Hydrocentrála a vodné dielo Dolné Kočkovce – Ladce – Tunežice

Vodné dielo Ladce sa nachádza na Kočkovskom kanáli (pôvodne stupeň Púchov—Dolné Kočkovce—Ladce—Tunežice). Samotná vodná elektráreň a jej technické časti, vrátane hrádze a vzdúvadla, sa nachádza v obci Beluša, miestna časť Hloža. Komplex bol zrealizovaný v rokoch 1932 – 1936 na základe projektu vypracovanom v spolupráci s architektom Jindřichom Mergancom (1889 – 1974).

Technické parametre
Vodné dielo Ladce bolo vybudované ako prvý stupeň energetického využitia rieky Váh. Na úseku  využíva vrátane vzdutia hate spád 15 metrov a má výkon 2 x 7,5 MW. 
S prihliadnutím na veľkú štrkonosnosť rieky až  za rok bolo zvolené derivačné riešenie. Pozostáva z hate,  dlhého prívodného kanála, z vodnej elektrárne a  dlhého odpadového kanála.

Architektúra
Návrh
Stavba hydroelektrárne na Váhu predstavovala v medzivojnovom Česko-Slovensku jednu z najvážnejšísh stavebno–priemyselných úloh. A práve tu po prvýkrát v našom prostredí prizvali k spolupráci na technickom diele aj architekta Jindřicha Merganca, ktorý pôsobil v širšom rozsahu na vidieku, hoci žil v Bratislave. V jeho tvorbe sa vzťah k tradičným hodnotám viac alebo menej skryte udržiaval, aj keď tvoril v moderne funkcionalistickom duchu. Dokázal organicky spojiť technicko inžiniersky základ s kultivovanosťou architektonickej formy. Je pravdepodobné, že práve jeho pôsobením je elektráreň zaujímavá aj z architektonického hľadiska. Vyzdvihnúť môžeme konštruktivistické veže oboch hatí, ako aj budovu strojovne a priľahlého distribučného bloku v Ladcoch. Jednoduchá, funkcii zariadenia podriadená architektúra sa vyznačuje, napriek svojmu utilitárnemu určeniu, jedinečnou poetikou technického diela. Kanálová vodná elektráreň má dve Kaplánové turbíny a jej uzavretie trvá asi 4 minuty. Dnes je technickou pamiatkou, pretože patrí medzi najstaršie elektrárne na Váhu.

Výstavba
Príprava a postup
Výstavba bola začatá v auguste 1932 a elektráreň bola uvedená do prevádzky na jar v roku 1936. Na pravej strane sa najskôr postavila ochranná hrádza chrániaca Streženice a na ľavej strane Horné Kočkovce. Súčasťou výstavby hate bola aj úprava riečiska Váhu nad a pod haťou. Riečisko aj hať boli posunuté doľava od pôvodného koryta. To preto lebo aktívny zosun niekoľko sto metrov pod haťou hrozil zavalením koryta. Na práce bol nasadený lopatový bager. Regulácia sa robila podľa výsledku modelového výskumu v laboratóriu na Technike v Brne tak aby nánosy nad haťou boli obmedzené na minimum. Práce na samotnej hati sa začali ručným výkopom. Tri polia hate a regulačné zakladania v toku do kanála sa baranili zo štitovníc parným baranidlom z pomocnej drevenej lávky. Štítovnice sa baranili spojené do párov. Boli dlhé , úkol bol  za zmenu. Na ochranu pred obrusovaním spôsobeným riekou posúvanými štrkami boli haťový prah aj piliere obložené žulovými kvádrami. 
Žulové boli aj rozrážače na závernom prahu, slúžia na lepšie tlmenie energie pretekajúcej vody. Ich umistnenie a funkciu navrhol i vyskúšal Ing. Smrček v laboratóriu brnianskej techniky. Keď stavba pilierov pokročila až k búdkam pre zdvíhacie zariadenia stavidiel, začali sa montáže manipulačnej lávky a hradiacich stavidiel, ako aj zdvíhacích mechanizmov. Po dokončení montáže bola zrušená ohrádzka hate, kým vtokové zariadenie kanála zostalo ešte ohradené. To umožnilo preloženie Váhu do nového riečiska už zväčša  vykopaného. Kanál sa kopal korčekovým bagrom z vody a parným bagrom sa kopal štrk z odvodnených častí. Odvoz materiálu zabezpečovala poľná dráha. Hrádze sa sypali vo vrstvách  hrubých. Po vysypaní súpravy musela byť vrstva zrovnaná a koľaj posunutá. Nakoľko účninné hutniace prostriedky okrem pojazdu vlakmi a polievania vodou neboli, nechali sa hrádze cez zimu sadnúť.

