Krytosemenné rastliny

Krytosemenné rastliny (iné názvy: krytosemennéBARANEC, T. et al. Systematická botanika, 2001, angiospermy, kvitnúce rastliny, kvetnaté rastliny; lat. Angiospermae, Angiospermatophyta) alebo magnóliorasty (Magnoliophyta) sú veľký taxón rastlín. Sú to semenné rastliny, ktoré majú semená ukryté v plode. Vzniku plodu predchádza obojpohlavný alebo jednopohlavný kvet.

Vnútorná systematika 
Taxón sa tradične delí na dve triedy: 
krytosemenné rastliny:
 dvojklíčnolistové rastliny (Dicotyledonopsida) = magnóliokveté/magnólie (Magnoliopsida)
 jednoklíčnolistové rastliny (Monocotyledonopsida) = ľaliokveté/ľalie (Liliopsida)

Odlišná je klasifikácia podľa systému APG IV (porov.  a systém APG IV), pretože sú v nej dvojklíčnolistové rastliny rozdelené na viacero samostatných taxónov, medzi ktoré je kvázi uprostred "vnorený" taxón jednoklíčnolistové rastliny. Konkrétne systém vyzerá takto:
krytosemenné rastliny (Angiospermae/Magnoliophyta):
rad amborelotvaré (Amborellales)
rad leknotvaré (Nymphaeales)
rad austrobejliotvaré (Austrobaileyales)
Mesangiospermae:
magnoliidy  - delenie pozri v príslušnom článku
rad zelenokvetotvaré (Chloranthales)
jednoklíčnolistové rastliny - delenie pozri v príslušnom článku
rad rožkatcotvaré (Ceratophyllales)
pravé dvojklíčnolistové rastliny  - delenie pozri v príslušnom článku

 Životný cyklus 
V semene krytosemennej rastliny je uložené embryo. Za vhodných podmienok začne semeno klíčiť a vyrastá z neho diploidný sporofyt. V prvom štádiu vývoja klíčiaceho semena sa objavujú klíčne listy, ktorých počet býva niekedy použitý ako základ klasifikácie krytosemenných rastlín (na jedno- a dvojklíčnolistové rastliny). 

V čase pohlavnej dospelosti sa na rastline, sporofyte, utvoria kvety. Zrastením viacerých samičích pohlavných orgánov - výtrusníc -  vzniká vajíčko (prostredná výtrusnica) a vajíčkové obaly (ostatné výtrusnice). Obaly vajíčka - integumenty - sú dva, vzácnejšie jeden, a obrastajú celé vajíčko. Na vrchole však zostáva nezrastený otvor - peľový vchod. Vajíčko je chránené plodolistami, ktoré niekedy zrastajú a vytvárajú piestik. V jednom piestiku sa môže nachádzať aj viac vajíčok. Vajíčka sú spojené s tzv. placentou vajíčkovou šnúrou. 

V mnohobunkovom vajíčku vzniká jedna veľká bunka - materská bunka zárodočného mieška. Tá vstupuje do redukčného (meiotického) delenia, po ktorom vzniknú 4 haploidné bunky. Tri z nich zaniknú, štvrtá, sa nazýva jednobunkový mladý zárodočný miešok. V ňom prebehnú 3 mitotické delenia a vznikne tak 8-jadrový 7-bunkový útvar. V jeho strede vzniká diploidné centrálne jadro, k hornému koncu útvaru sa premiestni vajcová bunka - ooseféra. Ostatné bunky sa rozdeľujú na synergidy a antipódy. 

Samčie pohlavné orgány sú tyčinky. V tyčinkách vznikajú peľové komôrky a v nich peľové zrnká. V čase zrelosti sa peľové zrnká skladajú z jednej vegetatívnej a jednej generatívnej bunky, alebo z jednej vegetatívnej a dvoch generatívnych buniek. Peľové zrnko sa musí nejakým spôsobom dostať na bliznu piestika (za pomoci vetra, živočíchov...). Tento proces na nazýva opelenie. Na blizne začne peľové zrnko klíčiť a vzniká peľové vrecúško. To preniká až k vajíčku. Jedna generatívna bunka oplodní vajcovú bunku, z nej vznikne zygota a postupným mitotickým delením zárodok budúcej rastliny (embryo). Druhá generatívna bunka oplodní centrálne jadro, ktoré je však už pred oplodnením diplodiné, preto oplodnením vzniká triploidná bunka, z ktorej sa utvorí triploidný tzv. sekundárny endosperm. Vajíčko sa postupne zmení na semeno a plodolisty na oplodie. Antipódy a synergidy zaniknú. Blizna a čnelka a nepodieľajú na vzniku plodu a väčšinou tiež zaniknú. 

Zdroje