Vítězslav Nezval

Vítězslav Nezval (* 26. máj 1900, Biskoupky† 6. apríl 1958, Praha) bol český básnik, spisovateľ, prekladateľ, spoluzakladateľ poetizmu, vedúca osobnosť českého surrealizmu, národný umelec v roku 1953 a držiteľ zlatej medaily Svetovej rady mieru.

 Život 
Narodil sa v rodine vidieckeho učiteľa v Biskoupkách pri Moravskom Krumlove. Neskôr sa presťahovali do dediny Šamíkovice, na ktoré často spomínal vo svojich dielach. Vyštudoval osemročné gymnázium, bol niekoľko mesiacov na vojne a potom študoval v Brne a Prahe. Ani jednu vysokú školu nedokončil. V roku 1922 sa začal sa angažovať v Devětsile, v roku 1924 vstúpil do KSČ. Stal sa v tejto dobe protagonistom českej avantgardnej scény.

Pracoval v redakcii „Masarykovho slovníku naučného“ vo funkcii tajomníka, neskôr sa venoval spisovateľskej tvorbe. Určitú dobu pôsobil ako dramaturg Osvobozeného divadla.

Publikoval v Rudém právu, Tvorbe, Odeone, Novej scéne, Lidových novinách atď.

V rámci Devětsilu sa podieľal na založení poetizmu spolu s Karlom Teigem.

V roku 1929 podpísal Manifest siedmich, čo bol protest proti novej politickej línii KSČ - boľševizácia a podriadenie sa Kominterne.

Veľmi ho ovplyvnili jeho cesty do ZSSR, Talianska, Grécka a Francúzska. Zoznámil sa s francúzskym surrealizmom, hlavne s André Bretonom. Pod jeho vplyvom založil v Československu v roku 1934 zoskupenie  Skupina surrealistov v ČSR, ktorú v roku 1938 rozpustil kvôli ideologickým nezhodám s Teigem.

Bol aktívny v protifašistickom odboji. V roku 1944 bol krátko väznený.

Po Druhej svetovej vojne bol veľmi aktívny v KSČ, dosiahol viacero politických ocenení a pôct. Jeho tvorba v tomto období nedosiahla predvojnovú kvalitu. Snažil sa o budovateľskú poéziu a o včlenenie sa do prúdu socialistického realizmu.

Skonal na následky srdcového infarktu a šarlachu. Je pochovaný na Vyšehradskom cintoríne.

 Dielo 
 Prvotiny 
 Jaro
 Melancholičtí upíři
 Most – napísaný pod vplyvom proletárskej poézie. Odráža sa tu doba jeho stredoškolských štúdií. Spomína na domov, ale zároveň sa zaoberá novými citovými skúsenosťami.
 Večerní
 Jarní selanka
 Letnice

 Poetizmus 
 Pantomima – 1924, jeho prvá poetistická zbierka
 Abeceda
 Podivuhodný kouzelník, 1922
 Papoušek na motocyklu – programový text poetizmu
 Básně na pohlednice – 1926
 Nápisy na hroby – 1926, drobná poetistická próza
 Dobrodružství noci a vějíře – 1927
 Hra v kostky – 1928
 Básně noci – 1930 – súbor, v ktorom je zaradený Edison a ďalšie texty (Podivuhodný kouzelník, Akrobat..)
 Podivuhodný kouzelník – jedno z diel, ktoré výrazne ovplyvnilo poetizmus. Možno povedať, že Nezval dal spolu s Jaroslavom Seifertom poetizmu podobu. Táto báseň sa stala symbolom poetizmu. Kúzelník prichádza predovšetkým preto, aby naučil ľudí radovať sa zo života.
 Akrobat – 1927 – Báseň je zlomom v Nezvalovej tvorbe, silne ovplyvnená geniálnym prekladom Apollinairovho Pásma od Karla Čapka. Patrí do druhej fázy poetizmu a predstavuje paralelu akrobata, ktorý symbolizuje poetistickú poéziu a krízu v Nezvalovej tvorbe. Na konci tretieho spevu je autor rozhodnutý opustiť poetistickú poéziu: „na shledanou město akrobatů“, ale nie je pripravený vojsť do nového mesta. Prvý a tretí spev tvorí rám celej básne. Sú monotematické, písané v ER-forme, v minulom čase. Môžeme v nich nájsť jednotnú konštrukciu času (báseň začína skoro ráno a končí neskoro večer) a miesta (dej sa odohráva v meste, zrejme v centre a končí sa odchodom z mesta). Druhý spev je úplne odlišne zostavený a je komponovaný na princípe pásma. Lyrický subjekt čitateľa doprevádza obrazy zo svojho života. Je použitý prítomný čas. Jednotlivé obrazy sú asociatívne spojené. Charakteristická je polytematickosť a prvky autobiografie. V treťom speve dochádza k syntéze básnika a akrobata. Poetistický optimizmus je nahradený autorovou skepsou o vlastnom zmysle poézie a už sú viditeľné náznaky budúcej surrealistickej tvorby.
 Edison – Zamýšľa sa nad tým, čo zostane po človeku po jeho smrti a dochádza k záveru, že je to jeho dielo. Vynálezcu Edisona si vzal za vzor preto, že toho mnoho dokázal. Je to akási oslava práce. Edisonova postava je zosobnenie kladných rysov, ktoré dávajú životu potrebné impulzy. Proti tomuto svetu je protikladom svet hazardných hráčov, ktorí sú nositelia vlastností ako je špekulácie a ďalších negatív, ktoré vedú k životnej prázdnote. Tieto rozdiely sa prejavujú aj v refréne, kde sú najvýraznejšie:

