Chameleónovité

Chameleónovité () je čeľaď infraradu leguány.

 Výskyt 
Táto čeľaď sa pravdepodobne vyvinula vo Východnej Afrike, odkiaľ sa rozšírila okrem územia celej Afriky aj na Madagaskar, Kanárske ostrovy, na ostrov Maurícius, Zanzibar, Arabský polostrov, do Ázie a na juh Európy (hlavne Cyprus, Kréta, Malta, Sicília, Španielsko, Portugalsko), kde sa vyskytujú druhy Chamaeleo chamaeleon a Chamaeleo africanus.

Chameleóny obývajú všetky druhy tropických a horských dažďových pralesov, savany, vyskytujú sa aj na okrajoch polopúští a stepí. Väčšina druhov žije na stromoch a kroch, niektoré malé druhy prežívajú na zemi pod napadaným lístím.

 Druhy 
V čeľadi Chamaeleontidae je v súčasnosti asi 150 druhov chameleónov. Absolútne presný počet sa nedá určiť, nakoľko sú zverejňované nové revízie systematického členenia ich druhov a poddruhov. Jednotlivé druhy chameleónov môžu dosahovať rôznu veľkosť. Najmenším druhom je Brookesia micra, ktorý dosahuje dĺžku Rivaling the World's Smallest Reptiles: Discovery of Miniaturized and Microendemic New Species of Leaf Chameleons (Brookesia) from Northern Madagascar, jedným z najväčších je Chameleón obrovský (Furcifer oustaleti) so svojou dĺžkou až . Priemerná dĺžka väčšiny druhov chameleónov je medzi 15 až .

Chameleónovité jaštery väčšinou žijú v korunách stromov a kríkov. Pre tento spôsob života sú dobre prispôsobené. Chameleóny sa vyznačujú niektorými charakteristickými znakmi.

 Telo chameleóna 
Chameleóny majú bočne sploštené telo eliptického prierezu, dlhý chvost, ktorého schopnosť zvinutia sa do špirály umožňuje obkrútením okolo konára vytvoriť piaty pevný oporný bod pri držaní sa v korune stromov. 

 Nohy 
Nohy chameleóna sú tzv. zygodaktilnéprsty sú zrastené do akýchsi klieští: na predných končatinách sú tri vonkajšie a dva vnútorné prsty a na zadných je to naopak. Na prstoch majú silné pazúry, ktoré umocňujú silu uchytenia počas lezenia po kôre stromov.

 Hlava chameleóna 
Chameleonóvité nemajú Jacobsonov orgán a podobne ako hadom im chýba vonkajšie aj stredné ucho. Toto nasvedčuje tomu, že by mohli byť hluché, no dokážu medzi sebou komunikovať cez vibrácie pevných materiálov ako sú konáre stromov.

 Oči 
Oko chameleóna je považované za „technicky“ najdokonalejšie v celej živočíšnej ríši. Horná a dolná časť očných viečok chameleóna je zrastená kožou pokrytou jemnými farebnými šupinami tak, že je nich otvor vo veľkosti očnej zrenice. Oči tohto plaza sa môžu pohybovať samostatne a dokážu súčasne vnímať dva objekty. Zviera môže vidieť v rozsahu 360°. Chameleón vertikálne otáča okom o 90°, horizontálne ním otáča o 180°. Vo chvíli lokalizácie koristi sa dokážu chameleóny obidve oči sústrediť na tento jeden bod, čím získa ostrý, priestorový stereoskopický obraz, registrujú takto aj najmenší hmyz už do vzdialenosti 5.

Chameleóny sú schopné vnímať aj ultrafialové svetlo.

 Jazyk 
Chameleónovité jaštery majú veľmi dlhý jazyk, ktorý svojou dĺžkou môže presiahnuť dĺžku ich tela. Tento jazyk dokážu z tlamy vystreliť rýchlosťou väčšou, aká je postrehnuteľná ľudským okom. Jeho koniec je silne lepkavý, s hruškovitým svalom, ktorý rýchlo udrie a aj s pomocou mierneho podtlaku uchopí korisť. Následne je korisť rýchlo vtiahnutá do jeho silnej tlamy, v ktorej ju rozdrví a skonzumuje.

