Si-an JH-7

Si-an JH-7 (; ; v kóde NATO: „Flounder“; známy tiež pod názvom: FBC-1 (Fighter/Bomber China-1) Flying Leopard) je čínsky dvojmiestny dvojmotorový stíhací bombardér, ktorý vyvinula spoločnosť Si-an (Xi'an Aircraft Industry Group – Skupina leteckého priemyslu Si-an). 

Lietadlo je určené na ničenie lodí stredných a veľkých rozmerov, námorných a leteckých základní v prednej línii, komunikačných uzlov a početných jednotiek, ktoré by sa potenciálne mohli vylodiť na pobreží. Stroj je schopný preniknúť nad nepriateľské územie nadzvukovou rýchlosťou v nízkej letovej hladine a za akýchkoľvek poveternostných podmienok.

 Vznik a vývoj 
“Lietajúci leopard”, ako je JH-7 niekedy nazývaný, vznikol na základe požiadavky čínskeho letectva, vydanej v roku 1973. Nové lietadlo malo nahradiť stroje Harbin H-5, ktoré boli verziou sovietskeho Iľjušin Il-28 a predstavovali základný piliér všetkých čínskych bombardovacích jednotiek. Operačná analýza ukázala, že nové lietadlo bude musieť mať veľký dolet, bude musieť byť schopné lietať za akéhokoľvek počasia, vo dne i v noci. Kľúčové bolo, aby bolo schopné lietať tiež v nízkych letových hladinách a v rýchlostiach blízkych rýchlosti zvuku, a aby bolo v kabíne miesto pre operátora zbraňových systémov, zodpovedného za útočnú časť misie. O lietadlo prejavilo záujem aj čínske námorníctvo s tým, že rozšírili zoznam požiadaviek o schopnosť ničiť i hladinové plavidlá. 

Vývojom lietadla bola poverená spoločnosť Xian Aircraft Industrial Corporation, ktorá v tom čase už mala skúsenosti s licenčnou výrobou strategického bombardéru Tupolev Tu-16, v Číne známom ako H-6. Projektu bolo pôvodne pridelené označenie H-7 (kde H ako Hongzhaji znamenalo bombardér), ale neskôr to bolo zmenené na JH-7 (Jianjiji-Hongzhaji, teda stíhací bombardér). Z hľadiska dizajnu sa finálny návrh podobal na Sepecat Jaguar, avšak z hľadiska veľkosti pripomínal skôr F-4 Phantom.

Prototyp JH-7 absolvoval prvý let 14. decembra 1988 a o rok neskôr boli zahájené letové testy pri nadzvukových rýchlostiach. Z celkovo vyrobených 5 prototypov prišla Čína o jeden stroj, ktorý v roku 1994 kvôli poruche motora havaroval. Vleklý vývoj a technické problémy počas testovania dlhoočakávaného lietadla spôsobili, že čínske letectvo stratilo už v roku 1991 o JH-7 záujem a objednalo radšej ruské Su-27SK. 

Práce na odstraňovaní nedostatkov sa však nezastavili a po ukončení úvodnej testovacej fázy nasledovala predsériová výroba 20 lietadiel, ktoré boli v roku 1998 zaradené do služby v čínskom námorníctve. Tieto stroje boli použité na ďalšie letové testy, ale aj na testovanie presnosti ničenia pozemných cieľov bombami a raketami typu vzduch-zem. V roku 2001 bola zahájená sériová výroba, v rámci ktorej bolo do roku 2003 vyrobených okolo 35 lietadiel. 

Medzitým pracovala spoločnosť XAC na vývoji zdokonalenej verzie, nazvanej JH-7A. V roku 2002 boli vyrobené dva prototypy a 1. júla toho istého roka sa nové lietadlo prvýkrát vznieslo do vzduchu. O dva roky neskôr bol variant JH-7A zaradený do čínskeho letectva a námorníctva. 

 Konštrukcia 

 Drak 
JH-7 je hornoplošník s veľkými vztlakovými klapkami, vďaka čomu je lietadlo ideálne pre útoky na pozemné ciele v nízkych letových hladinách. Trup JH-7 má relatívne štvorcový tvar, podobne ako lietadlo Panavia Tornado.  

 Avionika 
Lietadlá JH-7A sú vybavené pulzným dopplerovským rádiolokátorom JL-10A PD so schopnosťou detekcie cieľov maximálne na . V pozemnom móde dokáže sledovať 14 cieľov súčasne na  a navádzať rakety na 6 z nich.JH-7 [Jianhong Fighter-Bomber [FB-7] / FBC-1]

 Kokpit 
Kokpit JH-7 pozostáva z 2 samostatne otváraných kabín v tandemovom usporiadaní. Vpredu sedí pilot a za ním operátor zbraňových systémov. 

 Motor 
Ako pohonná jednotka bola zvolená dvojica prúdových motorov Rolls-Royce Spey, úspešne používaných na Západe v strojoch Blackburn Buccaneer, F-4K Fantom alebo A-7 Corsair. V roku 1975 bola podpísaná dohoda s Rolls-Royce na licenčnú výrobu motorov Spey, ktoré nesú označenie WS9. Spey predstavoval novú generáciu motorov, porovnateľných s ruskými pohonnými jednotkami, ktoré boli v tej dobe v Číne k dispozícii. Produkcia skúšobnej šarže WS9 sa začala v roku 1976.