„Bylo tu však něco krásného co drtí
odvaha a radost z života i smrti“

Druhý refrén (pre hráča), mal túto podobu:

„Bylo tu však něco těžkého co drtí
smutek, stesk a úzkost z života i smrti“

 Signál času
 Snídaně v trávě – 1931
 Jan ve smutku – 1931
 Květy zla

Ďalej nadviazal na Edisonovskú tvorbu, ale viac sa priklonil k vyjadrovaniu sa k aktuálnym problémom (nezamestnanosť, hospodárska kríza). Tieto zbierky sú dôkazom, že aj poetizmus je schopný vyjadrovať sa k závažným problémom.

 Pět prstů
 Skleněný havelok – 1932, svojou tvorbou už čiastočne zasahuje do surrealizmu
 Zpáteční lístek – 1933
 Sbohem a šáteček – 1934, začiatok surrealizmu v Nezvalovej tvorbe

 Surrealizmus 
 Žena v množném čísle – 1936
 Absolutní hrobař – 1937
 Praha s prsty deště

V tom istom období ako surrealistické diela anonymne vydal dielo, ktoré nemalo surrealistické prvky a možno povedať, že stojí mimo Nezvalovu tvorbu.
 52 hořkých balad věčného studenta Roberta Davida, 1936 – napodobuje v nich Françoisa Villona. V týchto baladách sa obracia priamo ku čitateľovi – na konci je tzv. poslanie. Túto zbierku vydal, pretože mu surrealizmus neumožňoval vyjadriť sa k aktuálnym problémom. Balady majú silný sociálny náboj, Nezval vyjadruje svoju vieru vo svetovú revolúciu. Táto zbierka mala veľký ohlas, preto vydal v rokoch 1937 – 1938 ďalšie zbierky ale tie už neboli tak kvalitné a nemali taký úspech.
 100 sonetů zachránkyni věčného studenta Roberta Davida
 70 básní z podsvětí na rozloučenou se stínem věčného studenta Roberta Davida

Okolo roku 1937 opustil Vítězslav Nezval myšlienky surrealizmu a posunul sa k poézii nadosobných hodnôt, toto bola samozrejme všeobecná tendencia.

 Matka Naděje – (1938), prelínajú sa dve témy – obava o osud ťažko chorej matky a osud národa ohrozeného fašizmom. Autor tvrdí, že ani jednému sa človek nesmie poddať. Nádej je pre človeka len na zemi a záleží len na jeho diele.
 Pět minut za městem, 1939, kde vyjadril svoje postoje a svoje puto ku vlasti, je to prírodná lyrika. Tiež vyjadruje odpor k okupantom. Jeho ďalšia tvorba je veľmi jednostranná, ovplyvnená dobou a snahou zavďačiť sa komunistickej vláde.

 Socialistický realizmus 
 Historický obraz – 1945
 Velký orloj – 1949 boj proti „buržoáznemu“ mysleniu
 Stalin – 1949
 Zpěv míru – 1950
 Z domoviny – 1951
 Křídla – 1952
 Chrpy a města – 1955
 Nedokončená – 1960

 Próza 
Väčšinu svojej prózy vydal medzi rokmi 1929 a 1934, bola zameraná na sféru podvedomia a sna a naznačila Nezvalov posun od poetizmu k surrealizmu.

