Mária Leszczyńská

Mária Leszczyńská ([leščyňská], ; * 23. jún 1703, Trzebnica, Republika Poľskej koruny a Litovského veľkokniežatstva – † 24. jún 1768, Versailles, Francúzsko) bola mladšia dcéra zvrhnutého poľského kráľa Stanislava Leszczyńského, ktorý sa uchýlil do azylu do Paríža, a jeho manželky Kataríny Opalińskej. V roku 1725 sa vydala za francúzskeho kráľa Ľudovíta XV. a stala sa francúzskou kráľovnou.

 Život 
Keď knieža de Condé, prvý minister kráľa Ľudovíta XV. a potom jeho nástupca kardinál Fleury, hľadali manželku pre kráľa, chceli vybrať takú, ktorá by Francúzsko nevtiahla do komplikovaných politických vzťahov. Silný vplyv na výber nevesty mala i markíza de Prie, milenka kniežaťa de Condé. Mária sa stala dokonalou kandidátkou, keď Stanislav Leszczyński stratil politický význam. Svadba sa konala 4. septembra 1725. Nevesta bola kráľovi veľmi vďačná, že si ju vybral za manželku, o to viac, že svojím manželstvom mohla do istej miery kompenzovať rodičom stratu trónu.

Časom však Ľudovít dospel k názoru, že manželstvo s Máriou je zahanbujúca mezaliancia, už zverejnenie jeho plánu sa s ňou oženiť vzbudilo veľké pobúrenie. Mária prišla k dvoru skromne, hoci v dôsledku tohto manželstva pripadlo Francúzsku Lotrinsko. 

Manželstvo napriek tomu bolo zo začiatku veľmi šťastné, narodilo sa z neho desať detí (osem dcér a dvaja synovia), matke veľmi oddaných. Ľudovít XV. bol však notorický sukničkár, mal množstvo mileniek, ktoré kráľovnú na dvore odsúvali do úzadia. Najznámejšou z nich bola Madame de Pompadour, ktorá sa však k Márii správala úctivo. Mária o väčšine z nich vedela a trpela nimi, neostávalo jej však nič iné než ich akceptovať. Na druhej strane sa k nej Ľudovít správal vždy veľmi dobre, mala veľkú voľnosť, mohla si sama vyberať svojich priateľov a spoločnosť, na rozdiel od iných kráľovských manželiek mala možnosť stýkať sa so svojimi rodičmi.

Bola horlivou katolíčkou, čo po nej zdedili i jej deti. 

Jej kultúrnym vkladom do života versailleského dvora bolo každotýždenné organizovanie koncertov poľských chórov.

 Potomkovia 
 Lujza Alžbeta (* 14. august 1727 – † 6. december 1759) ∞ 1737 Filip Bourbonský (1720 – 1765), vojvoda z Parmy, syn španielskeho kráľa Filipa V. a Alžbety Farnese z Parmy
 Anna Henrieta (* 14. august 1727 – † 10. február 1752), zomrela na kiahne
 Mária Lujza (* 28. júl 1728 – † 19. február 1733)
 Ľudovít Ferdinand (* 4. september 1729 – † 20. december 1765), dauphin ∞
 1/ 1745 Mária Terézia Bourbonská (1726 – 1746), dcéra španielskeho kráľa Filipa V. a Alžbety Farnese z Parmy
 2/ 1747 Mária Jozefa Saská (1731 – 1767), dcéra poľského kráľa Augusta III. Saského a Márie Jozefy Habsburskej
 Filip Ľudovít (* 30. august 1730 – † 7. apríl 1733), vojvoda z Anjou
 Mária Adela (* 23. marec 1732 – † 27. február 1800)
 Viktória Lujza (* 11. máj 1733 – † 7. jún 1799)
 Žofia Filipína (* 27. júl 1734 – † 3. marec 1782)
 Terézia Felicita (* 18. máj 1736 – † 28. september 1744)
 Lujza Mária (* 15. júl 1737 – † 23. december 1787)

 Predkovia 

 Iné projekty 

 Zdroj 

Kategória:Narodenia v 1703
Kategória:Úmrtia v 1768
Kategória:Kráľovské manželky Francúzska
Kategória:Pochovaní v bazilike Saint-Denis