Autódromo José Carlos Pace

Autódromo José Carlos Pace, tiež známy ako Interlagos, je pretekársky okruh nachádzajúci sa na predmestí mesta São Paulo. Jeho pomenovanie vzdáva česť tragicky zosnulému brazílskemu pretekárovi Carlosovi Pacemu. V súčasnosti hostí Veľkú cenu Brazílie šampionátu formuly 1.

Interlagos je okruh v krásnom prostredí medzi dvoma jazerami predtým slúžiacimi ako zásobárne pitnej vody. Vďaka nadmorskej výške 800 metrov tu motory strácajú až osem percent výkonu. Dlhé rovinky a kľukaté zákruty či jazda proti smeru hodinových ručičiek sú pre pilotov tradične výzvou.

 Charakteristika trate 
280px|right|thumb|Letecká snímka okruhu
Pre preteky „medzi jazerami“, ako by znel doslovný preklad označenia pre brazílsky Interlagos, musí byť jazdec telesne úplne fit. Energiu mu odoberajú nielen vysoké juhoamerické teploty a značná vzdušná vlhkosť, ale aj nerovnosti asfaltového povrchu, ktoré sa prenášajú monopostom do pretekárovho tela ako veľmi nepríjemné otrasy. Taktiež je tu v porovnaní s väčšinou ostatných Veľkých cien ešte jedna zmena. Na Interlagose sa jazdí proti smeru hodinových ručičiek, takže svalstvo počas celej sezóny zaťažované iným smerom má problém, ako sa vyrovnať s odstredivými silami v prevládajúcich ľavotočivých zákrutách.

Okruh síce patrí medzi tie najkratšie v kalendári, no napriek tomu je veľmi náročný nielen pre pilotov ale aj pre inžinierov, má jednu z najdlhších roviniek, pomalé a rovnako aj rýchle zákruty. Optimálne nastavenie monopostu sa preto nehľadá ľahko. Autódromo José Carlos Pace vyžaduje v nastaveniach veľké kompromisy. Kvôli rýchlemu času v kvalifikácii je potrebné mať auto nastavené na väčšie množstvo prítlaku a aj keď by bolo možné rovnaké nastavenie použiť i v samotných pretekoch, kvôli predbiehaniu, o ktoré na Interlagose nie je núdza potrebujú jazdci monopost schopný dosiahnuť vysoké rýchlosti na rovinkách. Špičkovú rýchlosť na rovných úsekoch však možno dosiahnuť len za predpokladu, že auto bude mať minimálny čelný odpor, teda málo prítlačných plôch a pokiaľ možno ich minimálny sklon.

Jednoduché to nie je ani s mechanickým nastavením a vyvážením monopostu tak, aby sa správal dobre v pomalej a zároveň i v rýchlej časti. Najviac sa dá v Brazílii získať práve v pomalých úsekoch. Na druhej strane rýchle zákruty (ako napríklad č. 11, kde rýchlosť neklesá pod /h) vyžadujú veľmi citlivé a dobre reagujúce auto, čo znemožňuje príliš mäkké nastavenie.
280px|right|thumb|Kombinácia zákrut Senna-S (Sennove esíčka)
Interlagos je pre pilotov veľmi náročný, v zákrutách 6 a 7 pociťuje jazdec počas štyri a pol sekundy preťaženie 4,5 g. Extrémom je aj hlavná rovinka, na ktorej idú autá na plný plyn až šestnásť sekúnd. Okruh leží v nadmorskej výške približne 800 metrov a motory tak dostanú menej kyslíka, takže nemajú optimálny výkon a taktiež sa znižuje efektivita chladenia. V tejto výške je agregát slabší o približne osem percent. Má to aj pozitívny dopad, pretože do motoru vstupuje menej vzduchu, čo znamená nižší tlak a menšiu záťaž pre piesty, ojnice, kľukový hriadeľ a ďalšie pohyblivé súčiastky. Na druhej strane kvôli redšiemu vzduchu monoposty čelia nižšiemu aerodynamickému odporu, čo pomáha čiastočne kompenzovať úbytok výkonu. Piloti sa však musia kvôli nižšiemu prítlaku vyrovnať s menšou priľnavosťou. Interlagos má viacero pomalých zákrut, v ktorých je potrebné mať motor s dobrými jazdnými vlastnosťami medzi 8 000 a 13 000 otáčkami za minútu. Čistý prenos sily pomáha pri udržaní stabilného balansu a je základom pre dobrý výkon v pomalom prostrednom sektore. Zaujímavý problém môže vzniknúť pri jazde s malým množstvom paliva na cieľovej rovinke. Benzín má tendenciu presunúť sa doprava a dozadu, takže v kvalifikácii, keď je ho minimum, môže dôjsť k problému.

