Metamerizmus

Keďže náš zrak, tak isto ako bežné kolorimetre, vníma svetlo ako celistvú zložku (svetlo zložené z viacerých vlnových dĺžok), nie je schopný zistiť reálne farebné spektrum, ale iba výsledok pôsobenia zloženého spektra na jednotlivé svetlocitlivé bunky oka.
Sú preto prípady, keď získame zhodné podnety, ktoré vydávajú rôzličné zdroje, pričom nevieme rozlíšiť rozličné farebné spektrá, lebo ich celistvé pôsobenie vyvoláva zhodnú retinálnu reakciu.

Tak isto sa môžu správať aj kolorimetre, ktoré vyhodnocujú farebné súradnice. Dôsledok tohto javu je to, že viac spektrálnych distribúcií sa môže javiť ako farebne zhodných, pričom to tak vo skutočnosti nie je.

 Dôsledky 
Vnímanie farieb zrakom je dané farbou telesa a jeho osvetlením. Farba telesa vzniká optickými vlastnosťami jeho povrchu - časť zloženého svetla jednotlivých vlnových dĺžok sa odrazí, časť sa pohltí. Podobne aj svetlo osvetľujúce teleso sa skladá z rôznych vlnových dĺžok, ktoré sú dané spektrom farieb zdroja svetla s spektrom farieb už raz odrazeného svetla (od stien, tienidla lampy, prostredia). Ľudské oko (aj kolorimetre) preto môžu pri jednom druhu osvetlenia vyhodnotiť dva rôzne farebné objekty ako farebne absolútne zhodné, ale pri inom druhu osvetlenia sa javia ako farebne podstatne rozdielne.

Prakticky sa s týmto javom môžeme stretnúť pri osvetlení prirodzeným a umelým svetlom. Napr. automobil s nastriekanou časťou karosérie sa pri prirodzenom svetle javí ako farebne nemenný, no pri umelom osvetlení majú nastriekané časti úplne iný odtieň. Podobne farebne zladené časti oblečenia v predajni sa na vonkajšom osvetlení javia ako farebne úplne odlišné.

 Referencie 

Kategória:Svetlo
Kategória:Farby