Jakovlev Jak-141

Jakovlev Jak-141 (po rusky Яковлев Як-141; kódové meno NATO: Freestyle) je nadzvukové, viacúčelové  bojové lietadlo   s technológiou VTOL (vertical take-off and landing), ktoré prvýkrát vzlietlo 9. marca 1989 ako prototyp 48-2. Bolo vyrobené Jakovlevovou konštrukčnou kanceláriou. Vývoj tohto lietadla trval pomerne dlhý čas, teda od roku 1975 po rok 1991.

Boli zostrojené štyri prototypy tohto lietadla:
 Prototyp 48-0 - prototyp určený na neletové skúšky a na kontrolu integrovaných systémov
 Prototyp 48-1 - takisto neletový prototyp určený na skúšky výkonnosti motorov
 Prototyp 48-2 - určený na letové skúšky a bol predstavený na Farnboroughskej (1992) a Moskovskej (1993) leteckej výstave
 Prototyp 48-3 - takisto určený na letové skúšky a prvýkrát predstavený na Moskovskej leteckej výstave v roku 1993
Projekt Jakovlevovej konštrukčnej kancelárie spolu s testami na lietadlovej lodi Admiral Gorškov boli ukončené financovaním projektu na konci roku 1991, kedy došlo k nehode pri pristávaní a prototyp vybuchol - pilot sa dokázal katapultovať. Neskôr po prehodnotení ministerstvom obrany bol projekt znovu spustený. Navrhla sa aj pozemná verzia Jak-141M s lepším motorom, výzbrojou a s charakteristikami stealth. Bolo to jedno z prvých lietadiel s VTOL technológiou a aj keď sa tieto bojové lietadlá nezačali vyrábať sériovo, toto lietadlo poskytlo mnoho informácii potrebných pre ďalší vývoj tejto technológie.

 Používatelia 
 Sovietsky zväz
Sovietske námorné letectvo
Keďže nebola zahájená sériová výroba, používané boli len prototypy 48-2 a 48-3.

 Špecifikácie 
Jak-141 je vybavený automaticky katapultovacím sedadlom Zvezda K-36, podobným akým bol vybavený aj Jak-38. Jak-141 je takisto vybavený laserovým navádzaním rakiet. Má trojnásobne zálohovaný systém FBW (Fly-by-wire) na koordináciu motora s tryskami pre zlepšený kolmý vzlet a pristávanie. Je tiež vybavený identifikátorom IFF (Identification friendly or foe) a modifikovaným radarom IRST S-31E2KOLS. Týmto radarom sú tiež vybavené bojové stíhačky MiG-29.
 Technické parametre 
 Dĺžka: 18,3 m
 Rozpätie krídiel: 10,1 m
 Výška: 5 m
 Plocha krídiel: 31,7 m2
 Posádka: 1
 Hmotnosť prázdneho lietadla: 11 650 kg
 Maximálna vzletová hmotnosť: 19 500 kg
 Motory: 1 x Sojuz R-79V-300 s maximálnym ťahom 88,25 kN s prídavným spalovaním 152 kN a 2 x vztlakové motory  Rybinsk RD-41 s ťahom 40,2 kN
 Objem palivových nádrží: 4400 kg 
 Prídavné palivové nádrže: 1750 kg

 Výkon 
 Maximálna rýchlosť: 1 800 km/h vo výške 11 000 m (M=1,7)
 Maximálna rýchlosť na zemi: 1250 km/h (M=1,02)
 Operačný dostup: 15 000 m
 Dolet: 2100 km
 Dĺžka vzletu: 30–100 m
 Dĺžka pristávania: 240 m

 Zbraňové vybavenie 
 Rakety „Vzduch-vzduch“ R-27, R-33, R-40, R-60, R-73
 Rakety „Vzduch-zem“ Kh-31A, Kh-35, Kh-25MP, Kh-25MTRL, Kh-25MP
 Kanón Gsh-301 so 120 nábojmi
 Bol schopný niesť aj nukleárnu bombu

 Pozri aj 
 Stíhacie lietadlo
 Vojenské vzdušné sily ZSSR

 Referencie 

 Literatúra 
 Bill Gunston, Yefim Gordon. Yakovlev aircraft since 1924. Putnam Aeronautical Books, 1997.
 John William Ransom Taylor. Helicopters and VTOL aircraft.  Doubleday, 1968.

 Externé odkazy 





Kategória:Sovietske stíhacie lietadlá
Kategória:Jakovlev
Kategória:Prototypy sovietskych lietadiel