Stredoslovenské nárečia

Stredoslovenské nárečie/dialekt je aj názov jedného z nárečí rómčiny, pozri pod stredoslovenský dialekt rómčiny.

Stredoslovenské nárečia (iné názvy: stredoslovenský dialekt, makroareál stredoslovenských nárečí, stredná slovenčina, stredoslovenčina) je jeden z troch hlavných nárečových celkov slovenčiny. Stredoslovenskými nárečiami sa hovorí na území bývalých žúp Oravská župa, Turčianska župa, Liptovská župa, Zvolenská župa, Gemersko-malohontská župa, Tekovská župa, Hontianska župa, Novohradská župa, ako aj v severnej časti bývalej Nitrianskej župy. Používajú ich aj niektorí dolnozemskí Slováci.

Na základe stredoslovenských nárečí historicky vznikla kultúrna stredná slovenčina. Od čias Štúrovej kodifikácie tvoria základ spisovnej slovenčiny.

 Charakteristika 
Základné znaky sú najmä:
prízvuk na prvej slabike slova
slabiky ra-, la- (a nie ro-, lo-) na začiatku niektorých starých slovanských slov (ražeň, rakita, lakeť)
samohláska a namiesto pôvodného jer v slovách baza, daska, dážď, raž, chrbát
samohláska ä (v krátkych slabikách) resp. dvojhláska ia (v dlhých slabikách) namiesto pôvodného nosového e (piatok, ďeviati, pamiatka)
časté sú dvojhlásky ia, ie, iu, uo (seďia, smiech, stuol)
v širšom rozsahu sa používajú mäkké spoluhlásky ď, ť, ň, ľ
namiesto dl, tl je len l (salo, omelo)
obojperné u namiesto -l minulého času (bou) a namiesto v vo vnútri alebo na konci slova (hláuka)
dôsledne sa vyslovujú skupiny šť, žď
dôsledne platí rytmický zákon
inštrumentál singulár podstatných mien a prídavných mien žen. rodu a zámen 1. a 2. osoby je na -ou (s peknou ženou, so mnou)
nominatív plurál niektorých podstatných mien muž. rodu je na -ia (braťia, sinovia)
nominatív singulár prídavných mien stredného rodu je na -uo (peknuo)
lokál singulár  príd. mien mužského a stredného rodu a zámen je na -om (dobrom, o ňom)
3. osoba plurál slovesa byť znie sa (namiesto sú)
viacero slov sa používa iba v týchto nárečiach alebo iba v týchto a západoslovenských nárečiach (napr. čisto len do stredoslovenských nárečí spadajú slová hábi, klobúk, šatka, praženica, vrecko, pŕhľava, klinček, pôľka a pod.)

Tzv. juhoslavizmy 
Niektoré zo znakov stredoslovenských nárečí majú paralely v južnoslovanských jazykoch. Sú to napr. rat-, lat- namiesto praslovanského ort-, olt-; l namiesto praslovanského dl, tl a ďalšie. Keďže sa tradične predpokladalo, že ide o javy, ktoré v dávnej minulosti prenikli na Slovensko z južnoslovanského územia, tradične sa označujú ako juhoslavizmy v slovenčine. Existuje veľmi veľa názorov na pôvod juhoslavizmov v strednej slovenčine: prienik z južnoslovanského územia v praslovanskom období; stopy po zaniknutom slovanskom jazyku v podunajskej oblasti - dnešnom Maďarsku; autochtónne "československé" javy z neskorého stredoveku; výsledok rôznych staroslovanských migračných procesov a pod. Podľa  R. Krajčoviča ide len o staršiu vrstvu nezápadoslovanských javov v praslovanskom základe slovenčiny a vznikla ako výsledok najstaršieho osídľovania stredného Slovenska od juhu resp. juhovýchodnej oblasti zakarpatskej pravlasti.

