Nižná Šebastová

Nižná Šebastová je mestská časť mesta Prešov a bývalá samostatná obec. Spadá pod územný obvod č. 3. V rámci Prešova tvorí samostatné katastrálne územie. 

 Polohopis 
Nižná Šebastová leží na severnom okraji Košickej kotliny v doline Sekčova približne 4,5 km severovýchodne od centra mesta Prešov. Odlesnený chotár je na dolinnej nive a terasách Sekčova, vo východnej časti na nízkej pahorkatine. Centrom Nižnej Šebastovej je Slanská ulica s oddychovou zónou a parkom sv. Jána Nepomuckého. Nižnou Šebastovou preteká potok Šebastovka. 

Katastrálne územie Nižnej Šebastovej na severe susedí s Finticami, na severovýchode s Kapušanmi, na východe s Vyšnou Šebastovou, na juhu s Ľuboticami a na západe s mestom Prešov.

V severnej časti Nižnej Šebastovej sa nachádzajú bývalé kúpele Išľa, pričom momentálne je objekt využívaný ako reštaurácia.

 Dejiny 
Prvá priama správa o Nižnej Šebastovej pochádza z roku 1315. Kráľ Karol Róbert vtedy potvrdil šľachticovi Sinkovi vlastníctvo jeho majetkov v Šariši, teda aj Vyšného a Nižného Šebeša. Nižná Šebastová jestvovala v 13. storočí a bola staršou dedinou ako Vyšná Šebastová. Dokazujú to ich názvy a postup osídlenia hore údolím potoka. Nižná Šebastová začiatkom 14. storočia patrila šľachticovi Sinkovi. Vo vlastníctve jeho potomkov šľachticov zo Šebeša, bývajúcich na hrade Šebeš nad Podhradíkom zostal nepretržite aj v 16. storočí. Pravda, začiatkom 16. storočia si šľachtici dali v obci postaviť kúriu resp. kaštieľ, ktorý sa stal ich hlavným sídlom. V rokoch 1543, 1567 a 1588 boli tunajšie sedliacke domácnosti okrem richtárovej zdanené od 8, 6, resp. 1,5 porty, pričom v roku 1567 tu hospodárilo 10 domácností, z nich 3 na celých a 7 na polovičných usadlostiach. V uvedených rokoch bolo aj 7, 13 a žiadna želiarska domácnosť. Prudký pokles zdanenia sedliakov v 2. polovici 16. storočí bol dôsledkom schudobnenia sedliakov, ktorí pozemky zanechali, lebo im ich zabrali šľachtici. Bývalé sedliacke pozemky šľachtici pripojili k majeru. V roku 1600 bolo v sídlisku 24 obývaných poddanských domov, bol tu aj kaštieľ, majerské budovy, mlyn, kostol, fara a škola. Františkáni prišli do vtedajšej obce v r. 1631.Serafínsky svet: nábožensko-poučný časopis a úradný orgán III. Rádu sv. Františka a Armády sv. kríža. Malacky: Správa Rádu sv. Františka so sídlom v Bratislave, 1931, 10(9). Dostupné tiež z: https://dikda.snk.sk/uuid/uuid:0c88cfe6-f979-4217-9d5c-0bc677947ea3 Od 17. storočia bol v obci františkánsky kláštor. V roku 1773 obec dostala jarmočné právo. V roku 1825 tu bola založená likérka. V roku 1828 malo mestečko 158 domov a 1003 obyvateľov. Obyvatelia, početní želiari, zaoberali sa poľnohospodárstvom, v 19. storočí aj ovocinárstvom. Rozhodnutím plenárneho zasadnutia MsNV bola 1. júla 1971 pričlenená k Prešovu.

 Kultúra a zaujímavosti  
 Pamiatky 
 Zaniknutý Kostol sv. Ondreja a Benedikta, archeologická lokalita zaniknutého stredovekého kostola z 2. polovice 13. storočia. Okolo kostola sa nachádzal príkostolný cintorín. Kostol zanikol po roku 1750 v dôsledku zemetrasenia. Pochovávalo sa v jeho okolí ešte v roku 1830. Torzo kostola bolo rozobrané v roku 1885, materiál z kostola bol použitý na stavbu školy. Od roku 2010 je tu osadená pamätná tabuľa.

