Vojsko v meste Prešov

Stručné dejiny
Prešov mal už v stredoveku  významné geografické postavenie, lebo sa rozprestieral na križovatke obchodných ciest  a zároveň  patril aj do dôležitého obranného systému vznikajúceho uhorského štátu. A až tu niekde siahajú počiatky vojenstva  v Prešove, lebo do týchto oblastí prišli maďarské kmene a ich spojenci, ktorými boli vojensko-strážne družiny ázijských etník aby zakladali strážne osady a pevnosti na obranu vznikajúceho Uhorska pred útokmi nepriateľov. Dodnes sa po nich zachovali mená blízkych kopcov Veľká a Lysá stráž.Sprievodca po historickom Prešove, autor: Peter Švorc a kolektív, vydalo: UNIVERSUM, 1997 str.13

Mesto malo vlastnú posádku pravdepodobne už od roku 1374, kedy dostalo právo na vybudovanie obranných múrov s baštami a vežami od kráľa Ľudovíta I. Význam vojenskej posádky určite vzrástol aj preto, že mesto Prešov sa v 14. storočí stalo slobodným kráľovským mestom. Na konci 16. storočia počas 15 ročnej vojny s Tureckom muselo mesto vydržiavať početné cisárske vojsko. Od roku 1604  kedy vypuklo prvé z celého radu protihabsburských povstaní uhorských stavov až do roku 1710, kedy mesto kapitulovalo pred silným habsburským vojskom, bolo mesto Prešov mnohokrát obliehané rôznymi vojskami povstalcov ba aj cisárskymi vojskami. Napríklad: Bočkajovi povstalci, vojska generála Basta, povstalci Juraja I. Rákociho, Vešeléniho sprisahanie, kuruckí povstalci, Tököliho povstanie, Prešovské jatky generála Caraffu a povstalci vedení Františkom II. Rákocim. Prešov  potom až do roku 1848  rozkvital, lebo nezažil žiadnu vojnu.Sprievodca po historickom Prešove, autor: Peter Švorc a kolektív, vydalo: UNIVERSUM, 1997 str.26

Revolučné  roky 1848/49 stiahli do víru udalostí nielen slobodné kráľovské mesto Prešov, ale celú krajinu. Mesto vytvorilo národnú gardu a vyzbrojilo aj niekoľko desiatok dobrovoľníkov. Vzhľadom na svoju strategickú polohu zažil Prešov počas tohto obdobia niekoľkokrát striedanie vojenských síl. Napríklad: cisárske vojsko generála Schlicka vystriedala Görgeyho uhorská armáda, túto zakrátko vystriedali rakúske a slovenské dobrovoľnícke jednotky, aby ich zasa vystriedali cisárski vojaci spolu s ruskou armádou. O tom, že vojenský význam Prešova naďalej vzrastal svedčí aj údaj zo sčítania ľudí z roku 1900 kedy zo 14 447 obyvateľov Prešova bolo až 1349 vojakov. náhľad|Priestor popravy Tunajšia vojenská posádka pozostávala z niekoľkých jednotiek spoločnej armády a domobrany, z ktorých najväčší bol 67. cisársky a kráľovský peší pluk. Útrapy prvej svetovej vojny a najmä jej koniec veľmi tragicky zasiahli do života Prešova, lebo 1. novembra 1918 pod vplyvom revolúcie v Budapešti, odopreli vojaci 67. pluku a niektorých ďalších menších prešovských útvarov poslušnosť svojim veliteľom. V noci z 31.10. na 1.11.1918  ozbrojení vojaci a civilisti rabovali vojenské sklady a obchody. Po príchode vojenských posíl boli vzbúrenci pozatýkaní a napriek tomu, že počas nepokojov nedošlo k žiadnym stratám na životoch,  odsúdil účastníkov vzbury štatariálny súd  na trest smrti. Ten istý deň 1. novembra 1918 v popoludňajších hodinách bolo na námestí popravených 41 vojakov a 2 civilisti. Táto udalosť je známa aj ako Prešovská vzbura. Bola to najkrvavejšia udalosť od Prešovských jatiek (1687). Touto udalosťou sa zavŕšila  jedna z dôležitých etáp vojenstva v meste Prešov.Sprievodca po historickom Prešove, autor: Peter Švorc a kolektív, vydalo: UNIVERSUM, 1997 str.33 Udalosť pripomína aj pamätná tabuľa, ktorá bola umiestnená na severnom múre konkatedrály svätého Mikuláša a je na nej napísaný tento text: "Pri tomto kostolnom múre zastrelili 1. novembra 1918 34 vojakov a občanov odsúdených na smrť podľa stanného práva za účasť na vzbure 31.októbra 1918, ktorá vznikla pod vplyvom VOSR." Poznámka: zrejme pre chyby v texte bola v roku 1990 pamätná tabuľa sňatá a  uložená do depozitu farského úradu v Prešove. Podľa "Evidencia národných kultúrnych pamiatok na Slovensku" je  "Pamätný priestor" pri severnej strane konkatedrály vedený ako NKP číslo 707-1443/0 a "Pamätná tabuľa" na vzburu vojakov je vedená ako NKP číslo 707-3301/2

