Harold Alexander

Harold Rupert Leofric George Alexander, prvý Gróf Alexander Tuniský (* 10. december 1891, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 16. jún 1969, Slough, Spojené kráľovstvo) bol britský poľný maršal, vyznamenaný počas oboch svetových vojen. V povojnovom období zastával funkciu Generálneho guvernéra Kanady.

 Život 
 Raná kariéra 
Narodil sa v Londýne, ale vyrastal v Ulsteri na panstve svojich aristokratických rodičov. Bol zmiešaného britsko-írskeho pôvodu. Po skončení strednej školy navštevoval elitnú vojenskú akadémiu v Sandhurste. Koncom roka 1912 získal hodnosť poručíka. Následne slúžil v jednotkách Írskej gardy. Ako jej príslušník sa zúčastnil bojov na západnom fronte počas prvej svetovej vojny. Počas vojny bol dvakrát ranený. V roku 1916 bol vyznamenaný D.S.O. a francúzskym vyznamenaním čestnej légie. Po skončení prvej svetovej vojny viedol nemecké jednotky operujúce v Litve, počas ruskej občianskej vojny. Do roku 1922 pôsobil v hodnosti podplukovníka. Neskôr slúžil na vojenských postoch v Turecku a na Gibraltáre. V roku 1926 navštevoval štábnu školu v Camberley.

 Druhá svetová vojna 
Počas druhej svetovej vojny slúžil ako divízny generál. Viedol ústupové boje počas evakuácie britských vojsk z Dunkerque. Jeho úloha v operácii bola hodnotená veľmi kladne. Následne zaisťoval ústup britských vojsk z Barmy, podstatnú časť na britskom úspechu však niesol jeho podriadený William Slim.

V roku 1942 bol Alexander poverený vedením britských vojsk na Blízkom východe. Vo funkcii nahradil Clauda Auchinlecka, po britských neúspechoch pri Tobruku. Jeho podriadeným, veliacim 8. armáde v tomto období bol Bernard Law Montgomery. Obaja spolupracovali veľmi dobre. Alexander s úspechom riadil logistickú podporu, zatiaľ čo Montgomery riadil priamo bojové operácie. Po bitkách o El Alamein a tuniskej kampani sa im spoločne s jednotkami západných spojencov podarilo zlikvidovať nemecké a talianske sily. V tomto období spolupracoval s americkým generálom Eisenhowerom. Neskôr velil 15. armádnej skupine pri útoku na Sicíliu. V neskoršom období začiatku príprav vylodenia v západnej Európe, mu pripadla úloha viesť spojenecké vojská v Stredomorí. Zodpovedal za ďalší priebeh bojov v Taliansku. Pri bojoch o Rím, došlo v dôsledku zlej koordinácie postupu americkej 5. armády (gen. Mark Clark) k ústupu väčšiny nemeckých síl zo vznikajúceho obkľúčenia. Následný postup talianskym územím bol pomerne pomalý a trval až do konca vojny.

 Povojnové obdobie 
Po skončení vojny pôsobil v rokoch 19461952 Alexander ako generálny guvernér Kanady. V tomto období viedol relatívne neformálny život v Rideau Hall. Neskôr v rokoch 19521954 pôsobil ako minister obrany Churchillovej vlády. Po smrti kráľa Juraja VI. bol poverený organizáciou korunovácie Alžbety II. V marci 1954 mu kráľovná udelila titul gróf (angl. earl) tuniský. V roku 1959 odišiel z politiky. Kráľovnou bol vyznamenaný Radom za zásluhy. Zomrel 16. júna 1969 v dôsledku perforácie aorty. Bol pochovaný 24. júna vo Windsorskom zámku.

 Zdroj 
 Axelrod, A., 2007, Encyclopedia of World War II. Facts On File, Inc, New York s. 49-50


 Iné projekty 

Kategória:Britské osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Osobnosti z Londýna
Kategória:Držitelia Radu svätej Anny
Kategória:Nositelia veľkokríža Radu čestnej légie
Kategória:Nositelia Najctihodnejšieho rádu svätého Jána Jeruzalemského