Mataiva

Mataiva (iné názvy Matahiva, Tepoetiriura, Lazarev alebo Lazaroff)Archív článku o atole Mataiva, Air Tahiti je najzápadnejším atolom v súostroví Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Tikehau, vzdialený približne  smerom na východ. Centrálny ostrov Tahiti je vzdialený približne  na juhozápad.

 Geografia atolu 
Atol je unikátny v mnohých ohľadoch. Má oválny tvar s pomerne širokým prstencom súše v pomere k celkovej rozlohe. Má približne  na dĺžku a  na šírku. Má unikátnu plytkú lagúnu, koralovými porastmi rozdelenú na desiatky menších "bazénov" nepravidelného tvaru. Voda sa z okolitého oceánu do a z lagúny dostáva najmä hlavným, približne  širokým prieplavom. Pre lode je splavný len po mólo, vzdialené od okraja vonkajšieho prstenca približne . Ďalej dovnútra lagúny sa dá dostať už len malými člnmi aj kvôli tomu, že prieplav je prehradený betónovým mostom, spájajúcim severnú a južnú časť atolu.

Prstenec atolu je až na tento prieplav a niekoľko ďalších drobných plytších prieplavov na juhu úplne uzatvorený a pomerne široký. Má hustú vegetáciu pôvodného pralesa s mnohými unikátnymi rastlinami.

Atol má bohaté zásoby fosfátov, odhadom 10 až 15 miliónov ton. Miestni obyvatelia a ekologickí aktivisti však ťažbe zabránili a atol má vďaka tomu zachovaný výnimočný ekosystém s pôvodnou vegetáciou a faunou.

Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, ponorenej len tesne pod hladinu mora. Sopka z oceánskeho dna na výšku meria  a jej vek sa odhaduje na 64,3 až 66,4 mil. rokov.Mataiva Seamount podľa katalógu Seamount na earthref.org

 Dejiny 
Prvá písomná zmienka je od ruského moreplavca Faddeja Faddejeviča Bellinsgauzena z 30. júla 1820.
Tahiti et ses archipels od Pierre-Yves Toullelana, nakladateľstvo Karthala, 1991, ISBN 2-86537-291-X, strana 61. Atol pomenoval Lazarev, resp. Lazaroff.Les Atolls des Tuamotu, Jacques Bonvallot,  Institut de recherche pour le développement, nakladateľstvo IRD, 1994, ISBN 9782709911757, p. 275 – 282.
Po ňom to bol v septembri 1839 Charles Wilkes so svojou veľkou americkou expedíciou z rokov 1838 – 1842.Les Atolls des Tuamotu od Jacquesa Bonvallota, Institut de recherche pour le développement, éditions de l'IRD, 1994, ISBN 9782709911757, strany.275 – 282.
United States Exploring Expedition

V 19. storočí, keď sa Mataiva stala francúzskym územím, mala asi 30 obyvateľov, ktorí sa zaoberali zväčša len produkciou kopry a lovom korytnačiek.Notices sur les colonies françaises, Étienne Avalle, nakladateľstvo Challamel aîné, Paríž, 1866, strana 633.

V súčasnosti je najobývanejšou osadou Pahua, kde žije drvivá väčšina obyvateľov atolu. Je situovaná na západnej strane atolu. Hneď v susedstve osady je aj letisko, vybudované v roku 1999Kaukura Airport, ktorého asfaltová pristávacia dráha je dlhá .

Obyvatelia atolov Mataiva, Tikehau a Rangiroa hovoria špecifickým jazykom „Mihiroa“, ktorý je podobný tahitčine, ale napriek tomu dostatočne vzdialený, aby už nemohol byť považovaný za dialekt.

Na atole sa nachádza aj výnimočné a pravdepodobne najvýznamnejšie archeologické nálezisko pôvodnej kultúry v oblasti Tuamotu s ceremoniálnou plošinou Papiro Marae s veľkým koralovým trónom v jeho centre.Marae Papiro de Tu Paure  Archeologické nálezisko na Mataiva, Tahiti Heritage, po francúzsky

 Ekonomika 
V roku 2012 žilo na atole 280 obyvateľov. Donedávna bol rybolov, produkcia kopry a iné tradičné spôsoby hlavnou činnosťou a obživou obyvateľov atolu. V poslednom čase ho vďaka unikátnosti lagúny a novému letisku nahrádza turizmus a produkcia vanilky.Tahiti Traveller - Mataiva

 Administratívne a geografické členenie 
Geograficky patrí atol Mataiva k Palliserovým ostrovom. Tie tvoria ešte atoly Fakarava, Niau, Toau, Arutua, Apataki, Kaukura, Tikehau, Rangiroa a Makatea.

Administratívne patrí atol do komunity Rangiroa, do ktorej, okrem rovnomenného atolu, patrí ešte atol Tikehau a oddelený ostrov Makatea.

 Referencie 

 Pozri aj 
 Zoznam letísk vo Francúzskej Polynézii

 Externé odkazy 
Archív zoznamu atolov na OceanDots
Zoznam pôvodných názvov ostrovov Puamotu 
Biodiverzita polynézskych atolov 

 Zdroj 

 Článok na Air Tahiti (1)
 Detailný článok o atole na Air Tahiti (2)

Kategória:Atoly Tichého oceánu