Delta II

Delta II bola americká nosná raketa. Bola vyvinutá spoločnosťou McDonnell Douglas na začiatku 90. rokov, jej výrobu neskôr prevzala firma Boeing a po nej United Launch Alliance. Projekt Delta II bol pozastavený kvôli projektu Space Shuttle, po havárii raketoplánu Challenger bol obnovený, hlavne kvôli budovaniu systému GPS. Delta II má na konte viac ako 130 štartov a podieľala sa na niekoľkých misiách na Mars. Počet stupňov a pomocných rakiet sa líšil podľa variantu a hmotnosti nákladu, najsilnejší variant 7925 Heavy dokázal vyniesť na nízku orbitu Zeme až  a na geostacionárnu orbitu . Motor prvého stupňa bol Rocketdyne RS-27A s ťahom 1,05 MN. V budúcnosti sa počíta s využitím motora druhého stupňa pre pohon vesmírnej lode Orion, nástupcu raketoplánov Space Shuttle.

 História 
Delta II nadväzuje na rodinu rakiet Delta používanú od 60. rokov. Vývoj sa začal po nehode raketoplánu Challanger, keď NASA chýbal vhodný nosný systém pre dopravu stredných nákladov na nízku a geostacionárnu obežnú dráhu. Pôvodne bola navrhnutá pre dopravu satelitov systému GPS. Podieľala sa na viac ako 125 misiách, z toho na niekoľkých misiách na Marse:

 Mars Global Surveyor 1996 
 Mars Pathfinder 1996 
 Mars Climate Orbiter 1998 
 Mars Polar Lander 1999 
 Mars Odyssey 2001 
 Mars Exploration Rover 2003 
 Mars Phoenix 2007

Výrobu a montáž rakety vykonávala spoločnosť United Launch Alliance, išlo o spoločný podnik firiem Boeing a Lockheed Martin.

 Technický popis 
Koncepcia rakety Delta II umožňuje variabilné zostavenie nosného systému, aby najlepšie vyhovoval účelu misie. Mohla byť dvojstupňová alebo trojstupňová, počet a typ pomocných motorov sa volil podľa nákladu a cieľovej obežnej dráhy. Pre geostacionárnu prechodovú dráhu sa volilo väčšinou trojstupňové prevedenie, pre ťažšie náklady sa využíval variant Heavy s výkonnejšími pomocnými motormi.

 Popis stupňov 

Stupeň 0 pozostával z pomocných raketových motorov na tuhé pohonné látky GEM 40, každý s ťahom 478 kN alebo GEM 46 s ťahom 628 kN. Počet motorov býval pre stredné náklady 9, niektoré varianty mali 3 alebo 4.
Stupeň 1 sa nazýval Delta-Thor XTL, išlo o značne vylepšený a predĺžený prvý stupeň Thor. Bol vybavený jedným motorom RS-27, neskoršie verzie používajú vylepšený variant RS-27A a RS-27C.
Stupeň 2 bol Delta K, prevzatý z programu Vanguard, bol však výrazne modifikovaný. Vybavený bol motorom AJ10 – 118k s ťahom 43 kN. Pohonné látky boli hypergolické, tzn. pri kontakte samovoľne vzplanú, to umožňovalo vypnutie a reštart motora. V druhom stupni bol umiestnený "mozog" rakety, išlo o navádzací a inerciálny navigačný systém.
Stupeň 3 bolo možné použiť podľa potreby, nazýval sa Thiokol STAR-37FM a išlo o pokročilý variant stupňa Burner, používaného v programe Thor-Burner. Motor spaľoval tuhé pohonné látky a jeho ťah dosahoval 47,9 kN. Tretiemu stupňu chýbal akýkoľvek systém navádzania, bol teda závislý od navigačného systému druhého stupňa. Stabilizácia letu prebiehala pomocou rotácie.
 Aerodynamický predný kryt bola tenká škrupina vyrobená z plechu alebo kompozitných materiálov. Mal za úlohu chrániť náklad pri vzlete.

 Systém značenia 

Prvé číslo označuje typ prvého stupňa a pomocných motorov. 7 znamenal prvý stupeň Delta-Thor XTL a pomocné motory GEM 40 alebo GEM 46. Starší variant Delta 6000 používal Delta-Thor ETL a pomocné motory Castor 4A. 
Druhé číslo udáva počet pomocných motorov, zvyčajne 9 niekedy 3 a 4  
Tretie číslo je vždy 2 a znamená Aerojet AJ10, motor druhého stupňa. Staršie série Delta 6000 používali motor TR-201.  
Štvrté číslo znamená je 0 alebo 5, značí tretí stupeň.  
 Variant Heavy sa značí „H“ a používa sa pre silnejšie motory GEM 46.

 Príprava na štart 

Zostavenie prebiehalo vo vertikálnej polohe, najskôr bol na odpaľovaciu rampu vyzdvihnutý prvý stupeň. K prvému stupňu boli potom pripevnené pomocné motory a nasadený druhý a tretí stupeň. Tankovanie paliva do prvého stupňa trvalo približne 20 minút. Palivo a oxidačné činidlo pre druhý stupeň bolo vysoko korozívne a vyžadovalo zvýšenú opatrnosť.

 Štart 

Z prvých 137 letov rakiet Delta II bolo 135 úspešných. 19. septembra 2007 vykonala 75. úspešný štart v rade, čo bol rekord moderných nosných rakiet.

 Zlyhania 

Prvé zlyhanie 5. augusta 1995 bolo len čiastočné, Delta série 7000 vyniesla kórejský komunikačný satelit Koreasat-1 na príliš nízku obežnú dráhu. Problém bol pravdepodobne spôsobený prehriatím systému pre odpájanie pomocných motorov, tie sa oddelili predčasne a raketa nedosiahla požadovanú výšku. Družica pre korekciu obežnej dráhy využila vlastný pohonný systém, životnosť sa tak znížila na 4,5 roka.

Druhé zlyhanie bolo totálne. 17. januára 1997 mala raketa Delta II 7925 vyniesť satelit systému GPS Block II, 13 sekúnd po štarte došlo k explózii a raketa bola úplne zničená. Odpaľovacia rampa nebola vážnejšie poškodená a nikto nebol zranený, dážď trosiek zničil len niekoľko áut.

 Misie 
Okrem budovania systému GPS, misií na Mars a komerčných letov, sa Delta II zúčastnila mnohých vedeckých projektov. Niektoré z nich:

Kepler – 7. marec 2009 
NOAA-N Prime – 6. február 2009, satelit Národného úradu pre oceán a atmosféru, na polárnej obežnej dráhe
Dawn – 2007
STEREO – 2006
Deep Impact – 2005
MESSENGER – 2004
Spitzerov vesmírny ďalekohľad – 2003
Deep Space 1 – 1998
ROSAT – 1990

 Referencie 

 Pozri aj 

Delta (nosná raketa)
Graphite-Epoxy Motor

 Iné projekty 

 Zdroj 


 Externé odkazy 
www.astronautix.com/lvs/delta.htm 
www.boeing.com 
Zlyhanie Koreasat-1 

Kategória:Nosné rakety USA