 Farba chameleóna 
Známa je schopnosť chameleóna meniť svoju farbu. 

Chameleóny majú špeciálne kožné bunky, nazývané chromatofóry, ktoré sa nachádzajú pod ich priesvitnou vonkajšou kožou. Vo vrchných vrstvách sa nachádzajú bunky nazvané xanthofóry a erythrofóry, ktoré obsahujú žltý a červený pigment. Pod týmito bunkami sa nachádza vrstva, v ktorej sú bunky iridofóry (alebo aj guanofóry), obsahujúce transparentnú kryštalickú substanciu guanín. Cez túto substanciu sa vytvára modré sfarbenie, ktoré v kombinácii s vonkajšou žltou či červenou farbou vytvára výsledný efekt zelených či fialových odtieňov. Tmavé farbivo, melanín, ktoré reguluje tmavé farebné škály, sa nachádza pod týmito dvoma vrstvami. 

Týmto spôsobom pri nervovom podráždení v jednotlivých chromatofóroch dochádza k zmenám viditeľnosti pigmentov ich posunom smerom k povrchu, alebo dovnútra kože. Princípom podobným, ako keď maliar mieša zrniečka farebných pigmentov na svojej palete, sa takto menia farebné odtiene kože chameleóna v závislosti od genetických dispozícií jednotlivých druhov. Farby chameleónov sa takto môžu meniť od zelenej, hnedej, čiernej, bielej, smotanovej, žltej až po modrúNational Geographic. May 2007. P. 10.National Geographic Explorer (Student Magazine) - Featured Article

Základné sfarbenie chameleónov je, podobne ako u väčšiny živočíchov, kombinované tak, aby splynuli so svojím prostredím. Nie je pravda, že zmena farby chameleóna je podmienená aktuálnou adaptáciou na farbu prostredia. Na sfarbenie má vplyv aj teplota, ročné obdobie, intenzita osvetlenia, denná doba, ale aj jeho nálada, pohlavie a správanie v období pohlavnej aktivity, stres a iné vplyvy. Zmena farby chameleóna je teda skôr jedným zo spôsobov komunikácie. Vyjadruje aj emócie a môže byť cestou, ktorá má jedinca počas dvorenia zatraktívniť u opačného pohlavia. Rôzne druhy chameleónov používajú na zmenu svojho sfarbenia rozdielne farby a ich kombinácie.

 Pohlavný dimorfizmus 
U väčšiny druhov chameleónov sa vyskytuje výrazný pohlavný dimorfizmus, samce v porovnaní so samicami sa vyznačujú väčšou pestrosťou a často u viacerých druhov chameleónov majú na sebe rôzne výraznejšie ozdoby, ako sú výrastky, goliere, rohy, alebo helma (napríklad aj chameleón jemenský, Chamaeleo calyptratus).

 Reprodukcia 
Chameleóny sú najčastejšie vajcorodé, niektoré sú vajcoživorodé.

Samičky vajcorodých druhov kladú vajíčka asi po 36 týždňoch gravidity. Zlezú zo stromov a v závislosti od druhu chameleóna vyhrabú 10 hlbokú jamu. Na dne tejto jamy sa počas kladenia otáčajú, po nakladení jamu zahrabú a toto miesto opustia. Množstvo nakladených vajec tiež závisí od druhu, malé druhy rodu Brookesia môžu naklásť iba 24 vajcia, pokým Chamaeleo calyptratus dokáže naklásť až 80100 vajec, ale aj toto množstvo môže byť u tohto druhu chameleóna variabilné. Doba do vyliahnutia mláďat je tiež variabilná a môže byť od 4 do 12 mesiacov. Inkubácia môže trvať aj dlhšie, z vajec druhu Calumma parsonii sa mláďatá vyliahnu až po 24 mesiacoch.

Vajcoživorodé chameleóny (napr. Chamaeleo jacksonii) majú obdobie gravidity okolo 56 mesiacov. Novonarodené chameleóny spia obalené v priesvitnom obale, kým sa nedotknú zeme či konára, a vtedy sa po prebudení pokúšajú vyslobodiť z membrány. Samice vajcoživorodých chameleónov dokážu mať naraz 830 živých mláďat.