Hrádze kanála boli po prezimovaní obložené  hrubým tesnením z betónu vyrobeným na mieste. Pokladal sa pás  široký bez prerušenia. Povrch tesnenia sa poprášil s cementom, navlhčil sa a vyhladil rotačnými taniermi. Tesnenie v strednej časti bolo tvarované, ako rigol k odvádzaniu presakovanej spodnej vody počas prác. Doska dna bola delená na dilatačné polia 12 x . V trase pod horizontom podzemnej vody boli v dne aj v rigole osadené odľahčovacie vztlakové otvory, aby sa zabránilo nadvihnutiu či prelomeniu tesnenia vztlakom vody. Gumoasfaltom sa zalievali dilatačné škáry. V novembri v roku 1935 bol kanál dokončený uzavretím odpadu z rigola oceľovou liatinovou doskou. Začalo sa plnenie kanála.

Elektráreň
Stavba elektrárne bola zadaná firme LANNA a práce sa začali až v roku 1934. Najskôr boli vybetónované krídla zaviazania hrádzi kanála na objekt elektrárne. Vybudovaný bol tiež tokový objekt, rozvodňa a cestný most, potom sa betonovali základy generátorov. Na urýchlenie stavebných prác boli nasadené dva volfové žeriavy. Vybudovaná bola tiež plťová komora.

Zúčastnené firmy, ústavy a laboratóriá
Projekt vypracoval a vedenie stavby mal na starostí Krajinársky úrad v Bratislave,
Určenie odtokov a štrkonosnosti rieky Váh – štát. hydrolog. ústav T. G. Masaryka v Prahe,
Vodné laboratórium prof. Ing. Smrčka v Brne – skúšky obmedzenia vtoku splavenín a usadzovania štrku,
Architektonickú úpravu stavieb vodného diela navrhol: architekt Jindřich Merganc – Bratislava.
Dodávatelia, stavebné a montážne firmy:
Cement:
Portlandský cement značky Ladce, vysokohodnotný portl. cement značky Lietavská Lučka, hlinitanový cement „Bauximent”, kusové vápno, dlažebný a záhozový kameň a štrk: Slovenské továrne na portl. cement Lietavská Lúčka - Ladce úč. spol. a Továreň na bauxitový cement Ladce úč. spol..
Zdymadlo a kanál:
Ing. Jar. Jáchymek – Brno,
Ing. Zd. Kruliš – Praha II,
Bratia Reidlichovci – Brno,
Wagner a Ing. Šula – Bratislava.
Hydrocentrála a plťová komora: Slovenské stavebné podnikateľstvo LANNA s.r.o. Bratislava, 
Strojové konštrukcie: Zdymadlá plťovej komory, turbíny s regulátormi, transformátory, železné konštrukcie a elektroinštalácie firma ČESKOMORAVSKÁ - KOLBEN - DANĚK a.s. Praha,
Generátory a rozvodňu s vypínačmi typu Škoda-Houšť: Škodove závody,
Manipulačnú rozvodňu: KŘIŽÍK-CHAUDOIR – Praha,
Tesnenie diletačných špár (medzi betónovými panelmi) gumou: Baťa – Zlín,
Turbíny a stavidlá: Ocelárna, slévarna, a strojírna Ignác Stropek – Brno,
Kabelové vedenia: Elektra – Bratislava,
Mazadlá a oleje:
Mazanie turbín: Vacuum oil company (mazadlo Gargoyle), 
Mazanie segmentových ložísk: olej Artic Oil Heavy,
Indirektné regulárory: plnené olejom D.T.E. Oil Heavy Medium,
Vrtuľové náboje: plnené olejom Mobiloil C.
Obytné domy: Architekt Josef Čevela – Trenčín. 

 Referencie 

Literatúra

FAVORIT FILM, 1932 – 1936 Praha

Kategória:Vodné diela na Slovensku
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné elektrárne na Slovensku
Kategória:Elektrárne v Trenčianskom kraji
Kategória:Technické pamiatky na Slovensku
Kategória:Ladce