Na okruhu sa pilotom ponúka hneď niekoľko vhodných miest na predbiehanie, najväčšie šance pritom dáva hneď prvé „esíčko“ po štarte. Zákruta nesie meno po tragicky zosnulom národnom hrdinovi Ayrtonovi Sennovi (Senna-S).

 Fakty a údaje 
280px|right|thumb|Zákruta číslo 6 (Ferradura), po ktorej nasleduje technická pasáž okruhu.
280px|right|thumb|Hlavná rovinka
 Dĺžka trate: 4 309 m
 Dĺžka pretekov: 305,879 km
 Počet kôl pretekov: 71
 Počet zákrut: 15 (5 vpravo a 10 vľavo)
 Šírka trate: 12 – 15 m
 Dĺžka najdlhšej rovinky: 650 m

 Rozdiel medzi štart. a cieľovou čiarou: 30 m
 Jazda na plný plyn: 63 %

 Traťový rekord: 1:10,540 (221,532 km/h) – Valtteri Bottas/Mercedes (2018)
 Najrýchlejšie kolo kvalifikácie: 1:07,281 (230,561 km/h) - Lewis Hamilton/Mercedes (2018)
 Maximálna rýchlosť: 335 km/h
 Prvá GP: 1973 víťaz Emerson Fittipaldi – Brabham BT34
 Počet GP: 42

 Priemerná spotreba paliva:  / kolo
 Počet preradení rýchlostných stupňov: 38 / kolo

 Opotrebenie pneumatík: stredné
 Opotrebenie bŕzd: nízke
 Úroveň priľnavosti: stredná

 Stratégia
 1 zastávka: 39. – 43. kolo
 2 zastávky: 24. – 28. a 44. – 47.
 3 zastávky: 14. – 19. a 35. – 39. a 52. – 58.

 Architekt: Rafael Galvão

 Kapacita tribún: 60 000

 História 
Napriek ekonomickej kríze motoristický šport v Brazílii pred vojnou rozkvital. Najskôr sa pretekalo v Rio de Janeiru a v roku 1936 sa pridalo aj São Paulo. Po nehode francúzskej pretekárky Mariette Hélène Delangle (Hellé Nice) zomreli štyria diváci a ďalších 37 bolo zranených. Pretekárka síce utrpela vážne zranenia, no prežila.