 Potrava 
Zaujímavý je spôsob lovu chameleónovitých jašterov. Hlavnou potravinovou zložkou chameleónov je rôzny hmyz, hlavne kobylky (Acrididae), modlivky (Mantodea), svrčky (Gryllidae), na ktorý si dokážu počkať v stave nehybného postoja na konári. V prípade, že sa ich korisť usadí v dosahu ich dlhého lepkavého jazyka, vymrštia ho a úctyhodnou rýchlosťou si chytený hmyz týmto jazykom vtiahnu do papule. Väčšie druhy sa môžu živiť aj menšími vtákmi, alebo inými menšími zástupcami radu jašterotvarých. 

Druhy ako sú Chamaeleo calyptratus a Chamaeleo jacksonii majú ako doplnok stravy aj časti niektorých rastlín. 

Chameleóny preferujú tečúcu, dažďovú vodu pred stálymi vodnými zdrojmi, nie je preto jednoduché ich naučiť, aby ju v zajatí konzumovali z misky.

 Systematika 
Rody z podčeľade chameleóny sa po slovensky volajú chameleón.
 Podčeľaď Chamaeleoninae - chameleóny 
 Rod: Bradypodion Fitzinger, 1843
 Bradypodion caffer (Boettger, 1889)
 Bradypodion damaranum (Boulenger, 1887)
 Bradypodion dracomontanum Raw, 1976
 Bradypodion gutturale (Smith, 1849)
 Bradypodion kentanicum (Hewitt, 1935)
 Bradypodion melanocephalum (Gray, 1865)
 Bradypodion nemorale Raw, 1978
 Bradypodion occidentale (Hewitt, 1935)
 Bradypodion pumilum (Gmelin, 1789)
 Bradypodion setaroi Raw, 1976
 Bradypodion taeniabronchum (Smith, 1831)
 Bradypodion thamnobates Raw, 1976
 Bradypodion transvaalense (FitzSimons, 1930)
 Bradypodion ventrale (Gray, 1845)
 Rod: Calumma Gray, 1865
 Calumma amber Raxworthy & Nussbaum 2006
 Calumma ambreense Ramanantsoa 1974
 Calumma andringitraensis (Brygoo, Blanc & Domergue 1972)
 Calumma boettgeri (Boulenger 1888)
 Calumma brevicorne (Günther 1879)
 Calumma capuroni (Brygoo, Blanc & Domergue 1972)
 Calumma cucullatum (Gray 1831)
 Calumma crypticum Raxworthy & Nussbaum 2006
 Calumma fallax (Mocquard 1900)
 Calumma furcifer (Vaillant & Grandidier 1880) Methuen & Hewitt 1913
 Calumma gallus (Günther 1877)
 Calumma gastrotaenia (Boulenger 1888)
 Calumma glawi Böhme 1997
 Calumma globifer (Günther 1879)
 Calumma guibei (Hillenius 1959)
 Calumma guillaumeti (Brygoo, Blanc & Domergue 1974)
 Calumma hilleniusi (Brygoo, Blanc & Domergue 1973)
 Calumma hafahafa Raxworthy & Nussbaum 2006
 Calumma jejy Raxworthy & Nussbaum 2006
 Calumma malthe (Günther 1879)
 Calumma marojezense Brygoo, Blanc & Domergue 1970
 Calumma nasutum (Duméril & Bibron 1836) Mertens 1933
 Calumma oshaughnessyi Günther 1881
 Calumma parsonii (Cuvier 1824)
 Calumma peyrierasi (Brygoo, Blanc & Domergue 1974)
 Calumma peltierorum Raxworthy & Nussbaum 2006
 Calumma tigris (Kuhl 1820)
 Calumma tsaratananense (Brygoo & Domergue 1968)
 Calumma tsycorne Raxworthy & Nussbaum 2006
 Calumma vatosoa Andreone, F. Mattioli, R. Jesu & J. E. Randrianirina 2001
 Calumma vencesi Andreone, F. Mattioli, R. Jesu & J. E. Randrianirina 2001
 Rod: Chamaeleo Laurenti, 1768
 Chamaeleo africanus Laurenti, 1768 	
 Chamaeleo anchietae Bocage, 1872 	
 Chamaeleo arabicus Matschie, 1893 	
 Chamaeleo calcaricarens Böhme, 1985 	
 Chamaeleo calyptratus Duméril & Bibron, 1851
 Chamaeleo chamaeleon (Linnaeus, 1758) 	
