Joan Crawford

Joan Crawford (vlastným menom Lucille Fay LeSueur; * asi 23. marec 1904, San Antonio, Texas, USA – † 10. máj 1977, New York, New York) bola americká filmová a divadelná herečka.

 Detstvo a mladosť 
Narodila sa ako Lucille Fay LeSueur v San Antoniu v Texase. Bola tretím a zároveň najmladším dieťaťom Thomasa E. LeSueura (1868 – 1938) a Anny Bell Johnson (1884 – 1958). Jej otec opustil rodinu, keď mala Crawford desať rokov. Neskôr sa jej matka vydala druhý krát a spoločne s jej nevlastným otcom bývali v Lawtone v Oklahome.

Od detstva sa túžila stať tanečnicou. V júni 1917 sa spoločne s rodinou presťahovala do Kansas City v Missouri. Krátko po presťahovaní jej nevlastný otec Crawford poslal do internátnej školy v Kansas City. Ako študentka trávila veľa času prácou, hlavne varením a upratovaním. 

V roku 1922 sa prihlásila na Stephens College v Columbii, neskôr ani túto školu nedokončila a až do svojej smrti mala len základné vzdelanie.

 Kariéra 
Pod menom Lucille LeSueur začala tancovať v zboroch. Neskôr si ju všimol producent Jacob J. Shubert. Ten jej dopomohol sa dostať na divadelné dosky. 

Crawford bola s prácou v divadle spokojná a tak oslovila Loews Theaters Nils Granlund, ktorá jej zaistila pozíciu na televíznych obrazovkách. Na Vianoce roku 1924 podpísala zmluvu so spoločnosťou Metro-Goldwyn-Mayer, známou ako MGM. Bola platená sumou 75 dolárov na týždeň. 

Jej prvým filmom bol film Lady of the Night v roku 1925. Crawford bola nespokojná však so svojím menom, pretože si bola istá, že znie nevkusne. Preto požiadala vedúceho MGM Petea Smitha, aby jej pomohol vybrať nejaké meno, pod ktorým môže umelecky vystupovať. Prvou voľbou bol pseudonym Joan Arden, ale neskôr sa rozhodla, že chce aby jej umelecké meno znelo Jo-Anne Crawford. 

Od začiatku svojej kariéry považovala herečku Normu Shearer - najobľúbenejšiu herečku štúdia - za svoju profesionálnu rivalku. 

V roku 1932 stvárnila prostitútku Sadie Thompson vo filme Rain. 
vľavo|náhľad|Na plagáte filmu Love on the Run, z roku 1936
Crawford patrila medzi populárne filmové herečky až do polovice 30. rokov. Napriek filmom, v ktorých sa objavovala, stále túžila po dramatickejších úlohách a preto často prosila vedúcich spoločnosti MGM, aby jej hľadali úlohy toho typu. V roku 1935 hrala vo filme I Live My Life, film mal úspech a tiež aj jej herecký výkon. Jej ďalšie úspešné filmy boli The Gorgeous Hussy z roku 1936 a Love on the Run z rovnakého roku.

V roku 1939 hrala jednu z hlavných úloh vo filme The Women po boku Normy Shearer. Jej herecký výkon bol ocenený mnohými filmovými kritikmi. 

Po 18 rokoch, dňa 29. júna 1943 bola jej zmluva s MGM ukončená. 1. júla 1943 podpísala zmluvu s Warner Bros. Jej prvým filmom pre štúdio bol Hollywood Canteen. 

V roku 1945 hrala hlavnú úlohu v dráme Mildred Pierce. Crawford musela kvôli filmu robiť kamerové skúšky, pretože režisér ju pôvodne nechcel obsadiť. Film sa stal veľmi úspešným. Získala ocenenie Academy Awards za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe. Jej ďalším filmom bol film Humoresque z roku 1946, v hlavnej úlohe s Johnom Garfieldom. Druhú nomináciu v rovnakej kategórii získala za svoj herecký výkon v dráme Possessed v roku 1947.