V roku 1938 zakúpili dvaja podnikatelia pôdu v južnej časti mesta. Pôvodne tam plánovali vybudovať obytnú štvrť. Jedna časť týchto pozemkov však na bytovú výstavbu vhodná nebola a tak sa tam rozhodli postaviť pretekársku trať. Pri dizajne okruhu vychádzali z trate Roosevelt Field v New Yorku. O návrh permanentného okruhu sa postaral Louis Romero Sanson, ktorý už v dvadsiatych rokoch projektoval predmestie São Paula Interlagos. Inšpiroval sa najlepšími okruhmi sveta a prácu konzultoval aj s inžiniermi, technikmi a skúsenými jazdcami. Kvôli finančným a organizačným problémom sa 7 960 metrov dlhú trať podarilo otvoriť až 19. novembra 1939. Prvé preteky sa uskutočnili o pol roka neskôr. Vtedy vyhral domáci matador Arthur Nascimento Junior s Alfou Romeo. Roku 1947 tu štartovali dokonca aj vtedajšie Grand Prix automobily, ale na prvú Veľkú cenu formuly 1 si Interlagos musel počkať až do 70. rokov.
150px|left|thumb|Socha Carlosa Paceho
Prvá Grand Prix Brazílie bola usporiadaná v roku 1972, vtedy však ešte nešlo o preteky, ktoré by boli súčasťou majstrovstiev sveta. Zvíťazil v nej Carlos Reutemann na Brabhame. Domáci favorit Emerson Fittipaldi síce pre poruchu zavesenia svojho Lotusu odstúpil, ale na stupňoch víťazov ho zastúpil brat Wilson. S druhým Brabhamom skončil tretí. Grand Prix bola hodnotená veľmi pozitívne a o rok neskôr už bola súčasťou majstrovstiev sveta. Tentoraz dokázal na radosť domácich fanúšikov triumfovať Emerson Fittipaldi. O rok neskôr prvenstvo obhájil, ale už za volantom McLarenu. Roku 1975 sa musel skloniť pred krajanom Carlosom Pacem s monopostom Brabham. Prvým Európanom, ktorý dokázal v Brazílii zvíťaziť, sa stal o rok neskôr Niki Lauda s Ferrari. V sezóne 1977 oslavoval víťazstvo opäť Reutemann, tentoraz vo farbách Ferrari. Bodoval aj štvrtý Fittipaldi s rovnomenným autom z tímu svojho brata. Až do sezóny 1978 sa využívala osemkilometrová verzia Interlagosu. Potom sa Veľká cena presťahovala do Rio de Janeira, na okruh Jacarepaguá, dnes tiež známy ako Autódromo Internacional Nelson Piquet. Po ročnej anabáze v Rio de Janeire sa preteky v roku 1979 vrátili na predmestie São Paula a skončili dvojitým prvenstvom francúzskych Ligierov s Jacquesom Laffitom a Patrickom Depaillerom. O rok neskôr sa jazdci na čele s Alanom Jonesom a Jodym Scheckterom sťažovali na nerovnosti, ktoré nevyhovovali monopostom s prítlačným efektom. So situáciou sa najlepšie vyrovnal René Arnoux s Renaultom. Jones skončil napriek výhradám tretí. Organizátori však následne odmietli investovať do nutnej rekonštrukcie a Veľká cena sa premiestnila na okruh Jacarepaguá do Rio de Janeira. Ten bol dejiskom pretekov formuly 1 na ďalších deväť rokov. Kráľovná motoristického športu natrvalo zakotvila v São Paule v roku 1990. Vtedy bola už využívaná kratšia, 4,3 kilometrová verzia Interlagosu. Trať bola medzitým premenovaná podľa Josého Carlosa Paceho, ktorý v roku 1977 zahynul pri leteckom nešťastí a dosiahol tu svoje jediné víťazstvo v F1. Veľká Cena Brazílie sa vrátila do São Paula v roku 1990. Návratu predchádzali rokovania nového starostu Luiza Erundinu s Berniem Ecclestonom. Mesto súhlasilo s prebudovaním okruhu, pričom na tento účel vyčlenilo 15 miliónov dolárov. Na dizajne trate spolupracoval s odborníkmi i domáci hrdina Ayrton Senna. Práce začali koncom roka 1989 a vďaka intenzívnej práci počas celej zimy stihli usporiadatelia pripraviť okruh na pretekanie za neuveriteľných 84 dní. Rekonštrukcia okrem skrátenia trate na výsledných 4 325 metrov zahŕňala i výstavbu nových boxov a štartovej veže. Obnovená premiéra patrila Alainovi Prostovi a Ferrari. Ayrton Senna s McLarenom si pri kolízii s o kolo späť jazdiacim Satorim Nakadžimom poškodil predné krídlo a dokončil na treťom mieste. Všetko si však vynahradil výhrami v rokoch 1991 a 1993. Vtedy tu získal jediný bod v kariére Alex Zanardi. V roku 1994 vyhral Michael Schumacher s Benettonom a začal tak cestu za prvým titulom majstra sveta. Výhru aj titul zopakoval o rok neskôr. Pravidlo, že kto vyhrá v Brazílii, stane sa majstrom sveta, platilo u pilotov Williamsu Damona Hilla a Jacquesa Villeneuva, v prípade oboch triumfov Mika Häkkinena s McLarenom a aj v roku 2000, kedy sa z tretej výhry radoval Schumacher, vtedy už vo farbách Ferrari. V roku 2001 bol Juan Pablo Montoya s Williamsom pri svojom treťom štarte blízko prvému víťazstvu v kariére, no kolidoval s o kolo späť idúcim Josom Verstappenom. Vyhral David Coulthard s McLarenom.
280px|right|thumb|Emerson Fittipaldi s monopostom Copersucar FD-04
Brazília mala v kalendári dlho svoje miesto skôr na začiatku sezóny. Obrat nastal od roku 2004, kedy sa jej dostalo cti organizovať atraktívnu záverečnú Veľkú cenu sezóny. Od tej doby je Brazília stále posledným či jedným z posledných pretekov v sezóne. To so sebou prináša fakt, že práve na horúcej juhoamerickej pôde sa v posledných rokoch rozhodlo o väčšine titulov. Bolo tomu tak nepretržite od roku 2005. Fanúšikovia dodnes majú v pamäti jeden z najdramatickejších vyvrcholení bojov o titul. Felipe Massa vtedy urobil všetko, čo mohol. Vyhral kvalifikáciu i dažďom zmáčané preteky, lenže práve prietrž mračien rozhodla o tom, že sa majstrom sveta stal Lewis Hamilton. Timo Glock, idúci na suchých pneumatikách, za sebou britského pilota McLarenu neudržal, a ten si došiel pre piate miesto, čo bolo zhodou okolností nevyhnutným minimom pre to, aby titul patril práve jemu. Hamilton si tak vynahradil situáciu z predošlého roka, keď o titul prišiel neuveriteľnou zhodou náhod.

