Diabol tasmánsky

Diabol tasmánsky (lat. Sarcophilus harrisii), prezývaný tasmánsky čert, je najväčší žijúci dravý (Boitard, 1841) vačkovec. Vzhľadom pripomína malého, ale nadmerne svalnatého a zavalitého psa. V súčasnosti už žije iba v Tasmánii, jeho kostrové pozostatky však možno nájsť prakticky po celej Austrálii. Diabol má povesť zákerného a extrémne zúrivého zvieraťa.

 Výskyt 
Diabol tasmánsky sa v súčasnosti prirodzene vyskytuje iba v Tasmánii. 
Pred zhruba 400 rokmi žil aj na austrálskej pevnine. 

 Opis 
Je to najväčší žijúci mäsožravý vačkovec. Telo je zavalité. Srsť je prevažne čiernej farby, väčšinou s nepravidelnými bielymi škvrnami na hrudi a zadku. 

Samce sú väčšie ako samice. Dĺžka tela môže byť 52,5 do 80 cm s 23 až 30 cm chvostom. Samce vážia 5,5 až 12 kg a samice vážia 4,1 až 8,1 kg. Veľkosť tela sa líši v závislosti od stravy a prostredia. 

 Správanie 
Sú to zvyčajne samotárske zvieratá. Aktívne sú predovšetkým cez noc. Stavajú si hniezda z kôry, trávy a listov, v ktorých sa nachádzaju počas dňa.
Mladé jedince sa môžu stať korisťou orlov, sôv a kunovcov škvrnitochvostých. V prírode ho mohol občas uloviť aj dnes vyhynutý vakovlk tasmánsky. 

 Potrava 
Zvyčajne sa živí zdochlinami, no môže si uloviť aj vtáky, žaby, ryby, hmyz a jašterice. Strava sa výrazne líši podľa obývaného miesta. Zdochliny zjedia celé, vrátane kostí a srsti. 

 Rozmnožovanie 
Samice dosahujú pohlavnú dospelosť v dvoch rokoch, od vtedy sú plodné len raz ročne. 
Samce bojujú o prístup k samiciam na rozmnožovanie.
Párenie prebieha v marci, na skrytých miestach. Gravidita je dlhá asi 21 dní, po ktorej vrhne zvyčajne 20 až 30 mláďat. Samica má však len 4 bradavky, takže vo vaku nie sú viac ako štyri mláďatá. Po asi 105 dní opustia vak a vážia zhruba pol kilogramu. Potom ešte zostanú 3 mesiace v nore, ktorú opúšťajú medzi októbrom a decembrom. Od januára sa stanú úplne samostatnými.

 Ohrozenie 
Za normálnych okolností jeho populácia zahŕňa asi 150 000 jedincov, v súčasnosti je však decimovaná záhadnou epidémiou rakovinovej choroby, ktorá napadá ústa zvieraťa a postupne ju deformuje tak, že zviera nie je schopné prijímať potravu a zahynie. Príčina je zatiaľ neznáma, momentálne existujú tri teórie:
 chemická látka používaná ako pesticíd
 vírus – teória, že ide o vírusové ochorenie, sa nepodarilo preukázať, nebol ani objavený žiadny vírus, ktorý by mohol byť považovaný za pôvodcu…
 „prenosná rakovina“ – najnovšia teória, ktorá tvrdí, že sa rakovinové bunky zrejme prenášajú kontaktom v dobe párenia, kedy samci bojujú o samice, uchycujú sa v ranách a začnú sa množiť. V súčasnosti je táto teória uprednostňovaná. Obdobná „rakovina“ je tak isto známa z pohlavných orgánov psa domáceho.

 Iné projekty 

 Referencie 

 Zdroj 

 Slovenský názov podľa knihy Zviera

Kategória:Kunovcovité
Kategória:Ohrozené druhy