Budova Strojníckej fakulty STU v Bratislave

Budova Strojníckej fakulty STU v Bratislave (pôvodný názov: Fakulta strojného inžinierstva SVŠT v Bratislave) je sídlo Strojníckej fakulty Slovenskej technickej univerzity na Námestí slobody v Bratislave.

 Faktografia 
 autor: Martin Kusý
 zodpovední projektanti: Jozef Fabiánek, Štefan Štempák, Ferdinand Milučký
 statici: E. Janeček, V. Gališin, M. Margótsy a M. Baranovič
 návrh: 1957 – 1960
 realizácia: 1963
 lokalizácia: Námestie slobody 17, Bratislava

Budova reprezentuje progresívne tendencie vývoja architektúry a stavebných technológii v 60. rokoch 20. storočia na Slovensku. 

 Príčiny vzniku 
Objekt bol vybudovaný z dôvodu zvyšujúcich sa priestorových nárokov rozvíjajúcej sa SVŠT. V druhej polovici 50. rokov sa rozhodlo o vybudovaní komplexu vysokoškolských budov SVŠT v blízkosti už existujúceho pavilónu teoretických ústavov ŠVŠT (v súčasnosti Fakulta architektúry STU), Chemickej fakulty SVŠT (v súčasnosti Fakulta chemickej a potravinárskej technológie STU ) a budovy spojov (v súčasnosti budova Ministerstva dopravy, spojov a telekomunikácií ) na bývalom Gottwaldovom námestí.

 Urbanistický kontext a situovanie objektu 
Objekt strojníckej fakulty uzatvára Námestie slobody z juhovýchodnej strany a tým definitívne vymedzuje jeho tvar. Situovanie budovy logicky vyplynulo z existujúceho urbanistického celku, objekt  má horizontálny charakter, výškovo  korešponduje s objektom Fakulty chemickej a potravinárskej technológie.

Tvarovanie hlavnej fasády, ktorá je orientovaná na Námestie slobody, je typické pre štrukturalizmus 60. rokov dodáva priestoru námestia dynamiku, pričom si objekt zachováva serióznosť.

 Areál STU 
Areál STU (bývalá SVŠT) je riešený ako blok budov vymedzený Strojníckou fakultou, starou a novou budovou Chemickej  fakulty  a budovou  Stavebnej fakulty. Vnútorné  priestory  bloku sú prístupné  štyrmi podjazdmi, v centrálnej časti  boli navrhnuté laboratóriá strojníckej a elektrotechnickej fakulty a na severovýchodnej časti  boli plánované  dielne a laboratória  stavebnej fakulty, priestor nachádzajúci sa pri budove Chemickej fakulty  mal slúžiť ako respiračná a oddychová plocha, ostatné priestory vnútrobloku mali slúžiť na inštaláciu exponátov a pre vlastnú prevádzku areálu.

 Druhy budov 
Budova Strojníckej fakulty sa skladá z troch rôznych druhov objektov: 
 hlavná štvorposchodová budova (rozmery : 188,44 x ), v ktorej sa nachádzajú priestory pre výuku, miestnosti katedier, administratívy a ľahké laboratóriá
 voľne stojaci objekt (rozmery : 94,35 x ) nachádzajúci sa vo dvornej časti, v ktorom sú situované  ťažké laboratóriá a kotolne, je spojená s výukovými priestormi
 aula maxima s telocvičňou (rozmery : 40,30 x ) nachádzajúca sa v asymetrickej polohe vzhľadom na hlavnú budovu, s ktorou je prepojená.

 Hlavná budova 
Hmota hlavnej budovy má pozdĺžny charakter a je koncipovaná takmer osovo, pričom os súmernosti, je paralelná s hlavným priečelím budovy.

Priečelie budovy je výrazne plasticky premodelované štyrmi hmotami posluchární, ktoré vystupujú na fasádu. Toto stvárnenie  pôsobí ako nový kompozičný moment v rámci námestia a vnáša do tohto priestoru kontrast a dynamiku. Ide o spolupôsobenie architektúry a progresívneho statického riešenia za účelom pravdivého vyjadrenia funkcie budovy.

Bočné steny vystupujúcich elementov sú maximálne zasklené, čím je zabezpečené osvetlenie posluchární prirodzeným svetlom. Na čelných plochách  sa nachádzajú štylizované  farebné mozaiky od D. Castiglioneho, ktoré tvoria zaujímavý výtvarný akcent námestia.
Fasáda hlavného priečelia má rastrový charakter a jej architektonické poňatie na vyšších podlažiach kontrastuje s riešením soklovej partie, ktorá je obložená prírodným kameňom.

Rytmus na fasáde je tvorený hliníkovými profilmi a je znásobený priznaním konštrukčného systému, ktorý sa na priečelí prejavuje rytmickým striedaním dvoch širších a dvoch užších okien.

Hlavný vstup je kompozične potlačený, je navrhnutý len v rámci soklovej partie. Tvoria ho tri kubické hmoty, ktoré majú funkciu zádveria. Tieto hmoty vybiehajú do rozptylového priestoru pred budovou a sú prekryté konzolami. 

 Dispozično-prevádzkové riešenie hlavnej budovy 
Celkové dispozično-prevádzkové riešenie budovy je prehľadné a čisté, umožňuje ľahkú orientáciu a zamedzuje kríženiu jednotlivých funkčných celkov. 