 Chamaeleo dilepis Leach, 1819
 Chamaeleo gracilis Hallowell, 1842
 Chamaeleo etiennei Schmidt, 1919 	 	
 Chamaeleo laevigatus Gray, 1863 	
 Chamaeleo monachus Gray, 1865 	
 Chamaeleo namaquensis Smith, 1831 	
 Chamaeleo quilensis Bocage, 1866 	
 Chamaeleo roperi Boulenger, 1890 	
 Chamaeleo ruspolii Boettger, 1893 	
 Chamaeleo senegalensis Daudin, 1802 	
 Chamaeleo zeylanicus Laurenti, 1768
 Rod: Trioceros Swainson, 1839
 Trioceros affinis Rüppell, 1845 	
 Trioceros balebicornutus Tilbury, 1998 	
 Trioceros bitaeniatus Fischer, 1884 	
 Trioceros camerunensis Müller, 1909 	
 Trioceros chapini Witte, 1964 	
 Trioceros conirostratus Tilbury, 1998 	
 Trioceros cristatus Stutchbury, 1837 	
 Trioceros deremensis Matschie, 1892 	
 Trioceros eisentrauti Mertens, 1968 	
 Trioceros ellioti Günther, 1895 	
 Trioceros feae Boulenger, 1906 	
 Trioceros fuelleborni Tornier, 1900 	
 Trioceros goetzei Tornier, 1899 	
 Trioceros harennae Largen, 1995 	
 Trioceros hoehnelii Steindachner, 1891 	
 Trioceros incornutus Loveridge, 1932 	
 Trioceros ituriensis Schmidt, 1919 	
 Trioceros jacksonii Boulenger, 1896
 Trioceros johnstoni Boulenger, 1901
 Trioceros kinetensis Schmidt, 1943 	
 Trioceros laterispinis Loveridge, 1932 	
 Trioceros marsabitensis Tilbury, 1991 	
 Trioceros melleri (Gray, 1865) 	
 Trioceros montium Buchholz, 1874 	
 Trioceros narraioca Necas, Modry & Slapeta, 2003 	
 Trioceros pfefferi Tornier, 1900 	
 Trioceros quadricornis Tornier, 1899 	
 Trioceros rudis Boulenger, 1906 	
 Trioceros schoutedeni Laurent, 1952 	
 Trioceros schubotzi Sternfeld, 1912 	
 Trioceros sternfeldi Rand, 1963 	
 Trioceros tempeli Tornier, 1899 	
 Trioceros tremperi Necas, 1994 	
 Trioceros werneri Tornier, 1899 	
 Trioceros wiedersheimi Nieden, 1910 	
 Rod: Furcifer Fitzinger, 1843
 Furcifer angeli (Brygoo & Domergue 1968)
 Furcifer antimena (Grandidier 1872)
 Furcifer balteatus (Duméril & Bibron 1851)
 Furcifer belalandaensis (Brygoo & Domergue 1970)
 Furcifer bifidus (Brongniart 1800)
 Furcifer campani (Grandidier 1872)
 Furcifer cephalolepis (Günther 1880) (Komoren)
 Furcifer labordi (Grandidier 1872)
 Furcifer lateralis (Gray 1831))
 Furcifer minor (Günther 1879)
 Furcifer monoceras (Boettger, 1913)
 Furcifer nicosiai (Jesu, Mattioli & Schimmenti 1999)
 Furcifer oustaleti (Mocquard 1894)
 Furcifer pardalis (Curvier 1829))
 Furcifer petteri (Brygoo & Domergue 1966)
 Furcifer polleni (Peters 1873) (Komoren)
 Furcifer rhinoceratus (Gray 1843)
 Furcifer sp. "Montagne d'Ambre"
 Furcifer tuzetae (Brygoo, Bourgat & Domergue 1972)
 Furcifer verrucosus (Cuvier 1829)
 Furcifer willsii (Günther 1890)
 Rod: Kinyongia Tilbury, Tolley & Branch, 2006
 Kinyongia adolfifriderici (Sternfeld, 1912)
 Kinyongia carpenteri (Parker, 1929)
 Kinyongia excubitor (Barbour, 1911)
 Kinyongia fischeri (Reichenow, 1887)
 Kinyongia oxyrhina Klaver & Böhme, 1988
 Zweihornchamäleon (Kinyongia tavetana)
 Kinyongia tenuis (Matschie, 1892)
 Kinyongia uthmoelleri (Müller, 1938)
 Kinyongia xenorhina (Boulenger, 1901)
 Rod: Nadzikambia Tilbury, Tolley & Branch, 2006
 Nadzikambia mlanjensis (Broadley, 1965)

