Esperantský klub

Esperantský klub alebo klub esperantistov (v esperante Esperanto-klubo, Esperantista klubo) je spolok hovoriacich v jazyku esperanto (tzv. esperantistov). Na rozdiel od celoštátneho esperantského zväzu alebo medzinárodnej esperantskej organizácie svoju činnosť esperantský klub zvyčajne geograficky obmedzuje na určitú obec alebo územný celok. Esperantské kluby tvoria už od vzniku esperanta základ esperantského hnutia, aj keď v poslednej dobe sa táto situácia začala meniť vďaka možnosti okamžitej a bezprostrednej komunikácie ponúkanej sieťou internet.

 Charakteristika 
Esperantské kluby sa vzájomne odlišujú radom vlastností:
 stále priestory pre schôdze;
 pravidelnosť a rozmanitosť aktivít;
 pevná členská základňa (a výber členských poplatkov);
 zameranie na určitú úroveň znalostí esperanta;
 špecifickejšie zameranie mimo esperanto samotné (napr. klub esperantských učiteľov, študentský klub, esperantský klub zdravotníkov, klub pri dome vedy a pod.);
 vzťah k celoštátnemu esperantskému zväzu;
 pravidelné organizovanie kurzov esperanta.

 Najstaršie esperantské kluby 
Najstarší esperantský klub bol založený v Norimbergu 18. februára 1885, teda ešte pred zverejnením jazyka esperanto (1887) - pôvodne bol totiž založený ako klub priaznivcov jazyka volapük, než jeho valné zhromaždenie v roku 1888 pod vplyvom Leopolda Einsteina jednohlasne rozhodlo k prechodu na esperanto. Norimberský klub začal tiež v októbri 1889 vydávať vôbec prvý esperantský časopis La Esperantisto.

 Zoznam najstarších esperantských klubov 
Nasledujúci zoznam uvádza esperantské kluby založené v rokoch 18871895, teda v prvých deviatich rokoch existencie esperanta (v zátvorkách mená zakladateľov):Zakrzweski, Adam: Historia de Esperanto. 1913, 144 s.

 1888
 Norimberg (Christian Schmidt)
 1889
 Moskva
 Sofia (Bogdanov) 
 1890
 Schalke (Trompeter)
 Ivanovo-Voznjesensk (Antoni Grabowski)
 1891
 Mníchov - "Society E-isto-ja" = Internacia kluboch de Korespondado (L. E. Meyer z Norimbergu)
 Uppsala (S. Lundström) 
 Murom (W. Brzozowski) 
 Freiburg (dr. Haas)
 Petrohrad (Art. Florelle)
 1892
 Malaga
 Göteborg (G. Backman) 
 Osterby (Ossian Holmquist) 
 Erlangen (Fr. v. Brtesen) 
 Schweinfurt (P. Kramer, Kirschner, Brand)
 Vilnius (A. Naumann) 
 1893
 Varšava (Al. Blumental, Rubin, J. Wasniewski) 
 1894
 Steneby (Lindgven)
 Odesa (Gernet, Borovka)
 Reims-Soissons (Huisson) 
 Helsinki (W. Fagershom)
 1895
 Vladimír (V. Solodiĥin) 

Na konci roku 1904 však existovali už len tri z týchto klubov, a síce kluby v Uppsale, Petrohrade a Odese. Iné z nich sa dočkali niekedy aj len niekoľkých mesiacov trvania, ako tomu bolo napríklad pri skupine v Reims, ktorú utvorili mladí žiaci miestneho lýcea.

 Referencie 

 Externé odkazy 
 Prehľad esperantských klubov na Slovensku
 EsperantoLand: Svetová mapa esperantských klubov 

Kategória:Esperanto