Sojuz T-3

Sojuz T-3 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz T-3 vyštartoval 27. novembra 1980 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 6. Podľa katalógu COSPAR dostal Sojuz T-3 dodatočne označenie 1980-94A. Išlo o 75. registrovaný let kozmickej lode s ľuďmi na palube zo Zeme. Jej volacím znakom bol „maják“.

 Posádka 
  Leonid Kizim (1), veliteľ, Ukrajinec, 39 rokov
  Oleg Makarov (3), palubný inžinier, Rus, 47 rokov 
  Gennadij Strekalov (1), kozmonaut-výskumník, Rus, 40 rokov

 Záložná posádka 
  Vasilij Lazarev, veliteľ
  Viktor Savinych, palubný inžinier
  Valerij Poľakov, kozmonaut-výskumník

 Priebeh letu 
Hlavnou úlohou letu bolo dôkladne vyskúšať nový druh kozmickej lode. A tiež vykonať niektoré potrebné opravy na stanici, ktorá mala za sebou cez tri roky prevádzky vo vesmíre.

 Štart 
Loď odštartovala 27. novembra 1980 popoludní SEČ z kozmodrómu Bajkonur pomocou rakety Sojuz-U. Štart sa vydaril, loď sa dostala na obežnú dráhu 255 –  s periódou obehu okolo planéty za 89 minút. Bez problémov fungoval aj zapnutý systém automatického približovania, oproti Sojuzu T-2 bol ponechaný v činnosti až do úplného (automatického) pripojenia k stanici.

 Práca na stanici 
V čase svojho príletu bola u zadného uzla stále pripojená nákladná loď Progress 11, predchádzajúca stála posádka už pred mesiacom odletela v Sojuze 37. Kozmonauti zo Sojuzu T-3 najskôr vyložili náklad zo zásobovacej lode, potom sa venovali opravám celého radu systémov stanice, ktoré mali za sebou termín plánovanej životnosti. Vymenili množstvo konštrukčných prvkov (napr. potrubie, čerpadlá). Okrem týchto údržbárskych činností sa venovali aj vedeckým experimentom (napr. Gologramma). Potom pomocou motora svojej lodi celý komplex zdvihli na vyššiu obežnú dráhu (290 – , s periódou obehu 91 minút). Vplyvom zemskej príťažlivosti totiž klesal denne o sto metrov. Dňa 9. decembra 1980 sa oddelil nepotrebný Progress 11 a neskôr zanikol v atmosfére.

 Odlet domov 
Deň po oddelení nákladnej lode celá trojica nastúpila ráno do svojej lode a od stanice sa oddelila. Od lode sa odpojila už nepotrebná orbitálna sekcia (neskôr zanikla v atmosfére) a po dvoch hodinách začala zostupovať k Zemi kabína s posádkou. Pomocou padákového systému a motorov pristála dňa 10. decembra 1980 asi  od Džezkazganu na území Kazachstanu. Vo vesmíre strávila trojica kozmonautov 12 dní.

Stanica Saľut 6 zostala na obežnej dráhe Zeme bez posádky. Piata základná posádka priletela v Sojuze T-4 až v marci 1981.

 Konštrukcia Sojuzu 
Oproti predchádzajúcemu typu Sojuzu bol nový síce vonkajšími rozmermi i tvarom rovnaký, ale vnútro bolo zmenené. Vďaka vývoju mikroelektroniky boli inštalované nové typy počítačov i obrazoviek, zmodernizované boli aj ich programy (orientácia, stabilizácia, manévrovacie schopnosti). Bol dodaný nový typ ľahších nádrží pre pohonné hmoty. Zníženie hmotnosti potom umožnilo namontovať tretie kreslo kozmonauta. Boli inštalované aj slnečné batérie. Hmotnosť lode bola .
Dĺžka lode bola , priemer . Pozostávala z troch častí: SA – návratový modul,
BO – obytná sekcia a PAO – prístrojová sekcia. Aj tento typ lode bol vybavený brzdiacimi motormi a padákovým systémom.

 Iné projekty 


 Externé odkazy 
 Na webe Kosmo
 Na webe Space

 Zdroj 

Kategória:Kozmické lode Sojuz
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Kategória:Kozmonautika v 1980