Andalúzsky kôň

Andalúzsky kôň je plemeno koňa domáceho. Patrí medzi teplokrvníky. Najvýraznejší vplyv na jeho vznik mali arabské kone.

 Dejiny 
Kone boli do Španielska dovážane z východného Stredomoria, od germánskych kmeňov a potom s inváziou moslimov. Andalúzsky kôň pochádza zo slnkom vysušovaných oblastí južného Španielska, Andalúzie. V 16. storočí sa stal obľúbeným jazdeckým koňom európskych panovníkov a významných jazdeckých majstrov, vrátane Angličana Williama Cavendisha, vojvodu z Newcastle. Priamym potomkom Andalúzského koňa je lipican a k ďalším európskym plemenám ovplyvneným andalúzskou krvou patrí frederiksborský, frízsky a connemarský kôň.

O prežitie andalúzského koňa v priebehu storočí sa zaslúžili mníšske rády, predovšetkým rád kartuziánov. Kartuziáni sa snažili zachovať čistou línií chovu, preto ich kone dosahovali tých najvyšších kvalít.

 Popis plemena 
Je vysoký 155 až 160 cm, s výraznou hlavou, často s ľahkým klabonosom, dlhá hriva a chvost, silný ľahko klenutý krk, chvost nízko nasadený a nesený, farba biela s prímesami, len vzácne čierna, častejšie sú hnedáci.

 Chov a využitie 
Hlavné chovateľské strediská sú Sevilla, Córdoba a Jerez de la Frontera. Je využívaný pre drezúru - španielsku školu, pre koridu, ale tiež pre kočiare aj zháňanie dobytka, rekreácie, parkúr (skokové súťaže)

 Zaujímavosti 
Andalúzský kôň mal značný vplyv na chov mnohých známych plemien. Blízko príbuzní sú mu napr. Lusitánský kôň, Alter-real, Lipicani, Starokladrubáci aj niekoľko nemeckých plemien. O prežitie v priebehu stáročí, ktoré zahrňovali aj niektoré veľmi rušné obdobia, sa starali mníšske rády predovšetkým kartuziáni. V neistých dobách ukrývali kone vo vzdialených kláštoroch, aby boli v bezpečí. Kartuziáni sa snažili zachovať čistotu línie a dôsledne šľachtili zvieratá vysokej kvality. Andalúzan má hrdú chôdzu, je atletický, aj keď nie je rýchly a má láskavú a priateľskú povahu.

 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Plemená koní