 Kronika z konce tisíciletí
 Posedlost
 Chtěla okrást lorda Blamingtona
 Dolce far niente
 Pan Marat
 Jak vejce vejci
 Monako – romaneto
 Karneval – romaneto
 Valérie a týden divů (1932) – „čierny“ román, v roku 1970 sfilmovaný, v USA vyšiel dokonca na DVD – „Valerie and Her Week of Wonders“.
 Anička skřítek a Slaměný Hubert – pre deti, v roku 1983 vysielaný večerníček
 Sexuální nocturno (1931) – príbeh demaskovanej ilúzie. Dielo svojou povahou zaraditeľné do surrealizmu, vydané len v 138 výtlačkoch súkromne Jindřichem Štyrským, ktorý knihu bohato ilustroval. Nezval v nej popisuje svoju iniciáciu. Do zobraných spisov sa nedostalo.
 Věci, květiny, zvířátka a lidé pro děti – pre deti
 Z mého života – pamäti, o poetizme

 Cestopisy 
V rokoch 1935 – 1938 vydal úvahové knihy, ktoré boli i akousi osobitou formou cestopisu:
 Neviditelná Moskva (1935)
 Ulice Git-le-Coeur (1936)
 Pražský chodec (1938)

 Drámy 
 Milenci z kiosku (1932)
 Manon Lescaut (1940) – preložené, táto veršovaná dráma je považovaná za lepšiu než originál. Ide o jedno z najlepších Nezvalových diel. V roku 1970 vznikla televízna hra s mimoriadnym citom pre básnickú hodnotu. V titulnej roli hrá Jana Preissová, rytiera Des Grieux hrá Petr Štěpánek.
 Loretka (1941)
 Dnes ešte zapadá slnko nad Atlantídou, Dnes ještě zapadá slunce nad Atlantidou (1956) – nebezpečenstvo atómovej vojny, preložené do angličtiny, francúzštiny, ruštiny a esperanta
 Tři mušketýři
 Nový Figaro
 Schovávaná na schodech

 Ostatné diela 
Vydal tiež encyklopédiu moderných básnických smerov a niekoľko literárnych štúdií o českých autoroch: Jiří Wolker, Karel Čapek, Josef Čapek, Jaroslav Vrchlický, Petr Bezruč, Toyen (1938), atď.

Preložil niekoľko diel André Bretona (tvorcu a teoretika surrealizmu):
 Spojité nádoby
 Co je surrealismus
 Nadja

 Piesne a zhudobnené dielo 
Vítězslav Nezval tiež otextoval niekoľko piesní, komponoval aj melódie. Jeho piesne spievali Vlasta Burian, Hana Hegerová (Magnetová hora, Pocestný), piesne z divadelnej hry „Schovávaná na schodech“ spievali Helena Vondráčková či Laďka Kozderková s Milanom Drobným. Tiež zložil niekoľko budovateľských piesní (Všichni jsme mladí).

Nezvalove básne sa občas zhudobňujú, prevažne folkovými hudobníkmi. Najväčším projektom zostáva dielo Jana Spáleného, ktorý v druhej polovici 70. rokov 20. stor. zhudobnil Edisona a Signál času (projekty vyšli na LP v roku 1978, resp. 1979, dohromady v reedícii na CD v roku 1997). Jitka Molavcová naspievala Rue de la gaité s melódiou Emila Františka Buriana. Štěpán Rak zhudobnil Nezvalove básne „Sloky o Praze“, „Píseň o vřesu“ a „Až“. Piesne natočila Lenka Filipová pre programy Československej televízie, na CD vyšli v roku 2004 ako bonus na reedíciu albumu „Částečné zatmění srdce“. Karel Plíhal na albume „Králící, ptáci a hvězdy“ (1996) spieva Nezvalovu „Píseň“. Petr Ulrych pre platňu skupiny Javory - Šumaři (2003) zhudobnil piesne „Žlutý list“, „Šumaři“ a „Prosinec“. Nezvalove básne zhudobnili aj títo amatérski muzikanti:

 Čtyrlístek, album „Vidím to černě“ (1997), Black Blues
 Mour: „Rue de la Gaité“
 Vespol: „Rokytná“ (album Topoly 2003), „Podobenství“

 Kritika 
Rôzne doby oceňovali na ňom iné diela. V 50. rokoch bol najvyššie cenený „Zpěv míru“. Počas normalizácie „Edison“. V súčasnosti sú najviac vážené „Sbohem a šáteček“ a „Absolutní hrobař“, pretože sú najviac kreatívne.

 Literatúra 


 Iné projekty 

 Zdroj 


Kategória:Českí básnici
Kategória:Českí dramatici
Kategória:Českí prekladatelia
Kategória:Českí spisovatelia
Kategória:Českí politickí spisovatelia
Kategória:Česko-slovenskí národní umelci
Kategória:Členovia KSČ/KSS
Kategória:Surrealizmus
Kategória:Socialistický realizmus
Kategória:Svaz moderní kultury Devětsil
Kategória:Osobnosti na českých poštových známkach
Kategória:Pochovaní v Prahe