Amanu

Amanu (iné názvy: Timanu, Karere) je atol vo centrálnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Hao, ležiaci približne  na juh. Má oválny tvar a naprieč meria .
Jeho lagúnu spájajú s vonkajším oceánom dva prieplavy, umiestnené približne  od seba. Sú na západnej strane a vybavené navigačnými značkami pre lode. Prstenec atolu tvoria desiatky nízkych ostrovčekov s vegetáciou (polyn. "motu"), ktorých výška nepresahuje  nad hladinou oceánu. Sú predelené plytkými prieplavmi a piesočnými presypmi bez vegetácie.

V roku 2012 na ňom žilo 195 obyvateľov.

 História 
Informácie o prvenstve v objave atolu Európanmi sa rozchádzajú.

Fernão de Magalhães sa pravdepodobne k atolu priblížil po objave Puka-Puka, aj keď sú o tom v jeho zápisoch len veľmi nejasné zmienky. Podstatne hodnovernejším dôkazom je nález lodných kanónov z roku 1921, ktorých datovanie podľa analýz spadá na 16. storočie a korešponduje so stratou lode San Lesmes z roku 1526 pri expedícii, ktorú viedol García Jofre de Loaísa.

NiekdeKelly, Celsus, O.F.M. La Austrialia del Espiritu Santo. The Journal of Fray Martín de Munilla O.F.M. and other documents relating to the Voyage of Pedro Fernández de Quirós to the South Sea (1605-1606) and the Franciscan Missionary Plan (1617-1627) Cambridge, 1966, p.313. sa uvádza, že prvým európskym objaviteľom bol 12. februára 1606 Pedro Fernandes de Queirós. Keďže je však zápis 11. februára 1606 na jeho meno aj na atol Faaite, ktorý je od Tauere vzdialený vzdušnou čiarou viac ako , je zjavné, že minimálne jeden z nárokov bude nesprávny.

Hodnovernejší zápis je z pera španielskeho moreplavca Dominga de Bonechey, ktorého zápis o objave je z 1. novembra 1774.Les Atolls des Tuamotu, Jacques Bonvallot, Institut de recherche pour le développement, éditions de l'IRD, 1994, ISBN 9782709911757, p. 275 – 282. Po ňom nasledujú zápisy o návšteve od Faddeja Faddejeviča Bellinsgauzena 8. júla 1820, Louisa Isidore Duperreyho 26. apríla 1823 na lodi La Coquille,Atoll de Amanu  podľa stránky www.tahitiheritage.pf alebo Fredericka Williama Beecheyho z 21. februára 1826.

V roku 1850, keď sa atol stal francúzskym územím, mal 100 obyvateľov.Notices sur les colonies françaises, Étienne Avalle, éditions Challamel aîné, Paris, 1866, p.641 Ouvrage dostupné na Google Books

Ako jeden z mála atolov má chránený prístav vnútri lagúny.

 Administratívne začlenenie 
Atol patrí do komunity Amanu, ktorá je zároveň súčasťou komunity Hao.

 Referencie 

 Externé odkazy 
Archív zoznamu atolov na OceanDots
Španielske moreplavby
Zoznam pôvodných názvov ostrovov Puamotu 
Biodiverzita polynézskych atolov 

 Zdroj 


Kategória:Atoly Tichého oceánu