Juzuru Hanjú

Juzuru Hanjú () (* 7. december 1994, Sendai, Japonsko) je japonský krasokorčuliar súťažiaci v kategórii mužov. Vďaka dokonalému technickému prevedeniu, širokej škále prvkov a nevídanému umeleckému prejavu je považovaný za najlepšieho krasokorčuliara v histórii.  

Je dvojnásobným olympijským víťazom (2014, 2018), dvojnásobným majstrom sveta (2014, 2017), štvornásobným víťazom finále ISU Grand Prix (2013–2016), víťazom Majstrovstiev štyroch kontinentov (2020), juniorským majstrom sveta (2010), dvojnásobným víťazom juniorského finále ISU Grand Prix (2009, 2010) a päťnásobným majstrom Japonska (2012–2015, 2020). Má medaily z piatich ďalších Majstrovstiev sveta, bronz z roku 2012 a 2021, striebro z rokov 2015, 2016 a 2019.

Víťazstvom na Majstrovstvách štyroch kontinentov v roku 2020 sa Juzuru Hanjú stal prvým a jediným mužským krasokorčuliarom, ktorý dosiahol tzv. Super Slam – zvíťazil vo všetkých hlavných juniorských aj seniorských súťažiach (Majstrovstvá sveta, Finále ISU Grand Prix, Majstrovstvá štyroch kontinentov). Svetový rekord prekonal 19-krát, čo je najviac spomedzi jednotlivcov od zavedenia nového hodnotiaceho systému ISU v roku 2004. Je prvým krasokorčuliarom, ktorý dosiahol viac ako 100 bodov v krátkom programe, viac ako 200 bodov vo voľnej jazde a viac ako 300 bodov za celkový súčet bodov.

Juzuru Hanjú je prvým ázijským krasokorčuliarom, ktorý získal olympijské zlato v súťaži jednotlivcov. V devätnástich rokoch sa stal najmladším krasokorčuliarom, ktorý vyhral Olympijské hry od roku 1948, keď sa z víťazstva tešil Dick Button. Je taktiež prvým krasokorčuliarom v kategórii mužov, ktorý vyhral Olympijské hry dvakrát za sebou od čias Dicka Buttona v rokoch 1948 a 1952. V roku 2016 na súťaži CS Autumn Classic International v Kanade ako prvý skočil v súťaži štvoritý rittberger. Je prvým krasokorčuliarom z Ázie, ktorý viackrát vyhral Majstrovstvá sveta v kategórii mužov. 

V rokoch 2013 až 2017 bol podľa oficiálneho rebríčka ISU najlepším krasokorčuliarom sveta v kategórii mužov.ISUResults.com: ISU World Standings for Single & Pair Skating and Ice Dance

 Kariéra 

 Sezóna 2010 – 2011: Seniorský debut 
náhľad|276x276bod|Juzuru Hanjú a tréner Brian Orser
V sezóne 2010–2011 sa Hanjú vo veku pätnásť rokov presunul do seniorskej kategórie. Pri svojom debute na NHK Trophy obsadil 4. miesto. Vo voľnej jazde skočil prvýkrát v súťaži ISU štvoritý toeloop. Na súťaži Cup of Russia skončil na 7. mieste. Na národných majstrovstvách Japonska bol síce druhý po krátkom programe, no napokon obsadil konečné štvrté miesto. Následne sa predviedol na Majstrovstvách štyroch kontinentov 2011, kde získal striebornú medailu a vytvoril svoje nové osobné maximum v súčte bodov. Jeho ďalšiu kariéru významne poznačila prírodná katastrofa. Hanjú trénoval na miestnom klzisku, keď jeho domovské mesto Sendai a celý priľahlý región zasiahlo v marci 2011 zemetrasenie a cunami. Hanjú vybehol ešte s korčuľami na nohách von a niekoľko dní strávil s rodinou v prístrešku pre obete zemetrasenia. Domovské klzisko v Sendai bolo poškodené a kvôli ďalším tréningom sa presunul do Jokohamy a Hačinohe. V tomto čase sa zúčastnil 60 krasokorčuliarskych show, aby tak získal možnosť trénovať. V apríli 2011 sa predviedol aj v charitatívnej korčuliarskej show na podporu obetí.

