Cestovanie v čase

Cestovanie v čase je teoretická koncepcia, kedy sa cestovateľ (človek) pohybuje do minulosti či do budúcnosti, väčšinou za pomoci nejakého stroja času.

 Cestovanie v čase vo vede 
Už od počiatku vedy si mnohí ľudia kládli otázku, či je možné cestovať do minulosti a zmeniť ju, alebo cestovať do budúcnosti a vyhnúť sa následkom. 

 Cestovanie do budúcnosti 
Napriek tomu, že až do začiatku 20. storočia bolo cestovanie v čase považované za nemožné, fyzik Albert Einstein pomocou špeciálnej teórie relativity ukázal, že do budúcnosti je cestovať možné. Podľa tejto teórie, pokiaľ sa akékoľvek teleso približuje rýchlosti svetla, čas sa preň z hľadiska ostatných spomalí, takže vlastne cestuje do budúcnosti. Rovnaký efekt je možný docieliť pobytom v silnom gravitačnom poli, napr. v blízkosti čiernej diery. Pri žiadnom z týchto spôsobov nie sú možné cesty späť do minulosti, cesta je len jednosmerná.

 Cestovanie do minulosti 
Cestovanie do minulosti je teoreticky omnoho zložitejšie a aj moderná fyzika ho je schopná len ťažko popísať. Odborníci sa delia na dva tábory, niektorí poukazujú na to, že to možné je, niektorí ho odmietajú.

Odporcovia svoje hlavné argumenty stavajú na existencii časových paradoxov. Časový paradox je jav, kedy by prípadný pozorovateľ mohol pomocou cesty časom do minulosti zabrániť tomu, aby do nej odcestoval, a vytvoril tak situáciu, ktorá nemá riešenie, stav kedy reakcia zruší akciu (Paradox starého otca).

Naproti tomu, tí ktorí veria v takúto možnosť, poukazujú napr. na to, že pri priblížení dvoch kozmických strún by mohlo prísť k situácii, ktorá by cestovanie do minulosti umožnila, napr. na modeli všeobecnej teórie relativity, v ktorých sa vyskytujú častice s uzavretou svetočiarou. Pohybové rovnice potom zostávajú konzistentné aj v systémoch s umelým zavedeným strojom času a ukazuje sa, že aj spomínané paradoxy môže príroda obísť. Otvorenou však zostáva otázka vytvorenia stroja času. Niekedy sa poukazuje na fakt, že keby bolo možné cestovať podľa klasických predstáv do minulosti, mali by sme okolo seba pozorovať návštevníkov z budúcnosti, čo sa nedeje. Avšak, podľa určitých teórií je možné vytvoriť len taký stroj času, ktorý umožňuje návrat len do okamihu jeho zostrojenia. Bolo by teda možné sa vracať len do doby vytvorenia prvého z nich, čo sa zatiaľ nestalo.

Jeden z teoretických prostriedkov na cestovanie do minulosti sú tzv. červie diery.

 Cestovanie v čase v populárnej kultúre 
Vo filme sa koncepcia cestovania v čase objavila už v jeho začiatkoch. V 80. rokoch bol asi najvýznamnejším filmom, kde sa objavili nie len základné charakteristiky cestovania v čase, ale napr. aj časové paradoxy, Návrat do budúcnosti. Ciest časom do minulosti potom pribúdalo. Z neustálej obavy hrdinu z narušenia minulosti si veľa filmov s časovými paradoxmi nerobili príliš hlavu, predpokladá sa, že keď sa budú postavy chovať opatrne, nič sa nezmení (napr. Star Trek IV, Lovci dinosaurov) alebo vyriešia tie najhoršie problémy a dúfajú, že detaily divák odpustí (Terminátor). Otázke cestovania v čase sa často venovali aj sci-fi seriály Stargate SG-1 či Stargate Atlantis alebo Doctor Who.

 Filmy a seriály, v ktorých sa cestuje v čase 

 Cestovanie v čase v literatúre 
 H. G. Wells: Stroj času
 Mark Twain: Yankee z Connecticutu na dvore kráľa Artuša
 Isaac Asimov: Koniec večnosti
 Arthur C. Clarke: Svit vzdialených dní, Oko času
 Stephen Baxter: Časupodobné nekonečno
 Poul William Anderson : Strážcovia času
 Robert A. Heinlein : romány Dvere do leta, Farnhamov únik, Číslo beštie, Dosť času na lásku, poviedky All You Zombies, By His Bootstraps a viacero iných, kde sa o cestovaní v čase zmieňuje len okrajovo.


Kategória:Čas