Sedisvakancia

Sedisvakancia (z ) je označenie obdobia, počas ktorého nie je obsadený cirkevný úrad – najčastejšie úrad diecézneho biskupa alebo pápeža. Kódex kánonického práva určuje postupy, ktorými sa menuje dočasný, alebo trvalý nástupca. V prípade dočasného nástupcu môžu byť jeho právomoci obmedzené, alebo podmienené súhlasom nadriadenej osoby, zboru poradcov, alebo potvrdeným definitívnym nástupcom.

V prípade dlhodobej sedisvakancie môže byť menovaný apoštolský administrátor.

 História 
Počas stredoveku tvorili arcikňaz, arcidiakon a primicerius notariorum (hlavný notár) na pápežskom dvore regentskú radu, ktorá riadila obdobie sede vacante.

Povinnosťou Camerlenga (pápežského komorníka), vedúceho Camery Apostolica, bolo formálne konštatovať smrť pápeža. Postupne to viedlo k teórii, že Camerlengo ako vedúci Rímskej kúrie by mal vykonávať bežné záležitosti aj po smrti pápeža a tiež vykonávať pohreb a prípravu na novú voľbu. Tento proces bol evidentný počas pôsobenia Camerlenga Bosa Breakspeara, synovca pápeža Hadriána IV., ktorý slúžil ako komorník koncom 12. storočia. Počas dlhého sede vacante v rokoch 1268 až 1271 bol význam Camerlenga taký jasný, že kardináli sa pripravovali zvoliť nového, ak by zomrel.

Pápežský úrad bol naposledy sede vacante od 21. apríla do 8. mája 2025 po smrti pápeža Františka.

 Zdroj 

Kategória:Katolícka cirkev