 Sezóna 2011 – 2012: Prvá medaila z Majstrovstiev sveta 
Sezónu 2011 – 2012 začal Hanjú víťazstvom na Nebelhorn Trophy. V rámci série Grand Prix skončil na Cup of China štvrtý a na Rostelecom Cup v Rusku zaznamenal svoje prvé GP víťazstvo, čím sa kvalifikoval do finále Grand Prix, kde skončil štvrtý. 

Na Majstrovstvách Japonska získal bronz a s ním aj miestenku na Majstrovstvá sveta. Pri svojom debute na MS skončil Hanjú siedmy v krátkom programe a druhý vo voľnej jazde, čo mu celkovo prinieslo premiérovú bronzovú medailu. Zlato získal Kanaďan Patrick Chan a striebro jeho krajan Daisuke Takahaši.

V apríli 2012 zmenil Hanjú trénera a premiestnil sa do Toronta k Brianovi Orserovi. 

 Sezóna 2012 – 2013 
Sezónu začal Hanjú na Finlandia Trophy, kde zvíťazil. Vo voľnej jazde skočil dva štvorité skoky – toeloop a salchov – ten druhý prvýkrát na súťaži ISU. Na prvej Grand Prix sezóny, Skate America, získal striebro, pričom v krátkom programe vytvoril nový svetový rekord s počtom bodov 95.07. Na druhom podujatí, NHK Trophy, ktoré sa konalo v jeho rodnom meste, dosiahol v krátkom programe 95.32 bodu, čím opäť prekonal svoj rekord a celkovo zvíťazil. Vo finále Grand Prix v Soči skončil napokon druhý.
vľavo|náhľad|277x277bod|ZOH 2014
V decembri 2012 získal svoj prvý titul japonského šampióna. Na Majstrovstvách štyroch kontinentov skončil druhý, na Majstrovstvách sveta štvrtý.

 Olympijská sezóna 2013 – 2014: Prvá zlatá olympijská medaila a titul majstra sveta 

Olympijskú sezónu Hanjú otvoril viťazstvom na súťaži Finlandia Trophy. Na oboch podujatiach ISU Grand Prix, Skate Canada a Trophée Éric Bompard, obsadil druhé miesto, čím sa kvalifikoval do finále Grand Prix. Tu v krátkom programe vytvoril nový svetový rekord, 99.84 bodov, a zvíťazil. Na Majstrovstvách Japonska získal svoj druhý titul a zaistil si tak účasť v tíme Japonska na ZOH v Soči a Majstrovstvách sveta 2014.

V tímovej súťaži na zimných olympijských hrách 2014 v ruskom Soči sa Hanjú zúčastnil iba krátkeho programu, ktorý vyhral a získal tak pre tím Japonska 10 bodov. Japonsko napokon skončilo bez medaily, celkovo piate. V individuálnej súťaži prekonal v krátkom programe svoj predchádzajúci svetový rekord a so skóre 101.45 sa stal prvým mužom, ktorý prekonal hranicu 100 bodov za krátky program. Vyhral aj voľnú jazdu a získal tak svoju prvú olympijskú zlatú medailu a taktiež prvú zlatú medailu pre Japonsko v tejto kategórii. Bolo to zároveň len druhé krasokorčuliarske zlato pre Japonsko, pred ním ho získala na ZOH 2006 v Turíne v kategórii žien Šizuka Arakawa.  

Sezónu zakončil Hanjú ziskom svojho prvého titulu na Majstrovstvách sveta v domácom prostredí v japonskom Saitame. Stal sa prvým krasokorčuliarom od čias Alexeja Jagudina v roku 2002, ktorý vyhral ZOH, Majstrovstvá sveta a finále Grand Prix v jednej sezóne. 

 Sezóna 2014 – 2015 
Sezóna bola poznačená viacerými zraneniami. Hneď v jej úvode Hanjú odstúpil z Finlandia Trophy kvôli problémom s chrbátom. Na Cup of China bol druhý po krátkom programe. Nasledujúci deň počas rozkorčuľovania pred voľnou jazdou sa na ľade nešťastne zrazil s domácim Yan Hanom. Zranený Hanjú sa aj napriek tomu s náplasťami na hlave rozhodol už o pár minút nato nastúpiť do voľnej jazdy. Päťkrát v nej spadol, no stačilo mu to na zisk striebornej medaily. Po súťaži mu museli zašiť zranené miesta na hlave a brade a odletel na vyšetrenie do Japonska, kde zistili, že mal nielen otlčenú hlavu a bradu, ale aj zranenú bránicu, ľavé stehno a pravý členok.