 Delenie 
 Podľa Encyklopédie Slovenska 
stredoslovenské nárečia:
severná skupina stredoslovenských nárečí:
liptovské nárečia
oravské nárečia
turčianske nárečia
hornonitrianske nárečia
južná skupina stredoslovenských nárečí:
západná skupina:
zvolenské nárečia
tekovské nárečia
hontianske nárečia
novohradské nárečia
východná skupina:
ipeľské nárečia Z textu nie je jasné, či sú ipeľské nárečia chápané ako samostatná skupina alebo ako podskupina novohradských alebo gemerských nárečí.
gemerské nárečia

 Podľa Krajčoviča 
stredoslovenské nárečia (makroareál stredoslovenských nárečí):
severozápadný región (regionálny areál) stredoslovenských nárečí:
dolnooravské nárečie Z
stredooravské nárečie Z
turčianske nárečie Z
liptovské nárečie Z
západoliptovský rajón
stredoliptovský rajón
zvolenské nárečie Z
bystrický rajón
detviansky rajón
brezniansky rajón
iné
hornonitrianske nárečie Z
západný rajón hornonitrianskeho nárečia
východný rajón hornonitrianskeho nárečia
tekovské nárečie Z
pohronský rajón
hornožitavský rajón
stredožitavský rajón
iné
hornooravské nárečie P
východoliptovské nárečie P
bánovské nárečie P
topoľčianske nárečie P
juhovýchodný región (regionálny areál) stredoslovenských nárečí:
hontianske nárečie Z (vrátane špecifického rajónu v oblasti Krupiny)
novohradské nárečie Z
severozápadný rajón novohradského nárečia (tzv. vrchárske nárečie)
severovýchodný rajón novohradského nárečia
južný rajón novohradského nárečia (južné okolie Modrého Kameňa)
ipeľské nárečie Z (vrátane špecifického rajónu medzi Ipľom a Rimavou)
gemerské nárečie 
západogemerské nárečie Z
stredogemerské nárečie Z
východogemerské nárečie P
horehronské nárečie P

Poznámka: Z = základný areál, P = pomedzný areál (=hraničný areál)

 Podľa Mruškoviča 
stredoslovenský dialekt:
severná skupina nárečí stredoslovenského dialektu
liptovské nárečia
západoliptovské nárečie
východoliptovské nárečie
[?iné]
oravské nárečia
dolnooravské nárečie
stredooravské nárečie
hornooravské nárečie
turčianske nárečia
hornonitrianske nárečia
prievidzské nárečie
[iné]
južná skupina nárečí stredoslovenského dialektu
zvolenské nárečia 
nárečie zvolenského Pohronia
detvianske nárečie
[iné]
tekovské nárečia
požitavské nárečie
[iné]
hontianske nárečia
modrokamenské nárečie
[iné]
novohradské nárečia
hontiansko-novohradské nárečie
stredonovohradské nárečie
vrchárske nárečie
ipeľské nárečie
gemerské nárečia
juhogemerské nárečie
stredogemerské nárečie
východogemerské nárečie

 Podľa Kačírka a slovake.eu 
stredoslovenské nárečia:
liptovské nárečia
oravské nárečia
turčianske nárečie
hornonitrianske nárečia (severonitrianske nárečia)
zvolenské nárečia
tekovské nárečia
hontianske nárečie
novohradské nárečia
gemerské nárečia

 Podľa Vlastivedného slovníka obcí na Slovensku 
stredoslovenské nárečia:
oravské nárečie
dolnooravské nárečie
strednooravské nárečie
hornooravské nárečie
goralské nárečie
turčianske nárečie
hornonitrianske nárečie (okolie Prievidze)
zvolenské nárečie
nárečie zvolenského Pohronia
detvianske nárečie
nárečie juhozápadného Zvolena
tekovské nárečie
hontianske nárečie
západohontianske nárečie
východohontianske nárečie
gemerské nárečie
nárečie juhozápadného Gemera
strednogemerské nárečie
východogemerské nárečie

