväčšovanie prostaty sa začína okolo 30 roku života. 80-roční muži majú až v 75% BPH. U 40-50% mužov ktorí majú BPH sú prítomné aj klinické príznaky.

Zväčšená prostata spôsobuje poruchu močenia, zmeny močového mechúra, ako aj horných močových ciest.

Poruchy močenia sa označujú ako symptómy dolných močových ciest (lower urinary tract symptoms - LUTS). Nie všetci muži s BPH majú symptómy dolných močových ciest a naopak nie u všetkých mužov sú tieto symptómy spôsobené BPH. Podobné príznaky sú aj u mužov so striktúrou (zúžením) močovej rúry, zápaloch močového mechúra a prostaty a iné.

 Vývoj BPH 
Vývin BPH podmieňujú dva faktory: vek a normálna tvorba mužského pohlavného hormónu (testosterón) v semenníkoch. Bez prítomnosti testosterónu sa benígna hyperplázia nevyvinie.

Vo veku okolo 30-40 rokov sa takmer u každého muža začínajú v periuretrálnej časti prostaty vytvárať uzlíky tkaniva, ktoré zodpovedajú BPH. Vekom dochádza k zväčšovaniu týchto uzlíkov a postupnému zatláčaniu normálneho tkaniva prostaty. Uzlíky takisto tlačia na močovú rúru. Dochádza teda k obštrukcii močového mechúra, čo vedie k jeho poruche - prejaví sa častým a urgentným močením. Svalovina močového mechúra vynakladá na vyprázdnenie viac sily, dochádza k hypertrofii (zväčšeniu) svaloviny, zmene štruktúry a narušeniu nervového zásobenia. Močový mechúr stráca schopnosť úplne sa vyprázdniť - po vymočení ostáva v močovom mechúre zvyškový moč. V tomto štádiu sa môžu vyskytnúť komplikácie ako infekcie, močové kamene až obličková nedostatočnosť. Priebeh ochorenia je väčšinou pomalý s individuálnymi rozdielmi.prof. MUDr. Ján Kliment, CSc., Benígna hyperplázia prostaty, http://www.solen.sk/pdf/2b73476f696e1eb53265dbb05e18e8b3.pdf 

 Príznaky 
Príznaky sa rozdeľujú na príznaky súvisiace s uskladňovaním moču v močovom mechúre (príznaky iritačné) a príznaky súvisiace s vyprázdňovaním moču z močového mechúra (príznaky obštrukčné)

 Príznaky iritačné: časté močenie cez deň aj v noci, urgentné močenie až inkontinencia (únik moču)
 Príznaky obštrukčné: slabý prúd moču, prerušované močenie, predĺžené močenie
 Príznaky postmikčné: pocit neúplného vyprázdnenia

 Diagnostika 
 Anamnéza - otázky lekára o trvaní ťažkostí. závažnosti symptómov a ovplyvnení kvality života. Zároveň sa získajú informácie o ďalších zdravotných problémoch pacienta, ktoré sa môžu prejaviť poruchami močenia.
 IPSS - International Prostate Symptom Score - 7 otázkový dotazník využívaný pre rýchlu diagnostiku BPH. Otázky sa týkajú ťažkostí súvisiacich s močením.
 Fyzikálne vyšetrenie - vyšetrenie digitálne (prstom) cez konečník, poskytuje informácie o veľkosti, povrchu a konzistencii prostaty.
 Vyšetrenie moču - odhalenie zápalu a krvácania, hlavne ako komplikácií BPH.
 Vyšetrenie sérového kreatinínu - zistenie funkcie obličiek.
 Vyšetrenie prostatického špecifického antigénu (PSA) - krvný test dôležitý pre rozlíšenie nezhubného od zhubného ochorenia prostaty.
 Meranie prietoku moču cez močovú rúru (uroflowmetria).
 Zmeranie reziduálneho moču - moč, ktorý zostáva po vymočení v močovom mechúre.

 Liečba 
Voľba terapie závisí od charakteru a závažnosti ťažkostí pacienta, prítomnosti komplikácii, celkového zdravotného stavu a možného prínosu, ako aj rizika liečby.

Súčasné možnosti liečby:
 pravidelné aktívne sledovanie (watch and wait) - kontrola pacienta v 6-12 mesačným intervaloch u pacientov s miernymi/stredne závažnými symptómami dolných močových ciest, u ktorých sa nevyvinuli komplikácie ochorenia. Odporúča sa upraviť návyky - znížiť príjem tekutín večer pred spaním, obmedzenie alkoholu a kávy, správny návyk močenia - neoddiaľovať močenie. Niekedy je odporúčané močenie posediačky Kim, EH; Larson, JA; Andriole, GL (2016). "Management of Benign Prostatic Hyperplasia".Annual Review of Medicine (Review). 67: 137–51.PMID 26331999. doi:10.1146/annurev-med-063014-123902.

 medikamentózna terapia (užívanie liekov)
 blokátory alfa1 adrenoreceptorov - zníženie napätia hladkého svalstva v prostate a krčku močového mechúra, sú liekmi prvej voľby
 inhibítory 5-alfa reduktázy - blokujú enzým ktorý premieňa testosterón na jeho účinnú formu dihydrotesterón, čím sa potlačí jeho vplyv na prostatické tkanivo
 kombinovaná terapia - rýchle zlepšenie príznakov a prevencia progresie ochorenia
 extrakty z liečivých rastlín - napriek tomu, že nemajú presne definovaný mechanizmus účinku sú hojne využívané, vzhľadom na ich bezpečnosť a ľahkú dostupnosť

 chirurgická terapia - pri zlyhaní medikamentóznej liečby a pri vzniku komplikácií
 transuretrálna resekcia prostaty (TURP) - využíva sa najčastejšie
 transuretrálna incízia prostaty
 otvorená prostatektómia - u pacientov s objemnou prostatou
Endovaskulárna liečba - embolizácia a. prostatica je vhodná u všetkých prípadov kedy je indikovaná chirurgická liečba. Je mimoriadne vhodná u mladších mužov, u ktorých je vhodné zachovanie sexuálnych funkcii a u pacientov, ktorý nemôžu podstúpiť operačný liečbu (napr. kontraindikácia celkovej anestézie, veľmi veľká prostata (nad 100ml))

 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Choroby močovej a pohlavnej sústavy