Pár dní pred NHK Trophy Hanjú oznámil, že bude súťažiť, hoci nie je v ideálnej forme. V krátkom programe sa trápil a skončil piaty. Treťou najlepšou voľnou jazdou to vytiahol na celkové štvrté miesto, čím sa tesne kvalifikoval na finále Grand Prix a to len o 0.15 bodu. Vo finále vyhral krátky program aj voľnú jazdu (s novým osobným maximom a najlepším skóre sezóny) a získal zlatú medailu o vyše 34 bodov pred Javierom Fernándezom. 

V decembri získal svoj tretí titul Majstra Japonska, keď vyhral krátky program aj voľnú jazdu. Z exhibície však musel odstúpiť po zdravotných problémoch. V ďalších dňoch podstúpil operáciu, dva týždne bol hospitalizovaný a trénovať mal začať po mesiaci. Začiatkom februára si však zranil pravý členok. Tréning obnovil až v marci v Japonsku bez trénera Briana Orsera.  

Na Majstrovstvách sveta v Šanghaji vytvoril v krátkom programe svoje osobné maximum sezóny. Celkovo skončil druhý so stratou takmer 3 bodov na víťazného Španiela Javiera Fernándeza.

V apríli sa prvýkrát zúčastnil tímovej súťaže World Team Trophy v Tokiu. Ako jediný súťažiaci obsadil prvé miesto v krátkom programe (s osobným maximom sezóny) aj voľnej jazde a prispel tak 24 bodmi, ktoré pomohli Japonsku získať bronzovú medailu za víťazným tímom USA a Ruskom.

 Sezóna 2015 – 2016: Prekonávanie svetových rekordov 
náhľad|282x282bod|Finále Grand Prix 2015
Pre svoju voľnú jazdu na túto sezónu si Hanjú vybral soundtrack z filmov Onmyōji a Onmyōji 2, ktoré zobrazujú život filozofa a astrológa Abe no Seimeia. Stretol sa aj s hercom, ktorý stvárnil hlavnú postavu, aby sa poradil, ako ju čo najlepšie stvárniť na ľade. Sezónu začal víťazstvom na Skate Canada Autumn Classic s náskokom 36 bodov pred Kanaďanom Namom Nguyenom.

Na Skate Canada 2015 bol po krátkom programe šiesty po tom, čo namiesto štvoritého toeloopa skočil iba dvojitého. Vo voľnej jazde skočil tri štvorité skoky, salchov a toeloop v prvej polovici a ďalší toeloop v druhej polovici programu, čo mu prinieslo celkové druhé miesto za Patrickom Chanom. Na NHK Trophy vytvoril v krátkom programe nový svetový rekord s počtom bodov 106.33. Čisto v ňom predviedol štvoritý salchov, kombináciu štvoritý toeloop-trojitý toeloop a trojitého axela. Vo voľnej jazde skočil čisto štyri štvorité skoky a získal 216.07 bodu, celkovo 322.40, čím vytvoril ďalšie dva svetové rekordy v počte bodov za voľnú jazdu a celkovo.

Na finále Grand Prix v Barcelone prekonal v krátkom programe svoj rekord spred dvoch týždňov, keď získal 110.95 bodov. Vo voľnej jazde prekonal ďalší svetový rekord, získal 219.48 bodov, celkovo teda 330.43 bodov a ako prvý krasokorčuliar svoje tretie víťazstvo vo finále GP za sebou. Pred druhým Fernándezom mal náskok 37.48 bodu, čím prekonal dovtedajší najväčší rozdiel (35,1) z roku 2004 vytvorený Jevgenijom Pľuščenkom.

