Bell Labs

náhľad|Budova Volta Bureau z roku 1893 vo Washingtone 
Bell Laboratories (aj Bell Labs, kedysi AT&T Bell Laboratories či Bell Telephone Laboratories, skrátene BL) je vedecko-výskumné a vývojové stredisko vo vlastníctve Nokia v Berkeley v New Jersey, Spojené štáty. V minulosti boli divíziou spoločnosti American Telephone & Telegraph Company (AT&T), napoly vlastnenou sesterskou výrobnou divíziou Western Electric.

Riaditeľstvo Bell Laboratories je situované v Murray Hill v New Jersey, a jeho výskumné a vývojové strediská sú rozosiate po celom svete. Vedci a výskumníci pracujúci v BL majú zásluhy na objave, vývoji a vzniku rádioastronómie, tranzistora, laseru, CCD čipu, teórie informácií, Operačného systému UNIX, programovacieho jazyka C, C++ a štatistického programovacieho jazyka S. Práce z Bell Laboratories boli ocenené siedmimi Nobelovymi cenami.List of Awards

 Predošlé názvy a vznik 
Alexander Graham Bell založil vo Washingtone prvé Alexander Graham Bell Laboratory, známe aj ako „Volta Laboratory and Bureau“ (iné názvy Volta Bureau, Bell Carriage House, Bell Laboratory či Volta Laboratory).

Francúzska vláda v roku 1880 ocenila Alexandra G. Bella Voltovou cenou za objav telefónu. Peniaze Bell použil na stavbu Volta Laboratory.Bruce, Robert V. Bell: Alexander Bell and the Conquest of Solitude. Ithaca, New York: Cornell University Press, 1990. ISBN 0-8014-9691-8. Jeho prvé výskumy boli zamerané na analýzu, nahrávanie a prenos zvuku. Značné zisky, plynúce z práce laboratória Bell používal k ďalšiemu výskumu a vzdelávaniu v oblasti "šírenia poznatkov, týkajúcich sa nepočujúcich".

V roku 1889 sa Volta Laboratory stalo spolu s Volta Bureau na čísle 1527 v 35-tej ulici vo Washingtone riaditeľstvom spoločnosti. V roku 1893 pribudla na čísle 1537 nová budova, ktorá bola v roku 1972 označená za Národnú kultúrnu pamiatku (National Historic Landmark). a 

 Formovanie spoločnosti 
V roku 1925 výskumné laboratóriá spoločnosti Western Electric a časť inžinierskeho oddelenia spoločnosti AT&T boli zlúčené do samostatného celku s názvom Bell Telephone Laboratories (Bell Labs). Vlastníctvo bolo rozdelené medzi AT&T a Western Electric Company. Hlavnou náplňou a cieľom boli návrhy a správa zariadení spoločnosti Western Electric, ktoré boli konštruované pre telefónne spoločnosti "Bell System". Podporné práce pre telefónne spoločnosti zahŕňali aj tvorbu a udržiavanie uceleného radu technických príručiek „Bell System Practices“ (BSP). Bell Labs vykonávali aj poradenskú činnosť pre Bell Telephone Companies a americkú vládu, vrátane armádneho protilietadlového raketového systému „Nike“ a vesmírneho projektu Apollo. Niekoľko pracovníkov bolo zaradených do základného výskumu, čo pritiahlo veľkú pozornosť, obzvlášť po tom, ako niektorí z nich získali Nobelovu cenu.

 Objavy a vývoj 
náhľad|Prvý tranzistor, germániový bodovo-dotykový typ, vynájdený v Bell Laboratories v roku 1947. Obrázok zobrazuje vernú repliku.
Na vrchole slávy boli BL jediné zariadenie svojho druhu, kde sa pracovalo na vývoji širokého spektra nových a revolučných technológií, vrátane rádioastronómie, tranzistorov, laseru, informačných teórií, operačného systému UNIX, programovacieho jazyka C a C++.

 1937: Clinton J. Davisson – Nobelovu cenu za fyziku za objav a experimentálny dôkaz difrakcie elektrónov na kryštále.
 1956: John Bardeen, Walter Houser Brattain a William Shockley – Nobelova cena za fyziku za objav tranzistoru.
 1977: Philip Warren Anderson – Nobelova cena za fyziku za jeho výskum elektronickej štruktúry magnetických a neusporiadaných systémov, čo umožnilo vývoj elektronických prepínačov a počítačových pamätí.
 1978: Arno A. Penzias a Robert W. Wilson – Nobelova cena za fyziku za objav reliktového žiarenia.
 1997: Steven Chu – Nobelova cena za fyziku za vývoj metód na ochladenie a zachytenie atómov laserovým svetlom.
 1998: Horst Störmer, Robert Laughlin a Daniel Chee Tsui – Nobelova cena za fyziku za objav novej formy kvantovej tekutiny s excitáciami nesúcimi zlomkový náboj.
 2009: Willard S. Boyle a George E. Smith – Nobelova cena za vynález nábojovo viazanej štruktúry (CCD senzora). V rovnakom roku dostal Nobelovu cenu aj Charles K. Kao za objav možností využitia sklenených optických vlákien na prenos údajov.

Výskumníci Bell Labs získali Turingovu cenu hneď dvakrát:
 1968: Richard Hamming za jeho prácu v oblasti numerických metód, systémov automatického kódovania, kódov pre detekciu a opravu chýb, a
 1983: Ken Thompson a Dennis Ritchie za ich prácu v oblasti všeobecnej teórie operačných systémov a rozvoja operačného systému UNIX.

 Referencie 


 Pozri aj 
 Laser
 Tranzistor (polovodičová súčiastka)
 UNIX
 C++
 AT&T
 Nobelova cena za fyziku

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Bell Labs
 Timeline of discoveries as of 2006
 Bell Labs' Murray Hill anechoic chamber 
 Bell Laboratories and the Development of Electrical Recording
 Interview with Jon Gertner, author of "The Idea Factory: Bell Labs and the Great Age of American Innovation. Video interview by Dave Iverson, KQED-FM, San Francisco. Hosted by BookTV.org.
 Martin, Douglas. Ian M. Ross, a President at Bell Labs, Dies at 85, The New York Times, March 16, 2013, p. A23 
 Tompkins, Dave. Sharks With Frickin' Laser Beams Attached to Their Heads: Inside the Egghead Circus at Bell Labs (book review of The Idea Factory), magazín Slate, March 31, 2012

 Zdroj 


Kategória:Veda a technika v USA
Kategória:Podniky v USA
Kategória:Počítačové technológie