 Podľa Etnografického atlasu Slovenska 
stredoslovenské nárečia:
severná skupina
liptovské nárečia
stredné liptovské nárečie
západné liptovské nárečie
východné liptovské nárečie
oravské nárečia
dolnooravské nárečie
strednooravské nárečie
hornooravské nárečie
turčianske nárečie
hornonitrianske nárečie
hornonitrianske nárečie
prievidzské nárečie
južná skupina
zvolenské nárečia
nárečie zvolenského Pohronia
detvianske nárečie
nárečie juhozápadného Zvolena
tekovské nárečia
nárečie tekovského Pohronia
hornožitavské nárečie
stredožitavské nárečie
hontianske nárečie
hontiansko-novohradské vrchárske nárečie
modrokamenské nárečie
nárečie stredného Novohradu
ipeľské nárečie
nárečia južného Gemera
nárečie Sušianskej doliny
nárečie Rimavskej doliny
nárečie Blžskej doliny
nárečie hornej Rimavice
nárečia stredného Gemera
nárečie Ratskovskej doliny
nárečie Muránskej doliny
nárečie Štítnickej doliny
nárečie východného Gemera (nárečie Slanskej doliny)
horehronské nárečie

 Podľa Jána Stanislava 
stredoslovenské nárečia:
liptovské nárečia
 západné liptovské nárečie
 stredné liptovské nárečia
 východné liptovské nárečie
 oravské nárečia
 dolnooravské nárečia
 strednooravské nárečia
 hornooravské nárečia
 turčianske nárečia
 zvolenské nárečia
 tekovské nárečia (+ hontianske a novohradné nárečia)
 gemerské nárečia
 západné gemerské nárečia
 východné gemerské nárečia

 Príkladové texty 

 Zvolenské nárečie 
Hádam ešťe ňebou august, či už bou august, ľebo ja som od toho času veľmo doľakaná. Ďiouča mi pribehlo povedať takuo zapachťenuo. A ja poviem: „A či takuo zapachťenuo?“ „Jaj, ťetka, koňe vám ušľi.“ Ja som bola taká slabá, ňeveďela som, či iďem, taká ľaknutá som bola. „Ďe je ľen ten muoj sin?“ a v jednom dome ho vimívaľi, rana veľiká, rana rosfakľená, doklíčení šetek. A tag mu ždi vravím: „Jano, daj si pozor!“ A tak sa stalo, ňemohou koňa zadržať od zatku a zlosťiu sa , tak si vošieu medzi ňe a jedního držau jednou rukou a druhího druhou rukou. Aľe na obracaňi ho schiťilo a vľiekol ho na veľikom kuse a ľen sa ich držau. No a potom jeden, čo kravi pásou, povedau, že ako ten pluh naňho hoďilo, tagže on ftedi vibehou spomedzi koňí, riad z ňich spadou, ime kantáre ostaľi. Ľebo koňe ušľi a on takí doklčení sa ťahau k ďeďiňe.

 Ipeľské nárečie 
Apa spomínaľi naveki, že na našé lúki strašéva. Tag vraj oňi pásľi koňe, kím bole té lúke ešťe panské. Iba ľen si jei stojín, a ľen chrkajú koňíke. No, preiďe mojei haľena, pomesľeu son si. Na té lúki bola jama. Šuchotalo to až gu té jame. Príďe gu jame a čľup! Skočelo do jame do vode. Jei son, prauda, hňet pochitau koňe a hibaj domou. Na druhí ďeň príďen gu tej jame a jama suchá. Že čó to mohlo beťi? A žádon šľach tan ňebou. Aj sused povédau, že opitei ňebou, kod sa edora sud vaľkau za ňím. Tuž aľebo aj Plavuchovi. Tomu už dva roke. Tuž tak todei, že tu hrušku dobre z koreňou ňevivráťelo. Ako aj tot náš pán rechtor. Maľi pipasár ako metlovó porisko. Kod sa nahňevaľi, tag oňi aňi trstaňičku ňepotrebovaľi. Naostatok sa ta zmárňiľi. Zastreľiľi sa na lúki za ďeďinou. A tan poton strašévalo. Pred vojnou sa to ľiďei veic bojaľi ako teraz.