 Renesančný kaštieľ, dvojpodlažná trojtraktová stavba na pôdoryse písmena L s opevnením, z prvej polovice 17. storočia. Je postavený na mieste niekdajšieho hradu zbúraného v roku 1550. Patril šľachticom zo Šebeša. Kaštieľ bol začiatkom 18. storočia prebudovaný a barokovo upravený spolu s obranným múrom, na nárožiach s dvoma masívnymi polygonálnymi vežami. V roku 2020 bola zahájená rekonštrukcia kaštieľa. K hlavnej obytnej budove kaštieľa, pozdĺžnej s vysokou manzardovou strechou, sa pripája na severovýchodnej strane rovnako vysoké obytné krídlo s menším rizalitom. Na západnej strane je k pôvodnej ranobarokovej budove pripojený arkádový rizalit s balustrádou, na terasu ktorého vedie jednoramenné točité schodisko, postavené v 18. storočí. Hlavná brána je v strede severného obvodového múru. Do neskorobarokovej pilastrovej architektúry, zakončenej balustrádou bola vsunutá pôvodná, dnes už nejestvujúca, ranobaroková polkruhovo zakončená brána s kamennými kvádrami v ostení, s okrídlenými maskarónmi v rohoch. Fasády kaštieľa sú členené oknami s profilovanými osteniami s páskami a rozoklanými frontónmi s motívom reliéfnej vázy. Za kaštieľom na Ľubotickej ulici sa nachádza pomerne rozsiahly park pod názvom Panská záhrada.

 Rímskokatolícky Kostol najsvätejšieho mena Ježiša a Panny Márie, jednoloďová baroková stavba s polygonálnym ukončením presbytéria, južnou kaplnkou a predstavanou vežou, z roku 1636. Františkáni observanti sem prišli na pozvanie Kataríny Pálffyovej v roku 1634 v rámci protireformačných snáh. V roku 1644 bol kláštor napadnutý, podobne počas Tököliho protihabsburského povstania v roku 1672. Kláštor vyhorel v roku 1693, následne bol obnovený. V rokoch 1920 – 1930 bola vybudovaná veža kláštora, ktorý bol však v roku 1950 zrušený komunistickým režimom. Bolo tu zriadené sídlo oblastného štátneho archívu, ktorý tu sídli dodnes. Interiér kostola je komponovaný na schéme kostola Il Gesù v Ríme, teda ako jednoloďovej stavby s radom bočných kaplniek po stranách. Loď je zaklenutá valenou klenbou s lunetami. Hlavný oltár je neskorobarokový z druhej polovice 18. storočia s mladším obrazom Panny Márie od K. Švestku z roku 1873 a sochami sv. Františka, sv. Antona Padovského a sv. Štefana a Ladislava. Z presbytéria na severnej strane vedú neskororenesančné dvere s holandským ornamentom okolo stredného rámu s rozoklaným nadstavcom. Bočné oltáre sú neobarokové z druhej polovice 19. storočia. Kazateľnica je neskorobaroková z roku 1760. Južná polkruhovo uzavretá neskorobaroková kaplnka je doplnená o neskorobarokové iluzívne nástenné maľby od A. I. Trtinu z roku 1776. Zaklenutá je valenou klenbou. Dominuje jej rokokový oltár sv. Františka z Assisi z roku 1766. Fasády kostola sú členené opornými piliermi a kruhovými oknami. Priečelie je členené lizénami a ukončené volútovým štítom. Veža má hruškovitú helmicu s laternou. Konvent je dvojpodlažná dvojtraktová baroková budova s centrálnym rajským dvorom z obdobia po roku 1634. V roku 1734 boli kláštorné budovy o poschodie zvýšené. Fasády konventu sú hladké, členené oknami s kamennými osteniami.

 Barnov kaštieľ, jednopodlažná päťtraktová klasicistická stavba na pôdoryse písmena L, z prvej polovice 19. storočia.  Jedno krídlo kaštieľa je poschodové, uličné krídlo je prízemné. Fasády sú členené pásovou rustikou a oknami so segmentovým záklenkom. Priečelie je tvorené dvoma rizalitmi ukončenými trojuholníkovými štítmi s tympanónmi, na ktorých boli pôvodne štuky. Strecha kaštieľa je manzardová.

 Hospodárstvo a infraštruktúra 
V katastri mestskej časti Nižná Šebastová sa nachádza aj priemyselná štvrť Širpo, kde sídli množstvo obchodných a výrobných spoločností. V tejto mestskej časti sa nachádza aj Letecká základňa generálplukovníka Jána Ambruša v Prešove a v roku 2020 začala výstavba priemyselného parku Grófske.

Hlavnou dopravnou tepnou Nižnej Šebastovej je štvorprúdová Vranovská ulica, ktorou vedie cesta 1. triedy I/18 a medzinárodná cesta európskeho významu E371 v smere Vranov nad Topľou - Poprad. Severným okrajom Nižnej Šebastovej prechádza železničná trať Prešov - Bardejov a Prešov - Humenné. Mestská hromadná doprava je zabezpečená nosnou trolejbusovou linkou č. 1 a autobusovými linkami 13 a 21.

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Apsida.sk– profil zaniknutého kostola

Kategória:Mestské časti Prešova