Piz Badile

Piz Badile je  vysoký vrch na hranici Švajčiarska a Talianska, v oblasti Bergell. Popularitu mu priniesla jeho  vysoká severovýchodná stena, žulový monolit, ktorý tvorí „hladký, kolmý, pravidelný múr, vyvolávajúci predstavu dokonalosti“ (Rébuffat).

Pizzo Badile znamená po taliansky „Štít Lopata“. Pod vrcholom je dnes bivaková búda.

 Výstupy 
 Prvý výstup na vrchol južným hrebeňom – dnešnou normálkou – uskutočnil W. A. B. Coolidge a horskí vodcovia F. Dévouassoud a H. Dévouassoud v r. 1867, obťažnosť II.
 Prvovýstup severnou hranou z r. 1923 (W. Risch a A. Zürcher), V-, Badilekante, patrí k najkrajším alpským lezeckým túram.
 Prvovýstup severovýchodnou stenou vykonali v r. 1937 piati: R. Cassin, G. Esposito, V. Ratti, ku ktorým sa v stene pridali dvaja mladí lezci z Como. Na tretí deň všetci doliezli na vrchol v búrke, ale M. Molteni zahynul od vyčerpania hneď za vrcholom a G. Valseschi kúsok od chaty Gianetti. Obťažnosť cesty (V+/A0 alebo VI+).

 Iné zaujímavé výstupy cez Severovýchodnú stenu 
 1947 G. Rébuffat ako horský vodca, B. Pierre, Cassinova c.
 1952 Prvé sólo Cassinovou cestou spravil Hermann Buhl
 1967 – 68 Prvý zimný priestup M. Darbellay, A. Gogna, G. Calcano, C. Bournissen, P. Arnamo a D. Troillet
 1970 Zimný prvovýstup cestou „Via del Fratello“ (bračekova cesta) A. Rusconi, a G. Rusconi
 1978 Čs. prvovýstup „Cesta bielym pásom, Linea Bianca“ urobili I. Koller a S. Šilhán
 1978 Ďalší čs. prvovýstup (v pravej časti): „Cesta kvetov" spravili I. Koller a S. Šilhán
 1980 Čs. prvovýstup „Cesta cez lievik“ vykonali J. Rybička, J. Šimon a L. Škalda
 2006 Prvé zimné sólo stenou preliezol F. Valseschini (Via del Fratello)

náhľad|Pizzo Badile z juhu, chata Gianetti

 Východná stena 
 1953 Prvý výstup touto stenou Corti a Battaglia
 1969 Prvovýstup – Anglická cesta Kosterlitz a Isherwood
 1975 čs. direttissima A. Belica a I. Koller
 1982 Prvý zimný priestup angl. cesty – čs. horolezkyne Z. Hoffmanová a A. Stehlíková

 Šesť veľkých stien Álp 
Ku tzv. Trilógii – severným stenám Grandes Jorasses, Matterhornu a Eigeru sa niekedy pridáva západná stena Petit Dru, severná stena Cima Grande a práve sv. stena Piz Badile. Prvý ich všetky preliezol a vo vynikajúcej knihe „Étoiles et Tempêtes“ popísal Gaston Rébuffat.

 Referencie 
 I. Dieška: Horolezectvo - Encyklopédia, Šport 1989.
 I. Dieška: Horolezectvo zblízka, Šport 1984.
 G. Rébuffat: Hviezdy a búrky, Osveta 1956.
 H. Buhl: Od Álp po Himaláje, Šport 1965.

 Externé odkazy 
 O výstupe F. Valseschiniho, Foto SV. steny plus nákres ciest 
 Piz Badile na SummitPost.com, po anglicky

Kategória:Vrchy vo Švajčiarsku
Kategória:Vrchy v Taliansku
Kategória:Vrchy v Alpách
Kategória:Trojtisícovky vo Švajčiarsku
Kategória:Trojtisícovky v Taliansku
Kategória:Geografia kantónu Graubünden