Taiaro

Taiaro (pôvodný názov Maro-taua, alebo známy aj ako King's Island) je malý atol v strednej časti súostrovia Tuamotu vo Francúzskej Polynézii.

Jeho najbližšími susedmi sú atoly Raraka (necelých  na juhojuhozápad) a približne  atol Kauehi na západo-juhozápad. Centrálny ostrov Francúzskej Polynézie Tahiti je vzdialený  na juhozápad.

 Geografia atolu 
Atol má oválny tvar, na dĺžku meria iba  a na šírku . Lagúna má celkovú rozlohu  a je úplne uzatvorená od okolitého oceánu. Prstenec atolu tvorí okolo nej súvislý pás súše s vegetáciou, jedine na južnej strane sú ešte zrejmé zvyšky plytkých prieplavov, kde sa voda do lagúny dostáva aj dnes už len pri veľkom vlnobití počas búrok. Podľa prieskumov je prstenec atolu porézny a aj cez neho voda presakuje do lagúny.

Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, ponorenej tesne pod hladinou mora.

 Dejiny 
Atol bol spozorovaný holandským moreplavcom Willemom Schoutenským v roku 1615 a Jakobom Roggeveenom v roku 1722, ktorý napísal: „Našli sme veľmi nízky ostrov s piesočnými plážami a jazerom uprostred, veľký len asi tri míle po obvode“. Pomenoval ho Carlshof.

Prvým Európanom, ktorý na atol vystúpil, bol 13. novembra 1835 kapitán Robert FitzRoy.Les Atolls des Tuamotu, Jacques Bonvallot,  Institut de recherche pour le développement, nakladateľstvo IRD, 1994, ISBN 9782709911757, p. 275 – 282.Tahiti et ses archipels od Pierre-Yves Toullelana, nakladateľstvo Karthala, 1991, ISBN 2-86537-291-X, strana 61.

Následne atol navštívil Charles Wilkes pri jeho námornej objaviteľskej výprave Spojených štátov do Južného oceánu 29. augusta 1839. Atolu dal názov „King's Island“.

V 19. storočí, keď sa Kauehi stal francúzskym územím, mal asi 15 obyvateľov,Notices sur les colonies françaises, Étienne Avalle, éditions Challamel aîné, Paris, 1866, p.636. ktorí produkovali približne 15 ton kokosového oleja ročne.

 Súčasnosť 
V roku 1972 bol ostrov vyhlásený za vedeckú rezerváciu a v roku 1977 za "biosférickú rezerváciu" podľa programu UNESCO MAB (Človek a biosféra).Unesco Mab Biosphere Reserve Information

Taiaro sa vyznačuje výskytom 23 rôznych druhov originálnych rastlín (ak nepočítame kokosové háje). V mierne slanejšej lagúne, než je okolité more (45.2 vs 36.5 psu), hostí 23 druhov mäkkýšov a 50 rôznych druhov rýb. Je neobývaný a prístup na neho je obmedzený kvôli ochrane prírodného bohatstva. Dno lagúny tvorí veľmi jemný koralový piesok (50 mikrónov).

 Administratívne a geografické členenie 
Geograficky patrí atol Taiaro k najväčšiemu zoskupeniu ostrovov v Tuamotu, Ostrovom Raeffsky. Tie zahŕňajú ešte aj atoly Anaa, Faaite, Tahanea, Motutunga, Takume, Raroia, Taenga, Nihiru, Makemo, Tuanake, Hiti, Tepoto Sud, Marutea Nord, Haraiki, Katiu, Aratika, Kauehi a Raraka.

Administratívne je atol súčasťou komunity Fakarava, kde patria ešte atoly Aratika, Niau, Raraka, Kauehi a Toau.

 Referencie 

 Externé odkazy 
Zoznam pôvodných názvov ostrovov Puamotu 
 Taiaro na tahitiheritage.pf

 Zdroje 
 Tahiti Heritage
 National Geospatial-Intelligence Agency, navigačná príručka „Pacific Islands“


Kategória:Atoly Tichého oceánu