Sacharovova cena za slobodné myslenie

Sacharovova cena za slobodné myslenie (iné názvy: Sacharovova cena za slobodu myslenia, Sacharovova cena) je ocenenie, ktoré každoročne udeľuje Európsky parlament. Pomenované je po sovietskom vedcovi a disidentovi Andrejovi Sacharovovi. Európsky parlament ju udeľuje od roku 1988 tým jednotlivcom a organizáciám, ktorí bojujú za ľudské práva a slobody.

Cena je spojená s finančnou odmenou vo výške 50 000 eur a slávnostné odovzdávanie sa koná každoročne okolo 10. decembra, čím si Európsky parlament pripomína podpis Všeobecnej deklarácie ľudských práv členmi OSN v roku 1948.

 Laureáti 
náhľad|upright|Nelson Mandela, 1988, prvý laureát ceny
náhľad|upright|Alexander Dubček, 1989
náhľad|upright|Alexej Navaľnyj, 2021
 1988:
 Nelson Mandela, juhoafrický bojovník proti aparteidu.
 Anatolij Marčenko (in memoriam), sovietsky disident, ktorý bol 20 rokov väznený režimom. V roku 1986 zomrel na následky hladovky.
 1989: Alexander Dubček, slovenský politik a vedúca osobnosť Pražskej jari 1968.
 1990: Aun Schan Su Ťij, mjanmarská politička, bojujúca za ľudské práva, prenasledovaná režimom, 16 rokov bola v domácom väzení.
 1991: Adem Demaçi, kosovský spisovateľ, aktivista a politik.
 1992: Las Madres de la Plaza de Mayo, argentínske hnutie žien za ľudské práva.
 1993: Oslobodjenje, redakcia sarajevského denníka.
 1994: Taslima Nasrin, bangladéšska feministická spisovateľka.
 1995: Leyla Zana, kurdská politička.
 1996: Wei Ťing-šeng, aktivista čínskeho prodemokratického hnutia.
 1997: Salima Ghezali, alžírska spisovateľka a novinárka, aktivistka za ľudské práva.
 1998: Ibrahim Rugova, kosovský aktivista, neskorší prvý prezident Kosova.
 1999: José Alejandro „Xanana“ Gusmão, bojovník za nezávislosť Východného Timoru.
 2000: ¡Basta Ya!, španielska nevládna organizácia mobilizujúca verejnosť proti terorizmu.
 2001:
 Izzat Ghazzawi, palestínsky spisovateľ a profesor.
 Nurit Peled-Elhanan, izraelská vysokoškolská odborná asistentka, spisovateľka a bojovníčka proti okupácii Palestíny.
 Dom Zacarias Kamwenho, angolský arcibiskup a mierový aktivista.
 2002: Oswaldo José Payá Sardiñas, kubánsky vodca Kresťanského hnutia za oslobodenie, zasadzujúce sa za demokraciu na Kube
 2003: generálny tajomník OSN Kofi Annan a všetci zamestnanci Organizácie Spojených národov s osobitnou spomienkou na Sergia Vieiry De Melly a mnohých ďalších úradníkov OSN, ktorí pri výkone svojej služby v prospech svetového mieru prišli o život.
 2004: Bieloruská asociácia novinárov, organizácia , ktorá sa postavila proti útlaku médií diktátorom Alexandrom Lukašenkom.
 2005:
 Ženy v bielom (Damas de Blanco), skupina manželiek a dcér kubánskych disidentov protestujúcich proti ich väzneniu, vznikla začiatkom roku 2004.
 Reportéri bez hraníc, medzinárodná organizácia bojujúca proti cenzúre a prenasledovaniu žurnalistov.
 Hauwa Ibrahim, nigérijská advokátka, ktorá bezplatne obhajuje ženy odsúdené k trestu smrti ukameňovaním a bojuje proti náboženskému fundamentalizmu.
 2006: Alexander Milinkievič, bieloruský politik.
 2007: Sálih Mahmúd Muhammad Usmán, sudánsky právnik  pôsobiaci v oblasti ľudských práv.
 2008: Chu Ťia, čínsky disident.
 2009: ruské stredisko pre ľudské práva Memorial a traja hlavní aktivisti Oleg Orlov, Sergej Kovaljov a Ljudmila Alexejevová.
 2010: Guillermo Fariñas, kubánsky lekár a disidentSacharovova cena 2010 pre Guillerma Fariñasa
 2011: pätica aktivistov tzv. Arabskej jari:
 Muhammad Buazízí (in memoriam) – Tunisan, ktorého smrť samoupálením rozpútala vlnu protivládnych protestov
 Asmaa Mahfouz – egyptská prodemokratická aktivistka
 Ahmed al-Senussi – líbyjský prodemokratický aktivista
 Razan Zaitouneh – sýrska právnička v oblasti ľudských práv
 Ali Farzat – sýrsky politický karikaturista
 2012: iránsky aktivisti Nasrín Sotúdeová, obhajkyňa ľudských práv a Džafar Panahí, režisér
 2013: Malála Júsufzajová, pakistánska aktivistka
 2014: Denis Mukwege, konžský gynekológ a bojovník za ľudské práva
 2015: Ráif Badawí – saúdskoarabský bloger
 2016: Nadia Muradová a Lamíja Bašarová – preživšie genociídu jazídov.
 2017: Venezuelská demokratická opozícia:
 Venezuelské národné zhromaždenie zastúpené Juliom Borgesom
 Politickí väzni: Leopoldo López, Antonio Ledezma, Daniel Ceballos, Yon Goicoechea, Lorent Saleh, Alfredo Ramos a Andrea Gonzálezová.
 2018: Oleg Sencov, ukrajinský filmový režisér
 2019: Ilham Tohti, ujgurský právnik, odsúdený na doživotie
 2020: Bieloruska demokratická opozícia vystupujúca po prezidentských voľbách v roku 2020 proti režimu Alexandra Lukašenka
 2021: Alexej Navaľnyj, ruský opozičný politik
 2022: ukrajinský ľud
 2023: Mahsá Amíníová, iránska Kurdka, obeť policajnej brutality (in memoriam) a iránske hnutie Ženy, život, sloboda
 2024: María Corina Machadová, venezuelská opozičná politička a ľudskoprávna aktivistka.

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Oficiálny web (slovenská verzia)

 Zdroj 



Kategória:Ľudskoprávne ocenenia
Kategória:Európsky parlament
Kategória:Vzniklo v 1988