V decembri vyhral svoj štvrtý japonský titul po tom, čo vyhral krátky program aj voľnú jazdu. Majstrovstiev štyroch kontinentov sa nezúčastnil, aby sa mohol sústrediť na Majstrovstvá sveta v Bostone. Tu opäť predviedol čistý krátky program a vytvoril si náskok 12.04 bodu pred Javierom Fernándezom. Vo voľnej jazde sa rukou dotkol ľadu po prvom štvoritom salchove, pri druhom pokuse spadol a prišiel tak o kombináciu, mal nečistý výjazd po trojitom axeli, namiesto trojitého salchova skočil len dvojitého a po trojitom lutze sa opäť dotkol rukou ľadu. Kvôli týmto chybám stratil svoj veľký náskok a skončil napokon druhý za Fernándezom.  

Koncom apríla Japonská korčuliarska federácia oznámila, že Hanjú sa bude najbližšie dva mesiace liečiť zo zranení. S bolesťami v ľavej nohe bojoval od začiatku sezóny. Kvôli nim sa rozhodol do svojej voľnej jazdy na MS zakomponovať ako tretí štvoritý skok salchov namiesto toeloopa.

 Olympijská sezóna 2017 – 2018: Druhá zlatá olympijská medaila 
V sezóne 2017 – 2018 sa Hanjú vrátil k svojmu krátkemu programu Balada č.1 od Fryderyka Chopina, ktorým pred dvoma sezónami prekonával svetové rekordy. Vo svojej voľnej jazde sa taktiež vrátil k programu Seimei, ktorý predvádzal v sezóne 2015 – 2016. Na prvej súťaži sezóny, Skate Canada Autumn Classic International, prekonal v krátkom programe svoj svetový rekord z finále Grand Prix 2015 – 2016, keď získal 112.72 bodov. Vo voľnej jazde však skončil až piaty a celkovo druhý za svojím tréningovým partnerom z Toronta, Javierom Fernándezom.

Na súťaži Rostelecom Cup 2017 v Rusku bol Hanjú po krátkom programe druhý. Vo voľnej jazde prvýkrát skočil štvoritého lutza. Napokon skončil celkovo druhý. Začiatkom novembra 2017 si pri trénovaní štvoritého lutza zranil pravý členok a odstúpil z NHK Trophy. To mu znemožnilo účasť vo finále Grand Prix, kde mohol bojovať o svoj piaty titul v rade. Kvôli zraneniu sa nezúčastnil ani na Majstrovstvách Japonska, ktoré slúžia ako kvalifikácia na olympijské hry. Vďaka svojmu vedúcemu postaveniu vo svetovom rebríčku ISU a ako obhajca olympijského zlata bol aj napriek tejto neúčasti nominovaný do japonského tímu pre olympijské hry v juhokórejskom Pchjongčchangu aj Majstrovstvá sveta v Miláne.  
náhľad|276x276bod|ZOH 2018, zľava Šoma Uno, Juzuru Hanjú, Javier Fernández
Tímovej súťaže na zimných olympijskych hrách sa nezúčastnil, aby mohol v Toronote trénovať na individuálnu súťaž. Na tlačovej konferencii po jednom z oficiálnych tréningov Hanjú odhalil, že kvôli zraneniu nemohol až do januára trénovať a trojité skoky začal skákať iba tri týždne a štvorité iba dva týždne pred olympijskou súťažou. 

Dňa 16. februára Hanjú predviedol bezchybný krátky program, za ktorý získal 111.68 bodov a vedenie v súťaži. Za voľnú jazdu získal 206.17 bodov a s celkovým súčtom 317.85 bodov získal svoju druhú zlatú olympijskú medailu za sebou. Naposledy sa to podarilo ešte v rokoch 1948 a 1952 americkému krasokorčuliarovi Dickovi Buttonovi. 

Majstrovstiev sveta v marci sa Hanjú nakoniec nezúčastnil, aby si doliečil zranený členok. 

Neskôr v Tokiu bol Hanjú hostiteľom svojej prvej vlastnej show Continues with Wings, kam pozval krasokorčuliarov, ktorí ho počas kariéry ovplyvnili a inšpirovali. Predviedol na nej mix svojich starých programov bez skokov, keďže sa stále liečil zo zranenia. V júni 2018 získal ocenenie People's Honour Award, prestížne ocenenie vlády, ktoré udeľuje japonský premiér. Hanjú je najmladším spomedzi ocenených od roku 1977, kedy sa táto cena udeľovala prvýkrát. Je taktiež prvým oceneným krasokorčuliarom.