 Výzbroj 
Typická protilodná zbraňová konfigurácia pozostáva z dvoch protilodných riadených striel YJ-81K s doletom , dvoch protilietadlových rakiet s infračerveným navádzaním PL-5 pre vlastnú ochranu, plus dvoch prídavných palivových nádrží. Štandardnou výzbrojou lietadiel JH-7, patriacich čínskemu námorníctvu, je už dnes aj modernejšia protilodná riadená strela YJ-83K s doletom .

Stíhacie bombardéry JH-7 majú integrovanú aj protirádiolokačnú riadenú strelu YJ-91, ktorá je derivátom ruskej CH-31P. Je vybavená pasívnym radarovým vyhľadávačom a bojovou časťou s hmotnosťou . Táto strela má celkovú hmotnosť  a dolet . Pokiaľ ide o rýchlosť letu a letalitu je táto strela údajne lepšia ako americká HARM.

Najrozšírenejšou protizemnou zbraňou čínskych lietadiel je laserom navádzaná bomba LT-2, ktorá je aj v arzenáli JH-7. Je to bomba s hmotnosťou , ktorá má podobné parametre ako americké Paveway I/II. O niečo sofistikovanejšou zbraňou (tiež s hmotnosťou asi ) je bomba FT-1 so satelitným/inerciálnym navádzaním (ide o ekvivalent k americkej GBU-32).

Na ničenie významných pozemných cieľov s dobrou protivzdušnou ochranou môže JH-7 použiť riadenú strelu KD-88 s TV navádzacím systémom. Dolet KD-88 presahuje , čo z nej robí veľmi nebezpečnú zbraň, pretože ju pilot môže odpáliť z dostatočne veľkej vzdialenosti tak, aby sa vyhol raketám protivzdušných systémov ako S-300 alebo Patriot.

 Varianty 
JH-7 – počiatočná produkčná séria

JH-7A – modernizovaná verzia s vylepšenou avionikou a zbraňovým systémom. JH-7A má prepracovaný systém riadenia letu „fly-by-wire“, nový rádiolokátor JL-10A PD a kokpit, vybavený modernými multifunkčnými displejmi. Lietadlo môže niesť rušiaci modul KG600, ktorý znemožňuje nepriateľským lodiam alebo lietadlám rozoznať, čo sa k nim blíži.

JH-7A2 - prvé správy o tomto variante sa objavili začiatkom augusta 2019, keď štátna tlačová agentúra Xinhua napísala, že niekoľko lietadiel tohto typu sa zúčastnilo súťaže Aviadarts v Rusku. Lietadlo bolo verejnosti oficiálne predstavené na Zhuhai Airshow v roku 2021. JH-7A2 môže niesť zameriavací kontajner K/JDC03A, ktorý lietadlu umožňuje používať laserom navádzané bomby LS-500J s hmotnosťou . Lietadlo môže tiež niesť na vonkajšom pylóne krídla kontajner pre elektronický boj KL700A (tiež známy ako KG700)  a na vnútornom pylóne krídla širokopásmovú ochrannú rušičku KG800. Tento variant má integrovanú aj modernú laserom navádzanú bombu YJ-1000-1 s hmotnosťou . 

Na výstave Zhuhai Airshow 2022 bol JH-7A2 vyzbrojený aj maketou strely s plochou dráhou letu AKF-98. Zdá sa, že ide o riadenú strelu s prúdovým pohonom, ktorá patrí do rovnakej kategórie ako americká AGM-158 JASSM alebo európska Storm Shadow. Tvar tela tejto strely naznačuje, že bolo vynaložené úsilie na zmenšenie jej radarového odrazu, podobne ako je to pri jej západných ekvivalentoch.

 Používatelia 
 Čína
Vzdušné sily Čínskej ľudovej oslobodzovacej armády - k januáru 2024 mali 69 lietadiel.
Vzdušné sily námorníctva Čínskej ľudovej oslobodzovacej armády -  k januáru 2024 mali 34 lietadiel.

 Špecifikácie (JH-7A) 

 Technické údaje 
 Posádka: 2
 Dĺžka: 
 Rozpätie: 
 Výška: 
 Plocha krídel: 
 Hmotnosť prázdneho lietadla: Bomber / Ground Attack Aircraft
 Maximálna vzletová hmotnosť: 
 Pohonná jednotka: 2 × dvojprúdový motor Ťien WS-9 Čchin-ling s prídavným spaľovaním, každý s maximálnym ťahom 91,26 kN

 Výkony 
 Maximálna rýchlosť: /h (vo výške 11000 m)
 Akčný rádius: 
 Dolet:  s prídavnými palivovými nádržami a bez zbraní
 Dostup: 

 Výzbroj 
 1× kanón Typ 23-III kalibru  so zásobou 200 nábojov
 11 závesníkov s nosnosťou do 
 Rakety vzduch-vzduch: 
 PL-5
 PL-8
 PL-9
 Rakety vzduch-zem: 
 KD-88 (C-802KD)
 Protilodné strely: 
 YJ-81K
 YJ-83K
 Protirádiolokačné strely: 
 YJ-91Xian JH-7 Fighter Bomber Aircraft, China
 Bomby:
 LT-2
 FT-1PLA Guided Bombs

 Referencie 

 Pozri aj 
 Panavia Tornado
 Suchoj Su-24
 Šen-jang J-11
 Dassault Rafale

Kategória:Čínske stíhacie bombardéry
Kategória:Lietadlá Si-an