Hans Poelzig

Prof. Hans Poelzig (* 30. apríl 1869, Berlín, Nemecko – † 14. jún 1936, Berlín) bol nemecký architekt, dizajnér a profesor, aktívny predovšetkým v rodnom Berlíne. Bol súčasníkom Petra Behrensa a iných nemeckých architektov spojených s moderným hnutím expresionizmu, súčasne bol jedným z jeho zakladateľov v Nemecku. V knihe Hans Poelzig – Reflections on His Life and Work ho jej autor, Julius Posener, jeden z jeho žiakov, označuje za „outsidera svojej doby“. Jeho vízia a praktický génius predstavuje spojenie medzi anglickým hnutím Arts and Crafts, neskoršími štádiami Jugendstilu (secesia v Nemecku) a vznikajúcim moderným hnutím po 1. svetovej vojne. 

 Život 
Narodil sa v Berlíne. V rokoch 1889 až 1894 študoval Vysokú školu technickú v Charlottenburgu u Carla Schäfera (neogotika), kde neskôr pôsobil ako profesor architektúry. Po vojenskej službe a období práce na pruskom ministerstve práce sa v roku 1899 Hans Poelzig presťahoval do Breslau (dnes Wrocław), kde v roku 1900 učil na Kráľovskej akadémii Kunst- und Kunstgewerbeschule (arts and crafts), kým sa nestal riaditeľom (19031916). Na akadémii zaviedol kurzy na báze workshopov, ktoré ovplyvnili tvorbu Waltera Gropia (Bauhaus). 

Osobitý architekt Poelzig navrhol niekoľko projektov v jedinečnom expresívnom štýle. Na konci 1. svetovej vojny sa dostal do veľmi úzkeho spojenia so všeobecným umeleckým hnutím nazývaným expresionizmus. 

V rokoch 19161920 bol mestským architektom mesta Drážďany. Na začiatku 20. rokov pracoval v Nemecku s Martinusom Adrianus Stamom (18991987). Ako viceprezident nemeckého spolku Werkbund v povojnovom Nemecku po roku 1923, prispel miestnymi i komerčnými projektami. V roku 1936 získal pozíciu v tureckej Ankare, ale ešte pred emigráciou toho istého roku zomrel.

 Tvorivé východiská – expresionizmus a Hans Poelzig 
Hans Poelzig bol predstaviteľom expresionizmu v architektúre, ktorý možno považovať skôr za stav ducha ako hnutie. V architektúre tento pojem spoločne označuje rôznych umelcov, ktorí boli činní v Holandsku a Nemecku v rokoch 19101925, ktorých spojuje používanie podobného tvaroslovia, ktoré je v opozícii voči eklekticizmu 19. storočia, a súčasne proti racionalisticko-funkcionalistickej tendencii tej doby. 

Charakteristickými znakmi expresionizmu sú výraz, nepokoj, nestabilnosť, antropomorfizmus. Expresionistické tvaroslovie sa prejavuje tiež novým spracovaním v prírode existujúcich tvarov (špirály, krivky, kryštály) alebo na seba upozorňuje v dielach, v ktorých sú expresívne hodnoty jednotlivých materiálov, napríklad tehál a skla, zdôraznené na vnútornom povrchu. 

Expresionizmus vznikol na základe predpokladu, že budova môže vyjadriť konkrétnu ideu alebo myslenie, bez toho, aby využívala zaužívané architektonické prvky či štýly. Jeho schopnosť tvoriť dramatické gestá sa naplno prejavila krátko po 1. svetovej vojne, keď sa expresionizmus stal východiskom modernej architektúry. 

Priemyselné stavby s nárokom na robustnosť s nedostatkom vzorov umožnili architektom pred r. 1914 prvýkrát experimentovať s dramatickými formami. Prvým príkladom bolo výnimočné spojenie vodárenskej veže s galériou práve od Hansa Poelziga, ktoré navrhol v Poznani v r. 1911. Povojnový expresionizmus si stanovil za cieľ „uchopiť fantáziu v snovom, v pôvodnom, vedomím ešte nezakalenom stave.“ 

Expresionizmus vo svojej najčistejšej podobe nehľadal žiadne zdôvodnenie myšlienky architekta, ktorá dávala budove tvar, na rozdiel od konštruktivizmu, ktorý sa usiloval vytvoriť novú estetiku založenú na strojoch a vede, či na rozdiel od funkcionalizmu, ktorý chcel prispôsobiť formy aktivitám a funkciám, na ktoré boli určené. V expresionizme neexistovali žiadne pevné pravidlá, i keď sa zdá, akoby sa expresionisti snažili odpútať od formálnych geometrických hraníc a obmedzení diktovaných príliš nepoddajnými stavebnými hmotami. 

Budovy postavené Hansom Poelzigom v neskoršom období jeho kariéry boli navrhnuté v monumentálnom a akoby neoklasickom štýle, ktorý sa tešil veľkej obľube v nacistickom Nemecku.

 Najznámejšie diela 
 1904 – dom na výstave úžitkového umenia vo Vroclave, dnes Poľsko (znaky anglického štýlu Arts and Crafts)
 1906 – vlastný dom, Leerbeutel, pri Vroclave, Poľsko (znaky anglického štýlu Arts and Crafts)
 1906 – evanjelický kostol, Maltsch, Sliezsko
 1908 – štvorpodlažný bytový dom na Menzelstrasse, Breslau, Poľsko
 1911 – vodná veža, Poznaň, Poľsko (zbúraná)
 1911 – administratívna budova na Junkernstrasse, Breslau, Poľsko
 1919 – divadlo Grosses Schauspielhaus, Berlín, Nemecko – jeden z najlepších príkladov expresionistickej architektúry, ktorá sa objavila v Nemecku pred 1. svetovou vojnou
 1928 – budova I.G. Farben, Frankfurt nad Mohanom, Nemecko
 1929 – budova rozhlasu v Berlíne, Nemecko

 Galéria 

 Použitá literatúra 
 Foltyn, L.: Slovenská architektúra a česká avantgarda (19181939). ISBN 80-90-04836-6 Vydavateľstvo Spolku architektov Slovenska, Bratislava 1993, str. 47.
 Glancey, J.: Moderní architektura – nejvýznamnější světové stavby 20. století. ISBN 80-00-01304-5 Albatros, Praha 2004, str. 82, 333.
 Melvin, J.:...izmy – ako rozumieť architektúre. ISBN 80-80-85134-4 Slovart, Bratislava 2006, str. 98.
 Prinaová, F. – Demartánaová, E.: 1000 let architektury. ISBN 80-72-09838-1 Slovart, Praha 2006, str. 322, 323.
 Sharp, D.: 20th Century Architecture – a visual history. ISBN 18-64-70085-8 Lund Humphries, London 1991, str. 13, 44, 45, 46.
 http://www.archiplanet.org/wiki/Hans_Poelzig
 Budova I.G. Farben
 http://encyclopedia.jrank.org/Cambridge/entries/058/Hans-Poelzig.html
 http://www.greatbuildings.com/architects/Hans_Poelzig.html
 http://eng.archinform.net/arch/633.htm?scrwdt=1024
 http://mitpress.mit.edu/catalog/item/default.asp?ttype=2&tid=8261 
 http://www.answers.com/topic/hans-poelzig

 Iné projekty 


Kategória:Nemeckí architekti
Kategória:Osobnosti z Berlína