Jacob Berend Bakema

Jacob Berend (Jaap) Bakema (* 8. marec 1914, Groningen, Holandsko – † 20. február 1981, Rotterdam) bol holandský architekt známy kvôli svojej angažovanosti v rekonštrukcii Rotterdamu po druhej svetovej vojne.

 Životopis 
Narodil sa v Groningene a v rokoch 1931 – 1936 tu študoval na vyššej priemyselnej fakulte. Bol do veľkej miery inšpirovaný domom v Utrechte, tzv. Rietveld Schröder House, ktorý ho priviedol k rozhodnutiu stať sa architektom. V roku 1941 absolvoval v Amsterdame akadémiu architektúry na Delfskej technickej univerzite, kde jedným z jeho prednášajúcich bol Martin Stam. Rozhodol sa pracovať pre Cor Van Eesteren v mestskej oblasti vývoja Amsterdamu na ministerstve verejných prác.

Počas druhej svetovej vojny sa pripojil  k architektonickej skupine Van Tijena a Maaskanta v Rotterdame a po vojne pracoval pre rotterdamskú štátnu bytovú výstavbu.
V 1948 sa spojil s Johannesom van den Broekom (1898 – 1978) a pridal k firme Brinkman en Van den Broek Architects. V roku 1951 Brinkman zomrel a rotterdamská architektonická prax bola premenovaná na Van den Broek en Bakema, v rokoch 1970 – 1981 existovala ako spoločnosť "Van the Broek en Bakema".

V roku 1955 sa stal tajomníkom CIAM a pripravoval desiaty CIAM kongres. Potom pôsobil ako koordinátor posledného kongresu v Otterlo.  Bakema bol tiež člen pospolitosti Architectura a Amicitia a vydavateľ časopisu Fórum. 

Bakema zosumarizoval svoje urbanistické a architektonické myšlienky do predstavy o 'architekturbanizme'.
V súlade s CIAM líniou  chcel vytvoriť novú cestu k mestskému dizajnu. 

V roku 1962 a 1963 sa Bakema zviditeľnil v televíznych programoch 'Van stoel – mŕtve mesto' ktoré viedli k rovnomennej publikácii. 
Od roku 1964 Bakema pôsobil ako profesor na Delfskej technickej univerzite. V rokoch 1965 – 1978 pôsobil ako profesor pre organizáciu týkajúcu sa mestských konštrukcií na univerzite umení Hamburg.
Bol hosťujúci profesor na univerzite v USA (pc. Louis, Washingtonská univerzita; Urbana, University of Illinois) a v Cambridge (Harvardova univerzita); prednášal v Edinburgu, Krakove, Varšave, Berlíne, Benátkach a Ríme.

Van den Broek opustil prax v roku 1970. Bakema sa tam udržal až do svojej smrti 20. februára 1981. Po nej firma pokračovala v činnosti, dnes pod názvom "Architectenbureau Van den Broek en Bakema". Mala obrovský vplyv na vývojové trendy v Británii a Nemecku.

 Tvorba 
Firma Van den Broek en Bakema hrala hlavnú úloha v holandských povojnových rekonštrukciách. Dosiahla medzinárodnú slávu s projektmi ako nákupné stredisko v Lijnbaane  (1949 – 1953), blok nájomných domov pre sklady Ter Meulen, Wassen a Van Vorst (1948 – 1951) v Rotterdame, početné obytné komplexy v Leeuwardene, Hengelo, Eindhovene, Amsterdame. V rovnakom období získala prvú zákazku od Delfskej technickej univerzity, včítane dizajnu fakulty architektúry (1959 – 1964) s auditóriom (1959 – 1966). Medzi ich najvýznačnejšie projekty patria domová výstavba v Hansaviertele, Berlíne (1957 – 1960), mestská hala v Marle (1958 – 1962) a v Terneuzene (1963 – 1972), regionálny plán Kennemerland (1957 – 59) a monumentálny Pampusplan (1965).

 Externé odkazy 
 Silvio Franke, Sandy Hahn: Die Architektur von van den Broek und Bakema 
 Ateliér Broek-Bakema 

 Zdroje 
 Kunstbus 
 Archined

Kategória:Holandskí architekti