Brazília sa tiež stala svedkom niekoľkých kuriozít. V roku 2002 slávny futbalista Pelé zabudol odmávať prvých dvoch pilotov v cieli – bratov Schumacherových. V roku 2003 boli preteky z bezpečnostných dôvodov predčasne ukončené. Fernando Alonso po havárii Marka Webbera nestačil spomaliť a narazil do jedného z Austrálčanových kolies. Potom narazil do bariéry z pneumatík tak prudko, až sa gumy rozišli po trati. Veľká cena bola okamžite zastavená. Viedol síce Giancarlo Fisichella s monopostom Jordan, ale výsledky boli určené podľa poradia z 53. kola, kedy ešte viedol Kimi Räikkönen s McLarenom. Ten bol vyhlásený za víťaza a prevzal cenu. Neskôr sa ale ukázalo, že Fisichella stihol pred vyvesením červených vlajok začať ďalšie kolo a výsledky sa teda museli zmeniť podľa poradia po 54. kole. To už Talian viedol a pri opakovaní ceremoniálu pred ďalšími pretekmi v Imole prevzal trofej. Ceny si museli vymeniť aj šéfovia tímov. Prvé víťazstvo Taliana a posledná výhra tímu Jordan tak boli naozaj nezabudnuteľné. Ďalšie dva ročníky patrili Montoyovi, ktorý tu slávil s Williamsom i McLarenom. Preteky sa z úvodu sezóny presunuli na jej záver a namiesto marca sa začalo jazdiť v októbri. V roku 2006 sa stal Felipe Massa z tímu Ferrari prvým Brazílčanom od čias Sennu, ktorý vyhral domácu Veľkú cenu. Schumacher skončil pri lúčení s kariérou po stíhacej jazde štvrtý. V roku 2007 tu Kimi Räikkönen s Ferrari vďaka výhre na poslednú chvíľu získal titul majstra sveta na úkor dovtedy suverénneho Lewisa Hamiltona a jeho kolegu Fernanda Alonsa. O rok neskôr to bolo ešte dramatickejšie. Víťaz Massa pár sekúnd veril, že je šampiónom, ale Hamilton dokázal v poslednej zákrute posledného kola predbehnúť Glocka trápiaceho sa na suchých pneumatikách a vybojoval piate miesto, ktoré mu presne stačilo k zisku titulu.

