Aratika

Aratika (iný názov Carlshoff Island) je malý atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu vo Francúzskej Polynézii.

Nachádza sa v západnej časti súostrovia a jeho najbližšími susedmi sú atoly Kauehi (necelých  na juhovýchod), komunitný atol Fakarava ( na juh) a na juhozápad, približne , atol Toau. Rovnakým smerom je aj centrálny ostrov Francúzskej Polynézie Tahiti, vzdialený .

 Geografia atolu 
Atol na dĺžku nepresahuje  a na šírku má . Lagúna má celkovú rozlohu , pričom na mnohých miestach sa dno dvíha v podobe koralových hláv a plošín, siahajúcich z dna až tesne k hladine. Voda sa do a z lagúny z okolitého oceánu dostáva ponad útes zo všetkých strán okrem severu, ktorý tvorí takmer súvislý pás súše s vegetáciou, dlhý .

Do lagúny vedú dva úzke prieplavy, Tamaketa a Fainukea. Sú určené len pre menšie lode, ale v dôsledku silných miestnych prúdov, zložitosti navigácie a pretože prakticky po celej lagúne sú rozmiestnené perlové farmy, sa vstup do vôd atolu odporúča len za prítomnosti skúsených domorodých obyvateľov alebo lodivodov, ktorí poznajú miestne pomery a podmienky.

Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, ponorenej iba tesne pod hladinou mora. Sopka z oceánskeho dna na výšku meria  a jej vek sa odhaduje na 56,1 až 58,9 mil. rokov.Aratika Seamount podľa katalógu Seamount na earthref.org

 Dejiny 
Pravdepodobne prvý Európan, ktorý atol zazrel, bol v roku 1769 James Cook.Aratika na tahitiheritage.pf
Nepotvrdený údaj návštevy atolu Jakobom Roggeveenom v roku 1722 je uvedený na .

Podľa iných zdrojov to bol v marci 1824 Otto von Kotzebue.Les Atolls des Tuamotu, Jacques Bonvallot,  Institut de recherche pour le développement, nakladateľstvo IRD, 1994, ISBN 9782709911757, p. 275 – 282.Tahiti et ses archipels od Pierre-Yves Toullelana, nakladateľstvo Karthala, 1991, ISBN 2-86537-291-X, strana 61.

Ďalším sa stal 2. októbra 1831 francúzsky objaviteľ Jules Dumont d’Urville. Na atol sa vrátil aj v septembri 1838. Následne atol navštívil, a to dokonca až trikrát, Charles Wilkes. 3. septembra 1839, 15. decembra 1840 a 18. januára 1841. Ten mu dal názov „Carlshoff“.Charles Wilkes, The United States exploring expedition 1838 – 1842

 Demografia 
V 19. storočí, keď sa Aratika stal francúzskym územím, mal asi 30 obyvateľov.Notices sur les colonies françaises, Étienne Avalle, éditions Challamel aîné, Paris, 1866, p.636.

 Rok 2007 2012 Počet obyvateľov 233 160 Zdroj ISPF,ISPF, Sčítanie obyvateľstva  Sčítanie obyvateľstva

 Súčasnosť 
Väčšina populácie atolu žije v severovýchodnej oblasti niekoľkých motu neďaleko prieplavu Fainukea. Najväčším motu je 400 metrov dlhý a 180 metrov široký Paparara, kde bola do roku 1906 starobylá osada. Tá však bola spolu s osadou Oruna v tomto roku zničená cyklónom.

Obyvatelia sa živia rybolovom, produkciou kopry, kvetov Tiaré (Gardenia taitensis)Plantáž Tahitských kvetov Tiaré a perál. Práve tá zaznamenala v posledných rokoch významný rast a spôsobila, že pri novovznikajúcej osade Nukumaru na severnom páse súše bolo v roku 2000 postavené moderné letisko s asfaltovou dráhou, dlhou . Staršia, už prakticky nefunkčná, perlová farma je situovaná na južnom cípe atolu. Fungovala najmä medzi rokmi 1980 až 2005 a jej súčasťou je aj staršie letisko s nespevnenou dráhou, dlhou .

Perlovú farmu vlastní tahiťanka Dora Fourcade, ktorá v roku 1978 spolu s bratom stratila rodičov. Investovala všetky peniaze z dedičstva do malej perlovej farmy. Risk sa vyplatil a Dora je dnes majiteľkou jednej z najväčších perlových spoločností vo Francúzskej Polynézii „Pacific Perles“.Dora Fourcade: Tahiti's rarest pearl

Atol je zároveň súčasťou „biosférickej rezervácie“ podľa programu UNESCO MAB (Človek a biosféra). Znamená to, že pre dané územie platia zvláštne predpisy, ktorými sa riadi prístup na atol a využívanie jeho zdrojov.Unesco Mab Biosphere Reserve Information

 Administratívne a geografické členenie 
Geograficky patrí atol Aratika k najväčšiemu zoskupeniu ostrovov v Tuamotu, Ostrovom Raeffsky. Tie zahŕňajú ešte aj atoly Anaa, Faaite, Tahanea, Motutunga, Takume, Raroia, Taenga, Nihiru, Makemo, Tuanake, Hiti, Tepoto Sud, Marutea Nord, Haraiki, Katiu, Kauehi, Taiaro a Raraka.

Administratívne je atol súčasťou komunity Fakarava, kde patria ešte atoly Kauehi, Niau, Raraka, Taiaro a Toau.

 Referencie 

 Pozri aj 
 Zoznam letísk vo Francúzskej Polynézii

 Externé odkazy 
Zoznam pôvodných názvov ostrovov Puamotu 
 Aratika na tahitiheritage.pf

 Zdroje 
 Tahiti Heritage
 National Geospatial-Intelligence Agency, navigačná príručka „Pacific Islands“


Kategória:Atoly Tichého oceánu