 Programy 

+ Sezóna Krátky program Voľná jazda Exhibícia2020-2021 Let Me Entertain You  hudba: Robbie Williams  choreo: Jeffrey Buttle  
 Heaven and Earth  hudba: Isao Tomita  choreo: Shae-Lynn Bourne  
 Let's Go Crazy  hudba: Prince  choreo: Jeffrey Buttle 

 Hana wa Saku  hudba: Fumiya Sashida  choreo: Nanami Abe  

 Haru yo, Koi  hudba: Yumi Matsutoya  prevedenie: Shinya Kiyozuka  choreo: David Wilson  2019-2020 Chopin Ballade No. 1   hudba: Frédéric Chopin  choreo: Jeffrey Buttle 

 Otoñal (Autumnal)  hudba: Raúl Di Blasio  choreo: Jeffrey Buttle  Seimei  hudba: Shigeru Umebayashi  choreo: Shae-Lynn Bourne 

Origin:
 Art on Ice  hudba: Edvin Marton 
 Magic Stradivarius  hudba: Edvin Marton  choreo: Shae-Lynn Bourne Hope and Legacy:
 View of Silence
 Asian Dream Song (Piano Stories II – The Wind of Life)  hudba: Joe Hisaishi  choreo: Shae-Lynn Bourne 

 Seimei  hudba: Shigeru Umebayashi  choreo: Shae-Lynn Bourne 

 Notte stellata (Labuť)  hudba: Tony Renis, Camille Saint-Saëns  prevedenie: Il Volo  choreo: David Wilson 

 Haru yo, Koi  hudba: Yumi Matsutoya  prevedenie: Shinya Kiyozuka  choreo: David Wilson 

 Parisienne Walkways  hudba: Gary Moore  choreo: Jeffrey Buttle 2018-2019 Otoñal (Autumnal)  hudba: Raúl Di Blasio  choreo: Jeffrey Buttle Origin: 
 Art on Ice  hudba: Edvin Marton 
 Magic Stradivarius  hudba: Edvin Marton  choreo: Shae-Lynn Bourne  Haru yo, Koi  hudba: Yumi Matsutoya  prevedenie: Shinya Kiyozuka  choreo: David Wilson 

 Masquerade  hudba: Toshimitsu Deyama  choreo: Shae-Lynn Bourne 

 Crystal Memories  hudba: Toshimitsu Deyama  choreo: David Wilson 2017-2018 Chopin Ballade No. 1  hudba: Frédéric Chopin  choreo: Jeffrey Buttle  Seimei  hudba: Shigeru Umebayashi  choreo: Shae-Lynn Bourne  Wings of Words  hudba: Yukinojo Mori, Yoko Kasinagaya, Naohisa Taniguchi
prevedenie: CHEMISTRY 
Hope and Legacy:
 View of Silence
 Asian Dream Song (from Piano Stories II – The Wind of Life)  hudba: Joe Hisaishi   choreo: Shae-Lynn Bourne 

 Haru yo, Koi  hudba: Yumi Matsutoya  prevedenie: Shinya Kiyozuka  choreo: David Wilson 

 Notte stellata (Labuť)  hudba: Tony Renis, Camille Saint-Saëns  prevedenie: Il Volo  choreo: David Wilson 2016-2017 Let's Go Crazy  hudba: Prince  choreo: Jeffrey Buttle Hope and Legacy:
 View of Silence (Pretender)
 Asian Dream Song (Piano Stories II – The Wind of Life)  hudba: Joe Hisaishi  choreo: Shae-Lynn Bourne  Notte stellata (Labuť)  hudba: Tony Renis, Camille Saint-Saëns  prevedenie: Il Volo  choreo: David Wilson 2015-2016 Chopin Ballade No. 1  hudba: Frédéric Chopin  choreo: Jeffrey Buttle  Seimei  hudba: Shigeru Umebayashi  choreo: Shae-Lynn Bourne  Requiem of Heaven and Earth  hudba: Yasunobu Matsuo  choreo: Kenji Miyamoto 2014-2015 Chopin Ballade No. 1  hudba: Frédéric Chopin  choreo: Jeffrey Buttle  The Phantom of the Opera  hudba: Andrew Lloyd Webber  choreo: Shae-Lynn Bourne  Parisienne Walkways  hudba: Gary Moore  choreo: Jeffrey Buttle 

