Heike Kamerlingh Onnes

Heike Kamerlingh Onnes (* 21. september 1853, Groningen, Holandsko - † 21. február 1926, Leiden) bol holandský fyzik, objaviteľ supravodivosti.

Jeho kariéra je spätá s výskumom extrémne nízkych teplôt. Po tom, ako v roku 1882 nastúpil na Leidenskú univerzitu, reorganizoval tamojšie fyzikálne laboratórium tak, aby vyhovovalo výskumu založenému prevažne na teóriách Johannesa Diderika van der Waalsa a Hendrika Antoona Lorentza. Usiloval sa vytvoriť kryogenické laboratórium, kde by bolo možné overiť van der Waalsov zákon korešpondujúcich stavov vo veľkom rozmedzí teplôt. Jeho úsilie o dosiahnutie čo najnižšej teploty vyvrcholilo v roku 1908 skvapalnením hélia.

Za svoj výskum v oblasti nízkych teplôt dostal v roku 1913 Nobelovu cenu za fyziku.

 Iné projekty 

Kategória:Holandskí fyzici
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Kategória:Holandskí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Členovia Kráľovskej spoločnosti
Kategória:Členovia American Philosophical Society
Kategória:Osobnosti z Leidenu