Páv chochlatý

Slovenským názvom páv choch(o)latý sa do 60. rokov 20. storočia označoval nie tento druh, ale druh Pavo cristatuspáv. In: Slovník slovenského jazyka (Peciar)FERIANC, O. Zoologia pre vyššie triedy stredných škôl. Bratislava: Štátne nakladateľstvo, 1947. S. 175, pozri páv korunkatý

Páv chochlatý (iné názvy: páv chocholatý, páv zelenýWEIS, J. et al. Chov netradičných druhov vtákov. Nitra: Slovenská poľnohospodárska univerzita, Fakulta agrobiológie a potravinových zdrojov, Katedra hydinárstva a malých hospodárskych zvierat, 2016, S. 71-73; lat. Pavo muticus v širšom zmysle; staršie: Pavo spicifer v širšom zmysle, Pavo spiciferus, Pavo japonicus, Pavo japonensis) je juhovýchodnoázijský druh vtáka z rodu páv (Pavo) z čeľade bažantovité (Phasianidae).

 Opis 
V porovnaní s pávom korunkatým je telo vzpriamenejšie, dlhšie a štíhlejšie a nohy sú dlhšie. Kohúty majú výrazne slabší pohlavný dimorfismus než pávy korunkaté; mladé kohúty sú takmer nerozoznateľné od sliepok.

Dĺžka kohúta je 180–300 cm, dĺžka sliepky je 100–110 cm. Hmotnosť kohúta je 3,8–5 kg, hmotnosť sliepky 2,5–4 kg. U kohútov je hlava malá štíhla, od zobáka k temenu tyrkysovo modrej farvy so zeleným leskom na oboch lícach a okolo očí holá koža bielej farby, pričom za okom je žltý polkruhový pás. Na temene je dlhý štíhly špicatý chochol zelenomodrej farby, ktorý je u sliepok o čosi kratší a skôr zaguľatený. Krk je dlhý, štíhly, perá na ňom sú zelené so zlatým leskom, s modrou škvrnou v strede. Hruď a brucho je zelenomodré. Krídla sú modré a letky sivohnedé (u sliepok sú perá na letkách tmavšie). Chrbát je zelený so zlatým leskom. Nadchvostové krovky sú zakončené okami. Sliepky majú na chvostových perách svetlé prúžky.

Existujú aj hybridy medzi pávom chocholatým a pávom korunkatým; tieto sa dajú ľahko identifikovať, keďže majú kratšie nohy, telo viac zavalité, kratší modrastý chochol, modrastú hruď a sliepky majú hnedý chrbát.

 Hlas 
Hlas samca je hlasné volanie kii-ou. Ozýva sa najmä ráno a večer. 

 Systematika 
Tradične sa druh Pavo muticus v širšom zmysle delí na tri poddruhy:
 Pavo muticus muticus (výskyt: Malajzia a Jáva) - v prírode je veľmi vzácny
 Pavo muticus spicifer (výskyt: Bangladéš a časť Mjanmarska) - v prírode je veľmi vzácny
 Pavo muticus imperator (výskyt: Indočína a Jün-nan)
Správnejšie je však rozlišovať namiesto troch minimálne 5, ale pravdepodobne vyše 10 poddruhov (pričom najmä vyššie uvedený poddruh Pavo muticus imperator je nahradený väčším množstvom menších poddruhov).MENNIG, W. The last chance for the green-necked peafowl (Pavo muticus)? 

Novšie sa vyskytujú aj názory, podľa ktorých treba druh Pavo muticus v širšom zmysle nahradiť 6 menšími druhmi: 
 Pavo muticus v užšom zmysle (výskyt: Malajzia a šija Kra v Thajsku; v prírode je už vyhubený, a teda žije len v zajatí), 
 Pavo javanensis (výskyt: pobrežné pralesy Jávy), 
 Pavo spicifer v užšom zmysle (výskyt: Mjanmarsko, Malajzia; vyhynutý alebo takmer vyhynutý je najmä v Thajsku, Indii, Bangladéši, Jün-nane a Tibete), 
 Pavo imperator (najpríbuznejší druhu páv korunkatý [Pavo cristatus]; výskyt: východné Mjanmarsko, Thajsko, Kambodža, Vietnam, Laos, Jün-nan),
 Pavo annamensis (výskyt: Jün–nan, Vietnam, Kambodža, Laos a Thajsko), 
 Pavo antiqus (opísaný v roku 2000; ojedinele sa klasifikuje do samostatného rodu Protopavo; výskyt: Jün–nan, Sečuán, Tibet).
Tieto druhy sa ďalej delia na poddruhy, ktorých je spolu okolo 18. MOTYČKOVÁ, H – MOTYČKA, V. Pávi. In: Fauna, č.11 2008. novšia verzia dostupná online  

 Galéria 

 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Bažantovité
Kategória:Ohrozené druhy