Umelecká beseda slovenská (budova)

Umelecká beseda slovenská je budova v Bratislave na Dostojevského rade 2, postavená v rokoch 1924-1926 pre účely spolku Umeleckej besedy slovenskej. Architektami stavby boli Alois Balán a Jiří Grossmann. 

Aktuálne je budova vo vlastníctve občianskeho združenia Slovenská Výtvarná Únia a je zaradená do Národných kultúrnych pamiatok. Zamestnanec SVÚ

 Charakteristika 
Umelecká beseda slovenská je názov spolku, ktorý bol založený v roku 1921, aby združoval všetky umelecké odbory. Rovnomenný pavilón, slúžiaci ako výstavný a klubový objekt postavila dvojica mladých architektov Alois Balán a Jiří Grossman na pozemku v blízkosti Dunaja. Objekt spadá do prelomového obdobia ich tvorby. Približne od roku 1925 môžeme sledovať odklon od dekorativizmu a čoraz väčší vplyv funkcionalistických tendencií v tvorbe tejto dvojice.

 Význam budovy 
Spomínaná budova Umeleckej besedy slovenskej na Dostojevského rade je významná z hľadiska funkčného ale i konceptuálneho. Potreba typu takejto stavby reflektovala nové potreby v oblasti reprezentácie a združovania sa umelcov. Koncepcia celej budovy je založená na odlišnom princípe ako doteraz realizované projekty tejto dvojice architektov. Upustenie od ornamentu, pozdvihnutie formy ale aj materiálu, to sú znaky novej, modernej architektúry. V tomto novom výtvarnom programe je koncipovaný aj pavilón Umeleckej besedy slovenskej. Pavilón je postavený na mieste, ktoré bolo pred reguláciou rieky Dunaj často zaplavované, preto dalo mesto pozemok spolku zadarmo. K pozemku patrí aj veľká záhrada, ktorá sa po čase stala populárnou ako Záhrada umelcov.

 Vnútorné usporiadanie budovy 
Budova Umeleckej besedy je trojpodlažná, čiastočne podpivničená. Ak podlažia počítame smerom nahor od úrovne chodníka, budova má tri nadzemné podlažia, aj keď druhé je neštandardné. "Podpivničená" časť, alebo polozapustený suterén je v podstate prízemie. Hlavný vstup do objektu je zo Šafárikovho námestia cez predložené schodisko, vystupujúce z hmoty budovy. Vedie priamo do priestrannej haly, nazývanej Foyer, slúžiacej ako zhromažďovací priestor, ale aj na menšie výstavy. Prízemie, teda prvé nadzemné podlažie, pozostáva z dvoch výstavných siení, kancelárie SVÚ, sociálnych zariadení a technickej miestnosti. Veľká Sála bola prednostne koncipovaná na výstavy obrazov a malá Kamenná sála, takzvaný "kameňák" na výstavy sôch. Obe sály sú presvetlené zhora. Do Kamennej sály sa návštevník dostane priestrannými schodmi z Foyer. Pred vstupom do "kameňáku" sa po oboch stranách nachádzajú toalety. Z Foyer sa dá vstúpiť aj na samostatné schodisko, ktoré vedie k druhému a tretiemu nadzemnému podlažiu. Smerom nadol sa nachádza výstup z budovy z bočnej strany. V polozapustenom suteréne (dva schody pod úrovňou chodníka), teda prízemí, sa nachádzali pomocné prevádzky ako hospodárske priestory, sklady, archív, ale aj menšia zasadacia sieň. Aktuálne sa v týchto priestoroch nachádza prevádzka reštaurácie. Na druhom nadzemnom podlaží je menší priestor, aktuálne využívaný ako druhá technická miestnosť. Kedysi bola využívaná ako miesto na prespávanie pre umelcov, ktorý cestovali z ďaleka. Na treťom nadzemnom podlaží sa nachádzajú priestory Klubu Umelcov, aktuálne v rekonštrukcií, a priestranná terasa.

 Architektonický výraz 
Architektonický výraz tejto stavby je postavený na jednoduchosti radenia kubických hmôt, charakteristickej farebnosti prírodných materiálov a ich kontraste s inými materiálmi. Tento výraz si Umelecká beseda zachovala dodnes. Hmotová diferenciácia je podčiarknutá farebným kontrastom bielych hladkých plôch a červeného režného muriva. Znaky funkcionalistickej architektúry sú umocnené pravidelne členenými oknami, ale predovšetkým hlavným dvojpodlažným kubusom, nad vstupom do ktorého citlivo presahuje výstavná časť so svetlíkmi, s pravidelným rastrom presvetľujúcich strešných okien.

 Konštrukčné riešenie 
Konštrukčne je stavba riešená ako kombinácia železobetónového skeletu a muriva. Skelet výstavných siení má vo veľkej sieni rozpon 9 m a 7,5 m v malej sieni. Prestrešené sú rámovou konštrukciou stropu. Spoločenská časť je z tehlového muriva. Celá stavba je založená na betónových pásoch.

 Zdroje 
 Šlachta, Š.: Alojz Balán - Juraj Grossmann. Projekt 24,1982, č. 4/5, s.88-89.
 Šlachta, Š.: Umelecká beseda slovenska. Architektúra & Urbanizmus 29, 1995, č. 1/2, s. 14-15.

Kategória:Stavby v Bratislave
Kategória:Architektúra z 1926