V roku 1952 po dokončení filmu This Woman Is Dangerous, požiadala o zrušenie zmluvy so spoločnosťou Warner Bros. V rovnakom roku získala aj svoju tretiu nomináciu na Academy Awards za svoj herecký výkon vo filme Sudden Fear.
náhľad|Joan Crawford, počas natáčania filmu Whatever Happened to Baby Jane? z roku 1962
V roku 1954 hrala vo filme Johnny Guitare spolu s Sterlingom Haydenom a Mercedes McCambridge. V roku 1959 hrala vo filme The Best of Everything. Aj keď nehrala hlavnú úlohu, získala od kritikov pozitívne recenzie. V roku 1961 prijala rolu Blanche Hudson v dráme Whatever Happened to Baby Jane? Režisérom filmu bol Robert Aldrich. Vo filme hrala aj herečka Bette Davis, ktorá v roku 1962 získala za svoju úlohu nomináciu na Academy Awards. Crawford bola nahnevaná, že za svoju rolu nezískala nomináciu na Academy Awards a preto kontaktovala každého z nominovaných (Katharine Hepburn, Lee Remick, Geraldine Page a Anne Bancroft), či v prípade ich neprítomnosti by mohla prebrať ich ocenenie. Nakoniec sa tak aj stalo, ocenenie získala Anne Bancroft, a cenu za ňu prevzala Crawford. Jej herecká kolegyňa Bette Davis celý život tvrdila, že ju Crawford nenávidí. Veľkou inšpiráciou ich niekoľko ročného sporu a tiež aj natáčania filmu Whatever Happened to Baby Jane? bol seriál Feud, ktorý sa natáčal v roku 2017 a postavu Crawford vo filme stvárnila herečka Jessica Lange. Postava Blanche Hudson vo filme Whatever Happened to Baby Jane?, bola poslednou väčšou rolou Crawford. V roku 1968 nahradila svoju nevlastnú dcéru pri natáčaní seriálu The Secret Storm.

V roku 1970 hrala v menej úspešnom filme Trog. V roku 1972 ukončila svoju kariéru, ktorá trvala 45 rokov a na svojom konte mala viac ako 80 filmov. V rovnakom roku získala ocenenie Cecil B. DeMille Award. Tiež publikovala svoju knižnú autobiografiu s názvom A Portrait of Joan, ktorú napísala Jane Kesner Admore, v roku 1962. V roku 1971 publikovala svoju ďalšiu knihu s názvom My Way of Life.

Jej posledné vystúpenie na verejnosti sa uskutočnilo 23. septembra 1974 na knižnej párty, kde ju sprevádzala jej dobrá kamarátka Rosalind Russell. Keď na druhý deň Crawford videla fotografie z večierka, bola natoľko pobúrená svojím vzhľadom, že zrušila všetky vystúpenia a rozhovory. 

 Súkromný život 
náhľad|Joan Crawford v Night Gallery, v roku 1969

 Vzťahy 
Crawford bola štyrikrát vydatá. Jej prvé manželstvo bolo s Douglasom Fairbanksom Jr. Ich manželstvo skončilo v roku 1933 a herečka to odôvodnila tým, že sa cítila veľmi menejcenná, neskôr sa objavili aj informácie o nevere jej manžela. 

V rokoch 1935 až 1939 bola vydatá za filmového herca Franchota Tonea. Manželstvo bolo spočiatku idylické, ale neskôr boli medzi Crawford a Toneom nezhody. Manželstvo bolo rozvedené v roku 1939 a zostali po rozvode priateľmi. Dokonca sa o neho herečka postarala v dobe, keď Tone trpel rakovinou pľúc a tiež pomáhala s prípravami na jeho pohreb v roku 1968. 

Na jar 1942 sa spoznala s hercom Phillipom Terrym. Po šiestich týždňoch vzťahu sa pár zosobášil. Manželstvo skončilo v júni 1946. Herečka sa k jej tretiemu manželstvu málokedy vyjadrovala. 

V roku 1955 sa vydala za riaditeľa spoločnosti Pepsi-Cola Alfreda Steelea. Crawford očaril, lebo zbožňoval deti a nebol z hereckej brandže. Často sprevádzala svojho manžela na obchodných rokovaniach v Spojených štátoch, Kanade, Južnej Amerike a Európe. Dňa 4. apríla 1959 Steele zomrel v spánku na zlyhanie srdca. Crawford bola vymenovaná za riaditeľku spoločnosti Pepsi-Cola a pôsobila v tejto pozícií do roku 1973, ale úspech spoločnosti nezabezpečila.

