Adhortácia k vladárom

Adhortácia k vladárom (iné názvy: Napomenutie k vladárom, Napomenutie vladárom, Anonymná homília) je homiletická skladba veľkomoravského pôvodu, ktorej autor je s najväčšou pravdepodobnosťou Metod. Ide o jeden z najdôležitejších textov cyrilo-metodskej misie, hoci spočiatku bol známy len filológom.

 Rukopis a identifikácia textu
Napomenutie k vladárom sa nachádza v rukopisnom (v hlaholike) kódexe Glagolita Clozianus. Pochádza z 11. storočia, z chorvátskeho prostredia. Právne termíny v tejto homílii sú rovnaké ako v Zakon sudnyj ljudem a teda Metod naň nadväzuje. Aj v Živote Metodovom (11. kapitola) sa vyskytujú otázky, aké rieši Napomenutie - manželstvo medzi príbuznými.

 Obsah a určenie Napomenutia 
Napomenutie obsahuje tri myšlienky: „vladár má súdiť iba pri dostatku spoľahlivých dôkazov, nemá dopustiť sobáš medzi krstným otcom a matkou krsňaťa, prípadne krstnou dcérou, a napokon má dbať o nerozlučnosť manželstva.“

Adhortácia k vladárom je určená sudcom a kniežatám, možno priamo Svätoplukovi. Vychádza zo súdobej spoločenskej situácie a kladie dôraz na upevnenie morálky veľkomoravskej spoločnosti. Je možné, že okrem vyššej spoločnosti mala i širšiu územnú a spoločenskú platnosť.

Súvislosť so zákonníkom Zakon sudnyj ljudem predstavuje napríklad skutočnosť, že spomína kniežacie súdy nad laikami.

Text dokazuje, že staroslovienčina bola jazyk štátnej administratívy a súdnictva a predstavuje komentár (v rečníckej podobne) pre Zakon sudnyj ljudem.

 Referencie 

 Ďalšia literatúra 



Kategória:Literatúra v staroslovienskom jazyku
Kategória:Literatúra na Veľkej Morave