Mstislav Vladimirovič

Mstislav Vladimirovič, prezývaný tiež Mstislav Chrabrý (* pravdepodobne 983 – † 1036), knieža Tmutrakanského kniežatstva (990/1010 - 1036) a Černigovského kniežatstva (1024 - 1036), syn Vladimíra I. Veľkého a jeho manželky Adely.

 Život 
Pravdepodobne sa narodil v roku 983 o niečo neskôr ako Sviatoslav Vladimirovič a Jaroslav I. Múdry. Mstislav Vladimirovič umrel počas poľovačky v roku 1036.

 Tmutrakanské knieža (990/1010 - 1036) 
Za vlády v Tmutrakanskom kniežatstve (990/1010 - 1036) sa mu podarilo podmaniť si Chazarov, ktorí obývali pobrežie Azovského mora. V roku 1022 napadol kmeň Alanov, pretože v tom istom roku Byzantská ríša vtrhla na územie GruzínskaAlani boli spojencami Gruzínska, možno preto predpokladať, že Mstislav bol na strane Byzantskej ríše.. Kasogovia boli pohraničným obyvateľstvo abcházsko-adygejského pôvodu, ktoré obývalo územie Kumsko-manyčskej zníženiny - zasahovalo teda do územia Alanov, čo prekážalo ich kniežaťu Rededovi a knieža rozpútalo vojnu.

Priebeh Mstislavovej víťaznej vojny opisuje vo svojej kronike letopisec Nikon a je zaznamenaná aj v neskoršom vydaní Slova o pluku Igorovom. Na počesť víťazsktva vo vojne knieža postavilo kamenný chrám, ktorého základy sa našli pri archeologických vykopávkach v meste Tmutrakan.

V roku 1024 Mstislav začal bojovať proti svojmu bratovi Jaroslavovi I.. O rok skôr (1023), keď sa kyjevský panovník snažil zmierniť mäťež v Rostovsko-suzdaľskom kniežatstve, Mstislav sa dostal až ku Kyjevu, mesto si však nedokázal podmaniť. Namiesto chúťok na tieto oblasti preto obsadil územie a podmanil si obyvateľstvo okolo Černigova. Lenčo sa konflikty v Rostovsko-suzdaľskom kniežatstve u Jaroslavovi I. podarilo uhasiť, pobral sa do Novgorodu pozbierať armádu proti svojmu bratovi Mstislavovi, ktorému v bitke v roku 1024, bohužiaľ, podľahol a bol nútený utekad spať do Novgorodu. Mstislav sa však prejavil ako gentleman a poslal k Jaroslavovi I. poslov, aby mu oznámili, že sa pokojne môže vrátiť do Kyjeva a vládnuť tam ako najvyšší panovník Kyjevskej Rusi po pravú stranu rieky Dneper. Ten mu však neveril a do Kyjeva miesto seba poslal svojich námestníkov, ktorí v ňom vládli dovtedy, kým sa bratia nestretli pred bránami Kyjeva, kde obaja podpísali mierovú zmluvu. Jaroslav I. získal Kyjev a pravú stranu Dnepra a jeho brat Mstislav Vladimirovič vládol na strane opačnej Černigovu a Perejaslavu.

 Černigovské knieža (1024 - 1036) 
Počas panovania kniežaťa v Černigovskom kniežatstve si panovník robil zálusk na územie Jasov okolo ústia rieky Kura, kam v roku 1029 vtrhol spoločne s kmeňom Alanov. V roku 1031 sa jeho vojská objavili pri Kaspickom mori, napadli mesto Baku a vylodili sa v oblasti Arran, v ktorom práve umrel miestny panovník Feld. Novým panovníkom oblasti sa stal jeho syn Musa, avšak druhý syn za výdatnej podpory širvanšacha dúfal v nádejný zisk čerstvo obsadeného trónu. Mstislav však so svojím vojskom začal podporovať Musu a jeho brata poslal do mesta Bajlakany. V tejto situácii malo Mstislavovo vojsko voľnú cestu cez Arménsko do Byzantskej ríše. Mstislav sa na základe podpory Musu v boji proti jeho bratovi o trón spoločne s jeho spojencom - alanským kniežaťom - nádejal na zisk územia v ústí rieky Kura, no situácia sa v roku 1032 značne zmenila. Musa sa oženil s dcérou širvanšacha a stal sa tak Mstislavovým spojencom. Emir Derbenta Mansur sa k tomuto zväzu pridal tiež. Ten však bol v nepriateľskom vťahu voči cárovi Sarirovi Bucht-Šize, ktorému dal jeho dcéru za ženu. Vojsko Sarircov, ktoré tradične podporovalo tmutrakansko-alanský zväz sa teraz ocitlo v nepriateľskom obkľúčení a bolo postupne napádané derbentčanmi a Lezgíncami. Tých sa v roku 1033 spojené ruské-alanské vojská pokúšali poraziť, no neboli úspešní.

 Deti 
Podľa Ľubeckého letopisu bola jeho ženou Anastázia, s ktorou mal dve deti:
 Evstafij Mstislavič
 Tatiana Mstislavičovna - jej existencia nie je hodnoverne zdokumentovaná

 Referencie 

 Zdroj 
 ПСРЛ, т. 1. Лаврентиевская летопись. Изд.2. Лондон, 1926. 543стб. 
 ПСРЛ, т. 2. Ипатьевская летопись. Фототип. изд. 1908 г. Москва, 1962. XVI 938 стб. 87 с. IVc. 
 Бартольд В.В. Арабские известия о руссах // Соч., Т .2. Ч. 1. Москва, — 1963. С.840—856 
 Войтович Л. Генеалогія династій Рюриковичів і Гедиміновичів. Киев, 1992. — 199 с. 
 Грушевський М.С. Історія України-Руси. Т. 2. Киев, 1992. 633 с. 
 Лопатинский Л .Г. Мстислав Тмутараканский и Редедя по сказаниям черкесов // Известия Бакинского гос. ун-та. -1-2. — 1921. С. 197-203 
 Пархоменко В.О. Князь Чорний //Збірник на пошану акад. Д.І.Багалія. Киев, — 1927. С.39-51 
 Богуславский В.В. Славянская энциклопедия. Киевская Русь - Московия: в 2 т. - Москва: Олма-Пресс, 2001.
 Леонтій  Войтович КНЯЗІВСЬКІ ДИНАСТІЇ СХІДНОЇ ЄВРОПИ (кінець IX — початок XVI ст.): склад, суспільна і політична роль, III.3.4 (ua)

 Externé odkazy 
 Mince Tmutrakanského kniežatstva 
  Unikátna minca kniežaťa Mstislava Tmutrakanského  

Kategória:Narodenia v 983
Kategória:Úmrtia v 1036
Kategória:Černigovské kniežatá
Kategória:Tmutrakanské kniežatá
Kategória:Rurikovci