 Gemerské nárečie 
No a potom mali zmo bachterä, šva cez noc vartovav v bútke pod túrnó. A chodžili zmo aj mi každú noc druhí. A cez leto sä vartovalo od desa̋té do druhé, do pónoci edon suset, ot pónoci druhí suset. A cez zimu, cez leto na celú nodz zmo išli na vartu. A každú hodžinu bachter išó z hodžinó. Išó pískač. Zobrav píščälku a išó pískač, obišó Ratkovú, ši dagde nehorí, ši dagde sa dašva nestálo. To bula varta. Nočná. To muselo bič. Ako v meste. No a potom, pret kršmó koj prišli furmani z vozmí na víplacku, vozi nahali, išli do kršmi, a tak pretím bachter mav trúbu a priviazó sa aj z druhé dedžini bachter a tot zašäv, edon zašäv trúbidž z edniho koncä, druhí z druhiho a koj sa stretli, tak si povedali edon druhimu: „Ti šva tu robíš?“ „Ja̋ som doma.“ „No aj ja̋ som doma̋!" A tresknú ho trúbó po hlave. No tak povedá: „Neviaž, gde si ti?“ Tak ftodi sa spamätav, že je ni doma, že van se odviazó na druhú dedžinu. A šakovia veci sa stávali.

 Liptovské nárečie 
Jój, no, tak to zme, vieťe, cez leto vihnali starie tie dojňice na salaš. To nám oťial dávali sir. Ňeviem, kolko zme to, či šes, či seďem kilou siru na jednu dostali, už za to tam. No ale pastvu zme ňeplaťili, lebo zme mali svoje, vieťe, tie pašienki. No tak..., a to zme už doma ňespracúvali, lebo to je velká práca zo sirom. Zme dostali, ag zme si kceli ošťiepki, dali nám a keď ňie, tak sir. No a tú vlnu? No tú zme strihali, dva razi – na jar a v jaseňi. Potom zme to už večerami nazháňali súsetki, ďeťi, vlnu zme čuchrali a potom zme to mali takí, také drapački sa to volá, čo také zubi sem a tam ťahali. To zme podriapali, potom narobili také kúďelki, priadli zme to doma, tkali, potom zme to dávali do takich, stupi sa to volali, ďe te..., to súkno, vieťe, zbili. To na ťeplú vodu šlo a potom to tá ťeplá voda zbila, vieťe tú pradzu, lenže sa to ňet..., ňetkalo, tuho pribiť, to bi sa ňedalo uš potom aňi použiť. Tak, len slabo zme to pribíjali a to šlo do tích stupov a tag zme mali potom, sami zme si dorábali súkno na obuu. To zme mali, aj chlapi nosili nohavice s toho, no muoj muž ňenosil gurtku, ale ktorísi nosili, ešťe aj takie halieni s toho súkna, čo si doma narobili. No dobré to bolo, ťeplie kapce boli, aj trváce to bolo, ňie ako tá cigárka, to vám bolo len takou, len taká plienočka, no ale naše súkno bolo prvotriedno. No už narobili zme sa...

 Referencie 

 Zdroje 



Nárečia - slovake.eu
stredoslovenské nárečia. In: Encyklopédia Slovenska.
Kačírek, Ľ.: Slovenské národné hnutie v rokoch 1820-1848 in: Ottov historický atlas Slovensko, 2009, str. 281
Mapa nárečí - mapka.korpus.sk

Kategória:Nárečia slovenčiny