V medzivojnovom období 1918 – 1939 sídlili v Prešove tieto vojenské útvary : posádkové veliteľstvo, posádková nemocnica, 67. peší pluk – náhradný prápor, delostrelecký pluk č.111 – náhradná batéria, horský delostrelecký pluk č.202 – náhradná batéria a doplňovacie okresné veliteľstvo.
Začiatky vojenského letectva v Prešove siahajú do roku 1939. Do vzdušných zbraní vtedy zaradili rotu VGPL 3,  ktorej vyššie veliteľstvo bolo v Spišskej Novej Vsi.  9. septembra už existovalo aj poľné letisko  Išľa pri Prešove. Od 1.1.1940 bolo zriadené Veliteľstvo divíznej oblasti 3 (VDO 3) Prešov, ktorému bola podriadená letecká Peruť II zo Spišskej Novej Vsi. 

Dôležité  vojenské útvary a zväzky sídliace v Prešove
Od 4. júla 1945,  krátko po skončení druhej svetovej vojny,  boli na území Československa vojenské útvary reorganizované podľa vzoru Červenej armády. Od tejto doby sídlili v meste Prešov  nasledujúce vojenské veliteľstva:

 veliteľstvo pešieho pluku
 veliteľstvo streleckej divízie
 veliteľstvo tankovej divízie
 veliteľstvo motostreleckej divízie
 veliteľstvo mechanizovanej divízie
 veliteľstvo armádneho zboru
 veliteľstvo mechanizovanej brigády

Velitelia vojenskej posádky Prešov 

Od roku 1960 kedy sa z Košíc do Prešova presťahovalo vojenské veliteľstvo 18. streleckej divízie vojenskej posádke v meste Prešov velili:2. armádny zbor na konci tisícročia, vydalo Oddelenie výchovy a kultúry, Veliteľstvo 2. armádneho zboru Prešov, rok 2000, str. 7
 plukovník Ing. Pavol Papač – 1960 – 1964
 neobsadená  – 1964 – 1967 podplukovník Zoltán Jakuš z funkcie zástupcu veliteľa divízie http://vojenstvi.cz/vasedotazy_94.htm, otázka č.1398
 generálmajor Ing.  Zoltán Jakuš – 1967 – 1972
 generálmajor PhDr. Stanislav Weinlich – 1972 – 1974
 generálmajor Ing. Josef Einšpigl – 1974 – 1978
 plukovník gšt. Ing. Imrich Andrejčák – 1978 – 1982
 generálmajor Ing. František Radimský – 1982 – 1985 
 plukovník gšt.Ing. Jan Ščudlík – 1985 – 1987
 plukovník gšt. Ing. Marián Horský – 1987 – 1990
 plukovník gšt. Ing. Emil Vestenický – 1990 – 1991 
 generálmajor Ing. Ján Čmilanský – 1991 – 1997
 generálmajor Ing. František Butko – 1997 – 2000
 brigádny generál Ing. Jaroslav Vývlek- 2000 – 2002
 brigádny generál Ing. Miroslav Kováč- 2002 – 2005
 plukovník gšt. Ing. Ján Salaganič – 2005 – 2006
 brigádny generál Ing. Štefan Mečár – 2006 – 2007
 brigádny generál Ing. Ondřej Novosad – 2007 – 2010
 plukovník gšt. Ing. Karol Navrátil – 2010 – 2012
 plukovník Ing. Martin Michalko – 2012 - 2015
 brigádny generál Ing. Martin Stoklasa - 2015 - 2018
 brigádny generál Ing. Vladimír Kubáň - 2019 - 2019 http://mbpo.mil.sk/82322/?pg=1
 brigádny generál Ing. Slavomír Verčimák - 2019 - 2022 
 plukovník Ing. Róbert Kecső - 2022 - doteraz  https://veps.mil.sk/100156/?pg=1

Generáli – prešovskí rodáci
Od roku 1918 boli do generálskych hodností vymenovaní títo vojaci, ktorí sa narodili v meste Prešov Štaigl, J., a kolektív: Generáli – slovenská vojenská generalita 1918 – 2009, Magnet Press, Slovakia 2009

 brigádny generál  doc. Ing. František Bartko,CSc.
 generálmajor  Vojtech Gejza Danielovič 
 generálporučík Ing. Alexander Mucha 
 brigádny generál Ing. Karol Navrátil 
 brigádny generál Ing. Ivan Pach https://www.prezident.sk/article/prezident-vymenoval-vojenskych-a-policajnych-generalov/
 generálmajor  Emil Perko 
 generálmajor Ing. Slavomír Verčimák  
 generálmajor  Jozef Zadžora

 Referencie 

Zdroje
 2. armádny zbor na konci tisícročia, vydalo Oddelenie výchovy a kultúry, Veliteľstvo 2. armádneho zboru Prešov, rok 2000, str. 20
 Sprievodca po historickom Prešove, autor: Peter Švorc a kolektív, vydalo: UNIVERSUM, 1997 str.
 Štaigl, J., a kolektív: Generáli – slovenská vojenská generalita 1918 – 2009, Magnet Press, Slovakia 2009,
   Velitelia prešovskej posádky - foto

 Iné projekty 

Kategória:Vojsko na Slovensku
Kategória:Prešov