 Podčeľaď Brookesiinae - brukesie 
 Rod: Brookesia Gray, 1865
 Brookesia ambreensis (Raxworthy & Nussbaum, 1995)
 Brookesia antakarana (Raxworthy & Nussbaum, 1995)
 Brookesia bekolosy (Raxworthy & Nussbaum, 1995)
 Brookesia betschi (Brygoo, Blanc & Domergue, 1974)
 Brookesia bonsi (Ramanantsoa, 1980)
 Brookesia brygooi (Raxworthy & Nussbaum, 1995)
 Brookesia decaryi (Angel, 1939)
 Brookesia dentata (Mocquard, 1900)
 Brookesia ebenaui (Boettger, 1880)
 Brookesia exarmata (Schimmenti & Jesu, 1996)
 Brookesia griveaudi (Brygoo, Blanc & Domergue, 1974)
 Brookesia karchei (Brygoo, Blanc & Domergue, 1970)
 Brookesia lambertoni (Brygoo & Domergue, 1970)
 Brookesia lineata (Raxworthy & Nussbaum, 1995)
 Brookesia lolontany (Raxworthy & Nussbaum, 1995)
 Brookesia minima (Boettger, 1893)
 Brookesia micra (Glaw et al., 2012)
 Brookesia nasus (Boulenger, 1887)
 Brookesia perarmata (Angel, 1933)
 Brookesia peyrierasi (Brygoo & Domergue, 1974)
 Brookesia stumpffi (Boettger, 1894)
 Brookesia superciliaris (Kuhl, 1820)
 Brookesia therezieni (Brygoo & Domergue, 1970)
 Brookesia thieli (Brygoo & Domergue, 1969)
 Brookesia tuberculata (Mocquard, 1894)
 Brookesia vadoni (Brygoo & Domergue, 1968)
 Brookesia valerieae (Raxworthy, 1991)
 Rod: Rhampholeon Günther, 1874
 Podrod: Bicuspis Loveridge, 1956
 Rhampholeon marshalli Boulenger, 1906 	
 Rhampholeon gorongosae Broadley, 1971 	
 Podrod: Rhampholeon Günther, 1874
 Rhampholeon spectrum (Buchholz, 1874)
 Rhampholeon temporalis (Matschie, 1892) 	
 Rhampholeon viridis Mariaux & Tilbury, 2006	
 Podrod:  Rhinodigitum  Matthee, Tilbury & Townsend, 2004
 Rhampholeon acuminatus Mariaux & Tilbury, 2006 	
 Rhampholeon beraduccii Mariaux & Tilbury, 2006
 Rhampholeon boulengeri Steindachner, 1911 	
 Rhampholeon chapmanorum Tilbury, 1992
 Rhampholeon moyeri Menegon, Salvidio & Tilbury, 2002
 Rhampholeon nchisiensis (Loveridge, 1953) 	
 Rhampholeon platyceps Güntherc, 1893 	
 Rhampholeon spinosus (Matschie, 1892) 	
 Rhampholeon uluguruensis Tilbury & Emmrich, 1996
 Rod: Rieppeleon Matthee, Tilbury & Townsend, 2004
 Rieppeleon brachyurus (Günther, 1893)
 Rieppeleon brevicaudatus (Matschie, 1892)
 Rieppeleon kerstenii (Peters, 1868)

 Referencie 

 Iné projekty 

 Zdroje 

 Petr Nečas: Chameleoni