Na prvom nadzemnom podlaží boli pôvodne navrhnuté tieto priestory : hlavný vstup so zádverím, miestnosť pre informátora, časopisecká čitáreň, kabinet elektrotechniky, kancelárie mimoriadnych foriem štúdia, zasadacia miestnosť, kancelárie dekanátu, študijné a soc. oddelenie, elektrotechnické laboratórium, kabinet matematiky, telefónna centrála, vstup do auly, vstup do telocvične (suterén), vojenská katedra, kabinet telesnej výchovy, klubovňa, bufet a centrálne šatne. 

Hlavný vstup nadväzuje na vstupnú halu, ktorá  prebieha po celej šírke  budovy, od  hlavného k dvornému priečeliu. Toto architektonické stvárnenie vestibulu prispieva k optickému prepojeniu  interiéru budovy s exteriérom. Vstupná hala slúži aj ako priestor pre inštaláciu exponátov fakulty.

Zaujímavými architektonickými detailmi v interiéri vestibulu je schodisko a plató. Schodisko je detailne prepracované a v priestore pod ním sú situované centrálne šatne. Plató je vložené medzi aulou a vestibulom. Prepojenie  umožňuje, aby hala bola využívaná aj ako respiračný priestor  pre  aulu. 

Koncepcia  dispozičného riešenia na vyšších podlažiach hlavnej budovy je zložená  na diferenciácii výukových priestorov a katedier. Miestnosti katedier sú zásadne situované v koncových polohách a stredná  časť je vyhradená pre  priestory súvisiace s výučbou – posluchárne, rysovne, laboratóriá.

Toto rozvrhnutie umožňuje aplikácia dispozičného modelu  dvoj-  či troj-  traktu, ktorý sa osvedčil  pri  viacerých vysokoškolských  stavbách podobného typu v Bratislave. 

Na prvom nadzemnom podlaží sa nachádzajú štyri veľké posluchárne, ktoré sú z časti konzolovito vysunuté do exteriéru a tým vytvárajú charakteristickú hmotovú skladbu budovy. Kapacita každej z nich je 177 poslucháčov.

 Laboratóriá a dielne 
Laboratóriá a dielne sa nachádzajú  v oddelenom  bloku, pri návrhu ich dispozície išlo autorovi  o oddelenie hlučných prevádzok od ostatných miestností, zámer dosiahol centrálnym umiestnením  kotolne, okolo ktorej sú umiestnené komunikácie a sociálne vybavenie.

 Aula Maxima 
Aula Maxima je riešená ako samostatný objekt nachádzajúci sa v asymetrickej polohe vzhľadom  k hlavnej budove. Prepojenie je riešené ako plató vyúsťujúce do vestibulu hlavnej budovy, čo umožňuje priamy prístup zo vstupnej haly do auly, toto architektonické riešenie svedčí o nekonvenčnom prístupe architekta k výškovému členeniu daného priestoru.

Aula s kapacitou 822 poslucháčov, má amfiteatrálne hľadisko, jej pôdorysná forma  je vytvorená spojením kruhového segmentu a paraboly. Pod  priestorom auly je situovaná telocvičňa, ktorá však pre svoj pôdorysný tvar nie je v súlade s požiadavkami na kladenými na tieto zariadenia.

 Konštrukčné riešenie 
Hlavná budova je v strednej časti riešená ako železobetónový monolitický dvojtrakt, konštrukčný modul je , hĺbka traktov a stredných priečok sú  a . Stĺpy majú jednotný prierez. Stropnú konštrukciu tvoria rebrové stropy s rovným tvrdým podhľadom, čo zaisťuje voľné vedenie inštalácii pod podhľadmi a zamedzuje šíreniu zvuku. Z rovnakého dôvodu sú prievlaky v strednom trakte znížené.

Vysunutie veľkých posluchární sa uskutočňuje prostredníctvom konzol, ktoré sú uložené na spodných stĺpoch a sú zachytené do celkového skeletového systému a do Fierendelového nosníka.

Prestrešenie veľkej auly je tvorené škrupinovou predpätou strunovou konštrukciou, ktorá je uložená na štyroch pilieroch spojených medzi sebou vodorovnými nosníkmi a vytvára tak zrútenú plochu.

Objekt laboratórií a dielní je konštruovaný ako železobetónový monolitický skelet  s modulom 9 x 9 metrov.

 Súčasné využitie 
Budova je v súčasnosti aj naďalej využívaná pre potreby Strojníckej fakulty STU. Vnútorné priestory  boli prispôsobené súčasným priestorovým nárokom a funkčným požiadavkám súvisiacich s vývojom edukačného procesu a technického pokroku. 

 Externé odkazy 
 web Strojníckej fakulty STU 

 Zdroje 
 Dulla, M.; Moravčíková, H.: Architektúra  Slovenska v 20. storočí. Slovart, Bratislava 2002
 Krivošová, J.; Lukáčová, E.: Premeny súčasnej architektúry Sovenska. Alfa, Bratislava 1990
 Kusý, M:  Architektúra na Slovensku 1945 – 1975. Pallas, Bratislava 1976
 Kusý, M.:  Gottwaldové námestie  a fakulta strojníckeho  inžinierstva  v Bratislave. Projekt 1958, č. 3, s. 6 - 7
 Lacko, J.: Strojnícka fakulta  v Bratislave, Projekt 4  1962, č. 9, s. 189

Kategória:Stavby v Bratislave
Kategória:Slovenská technická univerzita v Bratislave
Kategória:Architektúra z 1963