Aténska charta

Aténska Charta je súborom zásad pre výstavbu miest, tak ako ich poznáme dnes.

Jej hlavnou myšlienkou bolo objavovanie a utváranie mestského priestoru. Myšlienka utvárania mesta ako funkčného celku sa prvýkrát výraznejšie objavuje a prejednáva v prvotnom teoretickom období tvorby architekta Tony Garniera, ktorý bol vyzvaný vrchným urbanistom mesta Lyon Edouardom Herriotom, aby na začiatku zostrojil plán jedného priemyselného mesta, združeného z normovaných stavieb a založil princíp striktného funkčného rozdelenia jednotlivých mestských priestranstiev.

 Vznik 
Na Aténskej charte sa podieľal spolok architektov, ktorý sa združovali v organizácii CIAM (Congres internationaux d'architecture moderne – Medzinárodný kongres modernej architektúry), ktorý vznikol v roku 1928. Spolok vydržal až do svojho rozpadu v roku 1969, keď jeho hlavnými prejednávanými skutočnosťami bol praktický urbanizmus na celom svete.

CIAM spájal architektov, ktorý mali svoje vlastné predstavy zasvätené jednej myšlienke – nadväzovať na mestskú urbanistickú štruktúru, zdôrazňujúci myšlienku hľadania výtvarnej avantgardy, kubizmu, aj podstatu závažnosti nových techník.

Boli v ňom architekti z Nemecka – Mies van der Rohe a Walter Gropius, ktorí v roku 1919 zakladali Bauhaus, ktorého súčasťou bol aj ďalší člen, nemecký urbanista Ludwig Hilberseimer (ten mal hlavnú zodpovednosť za revitalizáciu centra Detroitu v USA). Ďalej tu boli Holanďania Cornelius van Eesteren, Jacob Oud, Gerrit Rietveld, Švajčiar Le Corbusier (vlastným menom Charles Edouard Jeanneret-Gris), Belgičan Victor Bourgeois, Brazílčan Lúcio Costa (ten oveľa neskôr za spolupráce s architektom Oscarom Niemeyerom vyhráva konkurz na urbanistické riešenie nového brazílskeho hlavného mesta Brasília), Španiel Jose Luis Sert a Mojsej Ginzburg zo sovietskeho zväzu aj so skupinou konštruktivistických architektov.

Z ich prvej teoretickej práce vznikol terajší najvýznamnejší dokument –
Aténska Charta, hromadne spísaná na lodi Patris II v Stredozemnom mori, plávajúcej z Marseille do Atén. Tento dohovor prevažne vychádzal z téz Le Corbusiera, ktorý ho v roku 1941 prepracoval a roku 1943 ho anonymne vydal pod názvom La Charte D’Athénes. Dokument vyzdvihoval štyri základné funkcie mesta: bývanie, prácu, voľný čas a dopravu.

 Ustanovenia a fakty 
Vzťahujúce sa na rok 1931
väčšina miest dneška ponúka obrázok chaosu: mestá nijako nespĺňajú svoj údel, aby vyhovovali základným biologickým psychologickým potrebám jeho obyvateľstva
kolaps v ére strojov by vyvolal ohromný zmätok v ľudskom správaní… Ich správaní v obytných zónach, podnikoch. V úžasnej mechanickej rýchlosti pri koncentrácii mestského obyvateľstva by nastal brutálny vývin bez nejakých historických súvislostí…
dimenzovanie všetkých prostriedkov urbanistického zariadenia sa nemôže odohrávať v inej ako ľudskej miere
význam súkromný bude podriadený spoločenskému významu
podrobné nákresy sledujúce príkazy mestských urbanistov by mohli zastaviť pribúdanie prekážok v doprave
predošlé nariadenia zostávali v platnosti až kým nezačalo dochádzať k neustálym problémom  medzi chodcami a inými dopravnými prostriedkami. Boli koncipované široké ulice, aby zabezpečovali priehľady na významné pamätníky a budovy
stavebná čiara niektorých tradičných obydlí na okraji ulice nezaisťuje dostatočné preslnenie jednotlivých bytových jednotiek
má byť stanovený minimálny čas preslnenia jedného bytu
majú byť zakázané zdĺhavé dopravné spojenia pozdĺž obydlí
stavby majú byť chránené vo svojej celistvosti (samostatné stavby aj celé komplexy)
pri rozpade historických pamiatok bude vynaložené maximálne úsilie o náhradu niečím novým
použitie historických stavebných slohov pod zámienkou estetičnosti pri výstavbe má neblahé dôsledky
dodržiavanie týchto faktov nebude tolerovať využívanie žiadnych historicky podobných tvarov
základným významom urbanizmu sú jeho štyri základné funkcie- obytná, pracovná, rekreačná a dopravná - zadefinované ako funkčné zónovanie
územné rozplánovanie všetkých stavebných štruktúr pridelených k štyrom funkciám sú podriadené vzájomnej komplexnosti
nové druhy musia jednoznačne zahŕňať materské školy, školy, spoločenské centrá a centrá voľného času tak, aby boli vnútorne pripojené k obydliam
urbanizmus je trojrozmerný, nielen dvojrozmerný. V priestore môže vzniknúť element určujúci veličinu modernej doprave, ako aj rekreácii. A samozrejme tu musia byť aj dostatočné voľné priestory
stavby musia byť dostatočne priestorovo odsadené aby bola všade dodržaná volnosť
križovanie frekventovaných dopravných ťahov musí byť regulované
ulice budú rozdeľované podľa ich určenia- obytné, prechodné, prejazdné, hlavné
chodec má možnosť využívať aj iné ako automobilové trasy

 Zdroje 
http://www.abcinterier.sk/news.php?id=1578&sel=13
http://restauro.sk/pdf/benatska_charta_1964.pdf
http://www.memo.fr/article.asp?ID=THE_ENV_004 


Kategória:Urbanizmus
Kategória:Dejiny architektúry