 The Final Time Traveler  hudba: Sarah Alainn  choreo: Kenji Miyamoto 

 Hana wa Saku  hudba: Fumiya Sashida  choreo: Nanami Abe  2013–2014  „Parisienne Walkways“ hudba: Gary Moore choreografia: Jeffrey Buttle  „Romeo and Juliet“ (soundtrack k filmu z r. 1968)hudba: Nino Rota  choreografia: David Wilson  „Etuda Op. 8 č. 12 v D-mol“ hudba: Alexandr Skriabin  choreografia: Nanami Abeová

 „Notre-Dame de Paris“ hudba: Riccardo Cocciante choreografia: David Wilson 

 „Story“ hudba: AI choreografia: Kendži Mijamoto 2012–2013   „Parisienne Walkways“ hudba: Gary Moore choreografia: Jeffrey Buttle  „Notre-Dame de Paris“ hudba: Riccardo Cocciante choreografia: David Wilson  „Hello, I Love You“ hudba: The Doors remix: Adam Freelandchoreografia: Kurt Browning 

 „Hana Ni Nare“ hudba: Fumija Sašida choreografia: Kendži Mijamoto  2011–2012  „Etuda Op. 8 č. 12 v D-mol“ hudba: Alexandr Skriabin choreografia: Nanami Abeová „Kissing You“(soundtrack k filmu „Romeo + Juliet“ z roku 1996) hudba: Craig Armstrong 
 „Escape“  (soundtrack k filmu „Plunkett & Macleane“) hudba: Craig Armstrong choreografia: Nanami Abeová „Biela legenda“(z baletu Labutie jazero) hudba: Piotr Iľjič Čajkovskij aranžmán a prevedenie: Ikuko Kawaiová choreografia: Nanami Abeová

 „Somebody to Love“ hudba: Justin Bieberchoreografia: Nanami Abeová 2010–2011  „Biela legenda“(z baletu Labutie jazero) hudba: Piotr Iľjič Čajkovskij aranžmán a prevedenie: Ikuko Kawaiová choreografia: Nanami Abeová „Zigeunerweisen“ hudba: Pablo de Sarasate choreografia: Nanami Abeová „Vertigo“hudba: U2  2009–2010  „The Bait“
 „Bare Island“  (soundtrack k filmu „Mission: Impossible II“) hudba: Hans Zimmer choreografia: Nanami Abeová „Rapsódia na Paganiniho tému“hudba: Sergej Rachmaninov choreografia: Nanami Abeová „Change“ hudba: Monkey Majik + Yoshida Brothers  2008–2009   „Bolero“  (soundtrack k muzikálu Moulin Rouge!) hudba: Steve Sharples choreografia: Nanami Abeová „Rapsódia na Paganiniho tému“hudba: Sergej Rachmaninov choreografia: Nanami Abeová „Change“ hudba: Monkey Majik + Yoshida Brothers  2007–2008 „Sing, Sing, Sing (With a Swing)“ hudba: Louis Prima choreografia: Nanami Abeová „Vták Ohnivák“ hudba: Igor Stravinskij choreografia: Nanami Abeová „Amazonic“ hudba: Maksim Mrvica 
 „Tanec smrtiek(Danse Macabre)“ hudba: Camille Saint-Saëns 2006–2007 „Storm“
 „Kismet“ hudba: Bondchoreografia: Nanami Abeová

 Prehľad výsledkov 
 VýsledkyOficiálna výsledková listina Juzuru Hanjú na stránke ISU Medzinárodné súťaže  Podujatie 2008 – 09 2009 – 10 2010 – 11 2011 – 12 2012 – 13 2013 – 14 2014 – 15 2015 – 16 2016 – 17 2017 – 18 2018 – 19 2019 – 20 2020 – 21 ZOH       1     1  Majstrovstvá sveta     3  4  1  2  2  1   2  x 3 Majstrovstvá štyroch kontin.    2   2     2    1  Finále GP     4  2  1  1  1  1    2  GP Bompard       2 GP Cup of China     4    2 GP NHK Trophy    4   1   4  1  1    1  GP Cup of Russia    7  1       2  1 GP Skate America      2    GP Skate Canada       2   2  2    1 GP Finland            1   Finlandia Trophy      1  1  Nebelhorn Trophy     1   Autumn Classic         1  1  2  1  1 Medzinárodné juniorské súťaže MS juniorov  12  1      Finále Grand Prix juniorov   1     JGP Croatia   1     JGP Italy  5      JGP Poland   1     Národné súťaže  Majstrovstvá Japonska  8  6  4  3  1  1  1  1     1  1 Majstrovstvá Japonska juniorov  1  1      Tímové súťaže  ZOH       5 T / 1 P        World Team Trophy        3 T / 1 P   1 T / 3 P     3 T / 2 P  GP = Grand Prix; JGP = Juniorská Grand Prix; WD = odstúpil zo súťaže; x = MS v Montreale pre pandémiu zrušené; T = Tímový výsledok; P = Personal/osobné umiestnenie 

