Abdülhamid I.

Abdülhamid I. (osm. tur.  عبد الحميد اول, `Abdü’l-Ḥamīd-i evvel, mod. tur. Birinci Abdülhamit; * 20. marec 1725, Istanbul, Osmanská ríša† 7. apríl 1789, tamže) bol sultán Osmanskej ríše v rokoch 1774 až 1789.

 Mladosť 
Narodil sa 20. marca 1725 v Konštantínopole. Bol mladším synom sultána Ahmeda III. (vládol 1703-1730) a jeho konkubíny Şermi Kadın. Ahmed III. abdikoval v prospech jeho synovca Mahmuda I., ktorého nástupcom bol jeho brat Osman III., a Osmanov nástupca bol Ahmedov starší syn Mustafa III. Ako potenciálny nástupca trón bol Abdülhamid spolu so svojimi bratrancami a staršími bratmi uväznený, ako bolo zvykom. Počas tohto obdobia získal vzdelanie od svojej matky Rabie Şermi, ktorá ho učila históriu a kaligrafiu.

 Vláda 

 Nástup na trón 
V deň Mustafovej smrti 21. januára 1774 nastúpil Abdülhamid na trón. Nasledujúci deň sa konal pohrebný sprievod Mustafu III. Nový sultán poslal veľkovezírovi a Serdar-ı Ekrem Muhsinzade Mehmedovi Pašovi list na front, v ktorom ich informoval, aby pokračovali vo svojej práci.

 Vláda 
Abdülhamidové dlhé uväznenie ho nechalo ľahostajným k štátnym záležitostiam a k poddaným. Napriek tomu bol svojou povahou veľmi náboženský a pacifistický. Pri jeho nástupe na trón bol finančný stav štátnej pokladnice taký, že zvyčajne nebolo možné zaplatiť odmeny janičiarským spolkom.

Abdülhamid sa teda snažil reformovať ozbrojené sily ríše. Vymenoval janičiarský zbor a pokúsil sa ho zreformovať, tak ako aj námorníctvo. Založil nový delostrelecký zbor.

Abdülhamid  sa pokúsil posilniť osmanskú vládu nad Sýriou, Egyptom a Irakom. Mierne úspechy proti povstaniam v Sýrii a v Morei však nemohli kompenzovať stratu krymského polostrova, ktorý sa v roku 1774 stal nominálne nezávislým, avšak v skutočnosti ho teraz ovládalo Rusko.

Rusko opakovane využívalo svoju pozíciu ochrancu východných kresťanov, aby napádalo Osmanskú ríšu. Nakoniec Osmani vyhlásili Rusku vojnu v roku 1787. Rakúsko sa čoskoro pripojilo k Rusku. V tejto vojne nakoniec vyhralo Rusko. Hovorí sa, že táto smutná porážka Abdülhamida zlomila, keďže zomrel o štyri mesiace neskôr.

Napriek jeho neúspechom bol považovaný za najláskavejšieho osmanského sultána. Osobne riadil hasičský zbor pri požiari v Istanbule v roku 1782. Ľudia ho obdivovali pre jeho náboženskú oddanosť a bol dokonca nazývaný Veli („svätý“). Taktiež načrtol reformnú politiku, dohliadal na vládu a spolupracoval so štátnikmi.

 Osobný život 
Bol skromným a náboženským sultánom. Je známe, že Abdülhamid I. mal rád svoje deti, zaujímal sa o rodinný život, strávil letné mesiace v Karaağaçi, Beşiktaşi so svojimi manželkami, dcérami a synmi.

 Architektúra 
Medzi dielami, ktoré boli v Istanbule vybudované za vlády Abdülhamida I., bol napríklad Hamidiye İrem. Fontána, ktorá komplex dopĺňala, bola presunutá do Sogukcesrne.

 Smrť 
Abdülhamid zomrel 7. apríla 1789 ako šesťdesiatštyri ročný v Istanbule. Bol pochovaný v Bahcekapi, hrobke, ktorú si postavil pre seba.

Arabské kone choval s veľkou vášňou. Jedno plemeno bolo pomenované „Küheylan Abdülhamid“, podľa neho.

 Rodina 
náhľad|Abdülhamid I.
náhľad|Hrobka Abdülhamida I.
Konkubíny

Abdülhamid mal deväť konkubín:

 Ayşe Kadın
 Ruhşah Kadın
 Hümaşah Kadın
 Sineperver Sultán
 Binnaz Kadın
 Mehtabe Kadın
 Mutebere Kadın
 Şebsefa Kadın
 Nakşidil Sultán

Synovia

Abdülhamid mal desať synov:

 Mustafa IV. (vládol 1807 - 1808), s Sineperver
 Mahmud II. (vládol 1808 - 1839), s Nakşidil
 Şehzade Sultan Abdullah (* 10. január 1776 – † 10. január 1776)
 Şehzade Sultan Mehmed (* 22. august 1776 – † 3. február 1781), s Hümaşah
 Şehzade Sultan Ahmed (* 12. december 1776 – † 18. december 1778), s Sineperver
 Şehzade Sultan Abdurrahman (* 31. júl 1777 – † 2. august 1777)
 Şehzade Sultan Süleyman (* 13. marec 1779 – † 19. január 1786), s Mutebere
 Şehzade Sultan Abdülaziz (* 19. august 1779 – † 19. august 1779), s Ruhşah
 Şehzade Sultan Mehmed Nusret (* 20. september 1782 – † 23. október 1785), s Şebsafa
 Şehzade Sultan Seyfullah Murad (* 22. október 1783 – † 21. január 1786), s Nakşidil

Dcéry

Abdülhamid mal dvanásť dcér:

 Hatice Sultán
 Ayşe Sultán
 Esma Sultán
 Rabia Sultán
 Aynişah Sultán
 Melikşah Sultán
 Rabia Sultán
 Fatma Sultán
 Alemşah Sultán
 Saliha Sultán
 Emine Sultán
 Hibetullah Sultán

Adoptívna dcéra:

Abdülhamid si adoptoval dcéru, keď bol ešte princ:

 Ayşe Dürrüşehvar Hanım

 Referencie 

 Zdroj 


Kategória:Osmanskí sultáni
Kategória:Osobnosti z Konštantínopola