Václav Vaško (katolícky aktivista)

Václav Vaško (* 26. apríl 1921, Zvolen, Česko-Slovensko – † 20. máj 2009, Praha, Česko) bol český diplomat, politický väzeň, katolícky aktivista a autor kníh zaoberajúcich sa dejinami katolíckej cirkvi v komunistickom Česko-Slovensku.

 Život 
Václav Vaško (po otcovi Čech, po matke Slovák) sa narodil 26. apríla 1921 v Zvolene. Jeho otec, JUDr. Václav Vaško, bol zamestnancom ministerstva spravodlivosti a generálnym sekretárom Obchodnej a priemyselnej komory v Banskej Bystrici. Obaja rodičia boli praktikujúci katolíci, mladý Václav v detstve, strávenom v Banskej Bystrici, denne zakúšal napätie medzi národnostnými i náboženskými skupinami tunajšej spoločnosti. To sa potom len stupňovalo s rastúcou politickou nestabilitou ČSR. V júni 1941 zmaturoval a bol prijatý na bratislavskú Vysokú školu obchodnú.

V roku 1943 sa pridal do katolíckeho hnutia "Rodina", vedeného Tomislavom Kolakovičom. Zúčastnil sa Slovenského národného povstania, bol zajatý Wehrmachtom, zatknutý gestapom a väznený v Banskej Bystrici. Po vojne vstúpil do čs. Diplomatickej služby a stal sa atašé v Moskve. V jedinom tamojšom katolíckom kostole sv. Ľudovíta sa stretal s katolíčkou Irinou Jukovovou, ktorej otec Konstantin Jukov bol popravený počas stalinských čistiek v roku 1938. Doučovala ho ruštinu a po niekoľkých mesiacoch sa s ňou oženil. V marci 1946 bol odvolaný v súvislosti s falošným obvinením otca z protištátnej činnosti, manželke nebolo povolené vycestovať zo ZSSR. V septembri 1946 sa manželom Vaškovým narodila dcéra Marija, jej otec sa do Moskvy vrátil až rok potom. Po komunistickom prevrate si z obavy pred odvolaním domov a ďalšou rozlúčkou rodiny podal prihlášku do KSČ (nikdy ale nebol prijatý). V roku 1949 bol na žiadosť Sovietov odvolaný, manželke s dieťaťom opäť nebolo povolené vycestovať.

V roku 1951 bol Vaško prepustený z MZV, pretože neprešiel kádrovými previerkami (odmietol výslovne odsúdiť pápeža Pia XII. a jeho zahraničnú politiku). Potom pracoval ako robotník na stavbe letenského tunela. 5. februára 1953 ho zatkli a rok bol držaný vo väzbe. 3. marca 1954 bol vo vykonštruovanom procese odsúdený za údajnú velezradu k 13 rokom väzenia. Postupne vystriedal väznice na Pankráci, pracovný tábor Nikolaj pri Jáchymove a väznice Leopoldov a Mírov. Počas uväznenia sa s ním v jeho neprítomnosti Irina rozviedla.

9. mája 1960 bol Vaško pri príležitosti osláv oslobodenia Československa Červenou armádou amnestovaný. Po deväť rokov potom zastával rôzne zamestnania – zámočník, betonár, frézar. Potom pracoval rok ako propagačný referent na generálnom riaditeľstve cirkusov a varieté. Počas Pražskej jari sa spolupodieľal na založení Diela koncilovej obnovy.

V roku 1969 sa stáva vedúcim Vydavateľstva Českej katolíckej charity. Roku 1971 sa po 22 rokoch v Moskve stretol s dcérou a manželkou. V roku 1981 bol z príkazu ministerstva kultúry prepustený z Charity. Až do roku 1989 pracoval ako tlačiarenský korektor. Začal tiež písať povojnovú kroniku cirkvi s názvom Neumlčaná.

Roku 1988 sa stal členom výboru Desaťročia duchovnej obnovy národa, o rok neskôr je spoluorganizátorom púti do Ríma pri príležitosti kanonizácie Anežky Přemyslovny. V novembri toho istého roku sa znovu stal vedúcim vydavateľstva charity. Publikoval prvé dva diely svojej knihy Neumlčaná. Roku 1991 obnovil svoje manželstvo s Irinou Jukovovou. O rok neskôr spoluzaložil katolícke nakladateľstvo a vydavateľstvo Zvon a stal sa jeho riaditeľom. Dva roky nato odišiel do dôchodku, venoval sa naďalej publikačnej činnosti a pôsobil ako lektor kresťanskej akadémie v Prahe.

28. októbra 1998 bol Václav Vaško dekorovaný prezidentom republiky Václavom Havlom medailou Za zásluhy. Václav Vaško zomrel v Prahe 20. mája 2009, ešte pred tým, než mohol vyjsť posledný diel jeho životného diela, štvordielneho cyklu Dom na skale, ktorý sa zaoberá osudmi katolíckej cirkvi v Československu za komunistického režimu. Pohreb sa uskutočnil 28. mája 2009 v kostole Najsvätejšieho Salvátora v Prahe.

 Dielo 
Mimo nižšie spomínaná diela pomáhal redigovať a upravovať rad kníh, tou istou činnosťou a vlastnými príspevkami prispel tiež do mnohých zborníkov zaoberajúcich sa prenasledovaním katolíckej cirkvi v Československu.
 Neumlčaná (kronika katolíckej cirkvi v Československu po druhej svetovej vojne, písaná v 80. rokoch, vyšla 1990, 2 diely)
 Kardinál Tomášek (1994, spoluautor Jan Hartmann, Bohumil Svoboda a kol.)
 Nie všetkým som bol rád (Ne vším jsem byl rád) (životopis, 1999 a 2001)
 Dom na skale (ta istá téma ako v Neumlčanej, znova a podrobnejšie spracovaná na základe nových prameňov)
 Cirkev skúšaná (2004)
 Cirkev bojujúca (2007)
 Cirkev väznená (2008)
 Likvidácia gréckokatolíckej cirkvi (2007)

 Referencie 

 Literatúra 
 Nie všetkým som bol rád (Ne vším jsem byl rád), Karmelitánske nakladateľstvo, Kostelní Vydří 2001

 Pozri aj 
 Tomislav Kolakovič

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Krátky životopis a rozhovor na www.vira.cz
 Václav Vaško (Perspektívy 23/2009)
 'Nádherne spackaný život' - LN, cyklus Příběhy bezpráví
 Vaškove články v Teologických textoch

 Zdroj 

Kategória:Českí spisovatelia
Kategória:Kresťanskí spisovatelia
Kategória:Českí historici
Kategória:Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku
Kategória:Česko-slovenskí diplomati
Kategória:Osobnosti zo Zvolena