 Výsledky Medzinárodné juniorské súťaže  Podujatie 2004 – 05 2005 – 06 2006 – 07 2007 – 08 Skate Copenhagen     1 N. Národné súťaže  Majstrovstvá Japonska juniorov    7  3  Majstrovstvá Japonska nováčikov  1 B.  2 B.  3 A.  1st A. N = nováčikovský level; A. = nováčikovský level skup. A; B. = nováčikovský level skup. B  

 Technika 
náhľad|190x190pixelů|Yuzuru Hanyu a Biellmannovej pirueta
Vďaka svojej schopnosti kombinovať silné technické prevedenie s vyzretým a univerzálnym umeleckým prejavom je Hanjú považovaný za jedného z najvšestrannejších krasokorčuliarov. Strieborný olympijský medailista z roku 2006, Stéphane Lambiel, ho označil za najdokonalejšieho krasokorčuliara, pravdepodobne vôbec. Viaceré médiá a komentátori ho označujú za najlepšieho krasokorčuliara v histórii, a to najmä po tom, čo získal svoje druhé olympijské zlato. Toto označenie si zaslúžil vďaka svojej schopnosti udržať sa na výslní v silnej konkurencii tak dlho a schopnosti predviesť silný výkon pod tlakom.  

Do jeho korčuliarskeho repertoáru patrí Biellmannovej pirueta alebo tzv. doughnut pirueta. Oba prvky sú najmä v mužskej kategórii považované za veľmi ťažké, keďže si vyžadujú vysokú úroveň flexibility. Ďalšie charekteristické prvky jeho jázd sú Ina Bauer so záklonom, tzv. hydroblade, či side lunge (bočný výpad). Jeho elementy sú obdivované pre ich kvalitu prevedenia, jeho skoky pre svoju precíznosť, načasovanie do hudby, flow a pokrytie ľadovej plochy. Je takisto známy svojimi zložitými vstupmi do trojitého axela. Do toho často vstupuje zozadu (tzv. back counter), z tvízlov alebo z tzv. mondu (spread eagle).  

Hanjú je prvým krasokorčuliarom, ktorý v súťaži úspešne skočil štvoritý rittberger. Stalo sa tak 30. septembra 2016 v krátkom programe na súťaži Autumn Classic International v Montreale. Je taktiež jediným krasokorčuliarom, ktorý úspešne predviedol kombináciu štvoritého toeloopa a trojitého axela. Prvýkrát sa mu to podarilo na Grand Prix Helsinki v roku 2018. Je taktiež prvým krasokorčuliarom s úspešnou kombináciou štvoritý toeloop - euler – trojitý flip zo Skate Canada 2019. Hanjú ovláda 4 štvorité skoky – toeloop, salchov, rittberger a lutz – a v súčasnosti sa pokúša aj o štvoritého axela: „Pred touto súťažou (Majstrovstvá sveta 2021 v Štokholme) som veľa trénoval štvoritého axela, a tým som trochu preťažil svoje telo. Chcem byť prvým športovcom, ktorý ho úspešne skočí na oficiálnej súťaži.“     

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
  Juzuru Hanjú na stránke Medzinárodnej korčuliarskej únie

 Zdroj 

Kategória:Japonskí krasokorčuliari
Kategória:Krasokorčuliari na Zimných olympijských hrách 2014
Kategória:Majstri sveta v krasokorčuľovaní
Kategória:Japonskí olympijskí víťazi
Kategória:Olympijskí víťazi v krasokorčuľovaní