Vretenica malá

Vretenica malá (Vipera ursinii) je jedovatý had a rozšírený druh, ktorý obýva územie od juhovýchodu Francúzska po Čínu.McDiarmid RW, Campbell JA, Touré T. 1999. Snake Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference, vol. 1. Herpetologists' League. 511 pp. ISBN 1-893777-00-6 (series). ISBN 1-893777-01-4 (volume). Špecifické, alebo druhé meno, ursinii je na počesť talianskeho prírodovedca Antonia Orsiniho (1788 – 1870).Bonaparte, Carlo Luciano. 1835. Iconografia della Fauna Italica per le quattro classi degli animali vertebrati, Toma 2. Roma.

Opis
Dospelé jedince sú dlhé 40 – , ale boli zaznamenané aj jedince dlhé 63 – .Mallow D, Ludwig D, Nilson G. 2003. True Vipers: Natural History and Toxinology of Old World Vipers. Krieger Publishing Company, Malabar, Florida. 359 pp. ISBN 0-89464-877-2. Samice sú väčšie ako samce. Často je tento druh zamieňaný s  V. aspis alebo V. berus, od ktorých sa odlišuje viacerými charakteristikami. Je to najmenší druh vretenice v Európe, jej telo je hrubé, hlava úzka a výzor hrubý. Papuľa nie je obrátená. Na jej hlave sa vždy nachádza niekoľko väčších šupín. Nápadné člnkovité dorzálne šupiny majú iba 19 radov a často sa medzi nimi objavuje tmavá koža. Má sivý, žltohnedý alebo žltkastý vlnitý dorzálny pás, ktorý lemuje čierne sfarbenie.Arnold, E,N. and J.A. Burton. 1978. A Field Guide to the Reptiles and Amphibians of Britain and Europe. Collins. London. ISBN 0-00-219318-3.

Rozšírenie
Juhovýchodné Francúzsko, východné Rakúsko (pravdepodobne vyhynutý), Maďarsko, stredné Taliansko, Chorvátsko, Bosna a Hercegovina, severné a severovýchodne Albánsko, Rumunsko, severné Bulharsko (pravdepodobne vyhynutý), Grécko, Turecko, severozápadný Irán, Arménsko, Azerbajdžan, Gruzínsko, Rusko a cez Kazachstan, Kirgizsko a východný Uzbekistan do Číny (Sin-ťiang).

Ochrana
Jej populácia klesá. Tento druh je podľa IUCN považovaný za zraniteľný. Dôvodom je ničenie pôvodného habitátu, zmenami v poľnohospodárstve, zmenami v horskej klíme a zberom pre chovateľské účely. Je zaradená aj v dohovore CITES dodatok č. 1, ktorý hovorí, že ak sa neobmedzí obchod, tento druh bude čeliť vyhubeniu aVipera ursinii  at CITES and United Nations Environment Programme / World Conservation Monitoring Centre. Prístup 24. november 2011. a je striktne chránený druh (dodatok č. 2) podľa Bernského dohovoru.Convention on the Conservation of European Wildlife and Natural Habitats, Appendix II  at Council of Europe . Prístup 24. november 2011.

Taxonómia
V rámci druhu V. ursinii je vysoká genetická diverzita. V súčasnej literatúre je možné nájsť viacero poddruhov.

 V. u. ursinii (Bonaparte, 1835)
 V. u. eriwanensis (Reuss, 1933)
 V. u. graeca Nilson & Andrén, 1988
 V. u. macrops Méhely, 1911
 V. u. moldavica Nilson, Andrén & Joger, 1993
 V. u. rakosiensis Méhely, 1893, Maďarsko, Rakúsko, EnIUCN Red list 2020.2. Prístup 21. júla 2020
 V. u. renardi Christoph, 1861

Golay a kolektív (1993) uznáva prvé štyri, zatiaľ čo Mallow a kolektív (2003) uznáva päť a dopĺňa V. eriwanensis a V. renardi ako právoplatný druh. Ale, McDiarmid a kolektív (1999), a teda ITIS, ma názor, že je potrebných viac rozhodujúcich dát na určenie poddruhov.

Referencie

 Iné projekty 

Zdroj
 Ulrich Joger, Jelka Crnobrnja Isailovic, Milan Vogrin, Claudia Corti, Bogoljub Sterijovski, Alexander Westerström, László Krecsák, Valentin Pérez Mellado, Paulo Sá-Sousa, Marc Cheylan, Juan M. Pleguezuelos, Roberto Sindaco 2009. Vipera ursinii. In: IUCN 2011. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2011.2. <www.iucnredlist.org>. Prístup 24. november 2011.


Kategória:Vretenicovité
Kategória:Zraniteľné druhy
Kategória:Živočíchy európskeho významu
Kategória:Zákonom chránené živočíchy na Slovensku