 Deti 
Herečka nemala vlastné deti, hoci ich veľmi chcela. Počas svojej kariéry mala niekoľko potratov. Preto sa rozhodla si deti adoptovať. Crawford si adoptovala svoje prvé dieťa v roku 1940. Keďže bola slobodná, kalifornský zákon jej zabránil v adopcii v štáte; preto zabezpečila adopciu prostredníctvom agentúry v Las Vegas. Dieťa bolo dočasne nazvané Joan, kým herečka nezmenila jej meno na Christina. Crawford si neskôr s manželom Phillipom Terrym osvojili syna, ktorého pomenovali Christopher Crawford.

V roku 1947 si adoptovala ďalšie dve deti, ktoré pomenovala Cindy a Cathy. Deti boli adoptované z Tennessee Children's Home Society.

V roku 1978 jej najstaršia dcéra Christina napísala knihu Mommie Dearest, v ktorej tvrdila, že Joan ju a jej brata zneužívala fyzicky a duševne. Podľa Christiny bola matka silná alkoholička a milovala len samu seba. Mnoho ľudí ako napríklad Van Johnson, Marlene Dietrich, Myrna Loy, Katharine Hepburn a tiež Bette Davis neverili tvrdeniam Christiny, ktoré uviedla v knihe. Betty Hutton a Helen Hayes však tvrdili, že boli svedkami agresívneho správania Crawforda voči deťom.

 Posledné roky 
Crawford rušila všetky verejné vystúpenia a začala odmietať rozhovory. Od roku 1972 do polovice roku 1975 ju trápili problémy so zubami. V októbri 1974 tento zdravotný problém liečila antibiotikami. V posledných rokoch jej života sa pošmykla a udrela sa do tváre, keď bola v podnapitom stave.

 Úmrtie 
Crawford zomrela 10. mája 1977 vo svojom byte v New Yorku. Príčinou smrti bol infarkt myokardu. 13. mája 1977 sa uskutočnil pohreb v Campbell Funeral Home v New Yorku. Vo svojej poslednej vôli z roku 1976 herečka odkázala svojim dvom najmladším deťom, Cindy a Cathy, z jej majetku vyše 2 milióny dolárov. Vydedila dcéru Christinu a Christophera. Ostatné peniaze darovala svojim obľúbeným charitatívnym organizáciám.

16. mája 1977 sa uskutočnila spomienková bohoslužba za Crawford v Unitary Church of All Souls na Lexington Avenue v New Yorku. Bohoslužby sa zúčastnili jej dlhoročná kamarátky Myrna Loy a Geraldine Brooks. 24. júna 1977 v divadle Samuela Goldwyna sa konala ďalšia spomienková bohoslužba. Crawford bola spopolnená a jej popol je v krypte s jej štvrtým a posledným manželom Alfredom Steeleom na cintoríne Ferncliff Cemetery v Hartsdale v New Yorku. 

 Odkaz v kultúre 
Má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy za jej prínos k filmovému priemyslu, ktorú dostala v auguste 1960. Časopis Playboy zaradil Crawford medzi „100 Sexiest Women of the 20th century“, kde sa zaradila na 84. miesto. 

V roku 1999 bola zvolená Americkým filmovým inštitútom ako desiata najväčšia hviezda klasického amerického filmu. 

Tiež bola obľúbená u homosexuálov, ktorých počas svojho života obdivovala. 

Štyri roky po jej smrti vydala skupina Blue Öyster Cul pieseň s názvom Joan Crawford. V roku 1989 vyšla kniha s názvom Bette a Joan: The Divine Feud, ktorý hovorí o ich konfliktoch počas natáčania filmu Whatever Happened to Baby Jane?

 Referencie 

 Zdroj 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 



Kategória:Divadelné herečky USA
Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Kategória:Osobnosti zo San Antonia (Texas)
Kategória:Úmrtia na infarkt myokardu