 Historické konfigurácie 

 Víťazi jednotlivých ročníkov 
náhľad|Johnny Herbert s monopostom Benetton B195 pri GP Veľkej Británie 1995
náhľad|Juan Pablo Montoya s monopostom McLaren MP4-20 pri GP Veľkej Británie 2005
náhľad|Kimi Räikkönen s monopostom Ferrari F2007 pri GP Veľkej Británie 2007
náhľad|Lewis Hamilton zvíťazil v GP Veľkej Británie 2008, pričom prišiel do cieľa s viac ako minútovým náskokom pred svojim súperom Nickom Heidfeldom.
náhľad|Sebastian Vettel s monopostom Red Bull RB5 pri GP Veľkej Británie 2009
 Rok Jazdec  MonopostČasNajrýchlejšie kolo kvalifikácie2025 Lando NorrisMcLaren MCL391:32:01,5961:09,511,  Lando Norris, McLaren-Mercedes2024 Lewis HamiltonF1 W15 E Performance2:06:54,4301:23,405,  Lando Norris, McLaren-Mercedes2023 Max VerstappenRed Bull RB191:56:48,8941:10,727, Max Verstappen, Red Bull Racing-Honda RBPT2022 George RussellF1 W13 E Performance1:38:34,0441:11,674, Kevin Magnussen, Haas-Ferrari2021 Lewis HamiltonF1 W12 E Performance1:32:22,8511:07,934, Lewis Hamilton, Mercedes2020Nekonalo sa (Covid-19)2019 Max VerstappenRed Bull RB151:33:14,6781:07,508,  Max Verstappen, Red Bull Racing-Honda2018 Lewis HamiltonF1 W09 EQ Power+1:27:09,0661:07,281, Lewis Hamilton, Mercedes2017 Sebastian VettelFerrari SF70H1:31:26,2621:08,322, Valtteri Bottas, Mercedes2016 Lewis HamiltonF1 W07 Hybrid3:01:01,3351:10,736, Lewis Hamilton, Mercedes2015 Nico RosbergF1 W06 Hybrid1:31:27,7291:11,282, Nico Rosberg, Mercedes2014 Nico RosbergF1 W05 Hybrid1:30:02,5551:10,023, Nico Rosberg, Mercedes2013 Sebastian VettelRed Bull RB91:32:36,3001:26,479,  Sebastian Vettel, Red Bull Racing-Renault2012 Jenson ButtonMcLaren MP4-271:45:22,6561:12,458, Lewis Hamilton, McLaren-Mercedes2011 Mark WebberRed Bull RB71:32:17,4641:11,918,  Sebastian Vettel, Red Bull Racing Renault 2010  Sebastian Vettel Red Bull RB61:33:11,8031:14,470, Nico Hülkenberg, Williams Cosworth 2009  Mark Webber Red Bull RB51:32:23,0811:19,576, Rubens Barrichello, Brawn Mercedes 2008  Felipe Massa Ferrari F20081:34:11,4351:12,368,  Felipe Massa, Ferrari 2007  Kimi Räikkönen Ferrari F20071:28:15,2701:11,931,  Felipe Massa, Ferrari 2006  Felipe Massa Ferrari 248 F11:31:53,7511:10,680,  Felipe Massa, Ferrari 2005  Juan Pablo Montoya McLaren MP4-201:29:20,5741:11,988, Fernando Alonso, Renault 2004  Juan Pablo Montoya Williams FW261:28:01,4511:10,646, Rubens Barrichello, Ferrari 2003  Giancarlo Fisichella Jordan EJ131:31:17,7481:13,807, Rubens Barrichello, Ferrari 2002  Michael Schumacher Ferrari F20021:31:43,6631:13,114, Juan Pablo Montoya, Williams BMW 2001  David Coulthard McLaren MP4-161:39:00,8341:13,780, Michael Schumacher, Ferrari 2000  Michael Schumacher Ferrari F1-20001:31:35,2711:14,111, Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes 1999  Mika Häkkinen McLaren MP4/141:36:03,7851:16,568, Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes 1998  Mika Häkkinen McLaren MP4/131:37:11,7471:17,092, Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes 1997  Jacques Villeneuve Williams FW191:36:06,9901:16,004, Jacques Villeneuve, Williams-Renault 1996  Damon Hill Williams FW181:49:52,9761:18,111, Damon Hill, Williams-Renault 1995  Michael Schumacher Benetton B1951:38:34,1541:20,081, Damon Hill, Williams-Renault 1994  Michael Schumacher Benetton B1941:35:38,7591:15,962, Ayrton Senna, Williams-Renault 1993  Ayrton Senna McLaren MP4/81:51:15,4851:15,866,  Alain Prost, Williams-Renault 1992  Nigel Mansell Williams FW14B1:36:51,8561:15,703, Nigel Mansell, Williams-Renault 1991  Ayrton Senna McLaren MP4/61:38:28,1281:16,392, Ayrton Senna, McLaren-Honda 1990  Alain Prost Ferrari 6411:37:21,2581:17,277, Ayrton Senna, McLaren-Honda 1989  Nigel Mansell Ferrari 6401:38:58,7441:25,302, Ayrton Senna, McLaren-Honda 1988  Alain Prost McLaren MP4/41:36:06,8571:28,096, Ayrton Senna, McLaren-Honda 1987  Alain Prost McLaren MP4/31:39:45,1411:26,128,  Nigel Mansell, Williams-Honda 1986  Nelson Piquet Williams FW111:39:32,5831:25,501, Ayrton Senna, Lotus-Renault 1985  Alain Prost McLaren MP4/21:41:26,1151:27,768, Michele Alboreto, Ferrari 1984  Alain Prost McLaren MP4/21:42:34,4921:28,392, Elio de Angelis, Lotus-Renault 1983  Nelson Piquet Brabham BT521:48:27,7311:34,526, Keke Rosberg, Williams-Honda 1982  Alain Prost Renault RE30B1:44:33,1341:28,808,  Alain Prost, Renault 1981  Carlos Reutemann Williams FW072:00:23,6601:35,079, Nelson Piquet, Brabham-Ford 1980 René Arnoux Williams FW07B1:40:01,3302:21,400, Jean-Pierre Jabouille, Renault 1979  Jacques Laffite Ligier JS111:40:09,6402:23,070,  Jacques Laffite, Ligier-Ford 1978  Carlos Reutemann Ferrari 312 T31:49:59,8601:40,450, Ronnie Peterson, Lotus-Ford 1977  Carlos Reutemann Ferrari 312T1:45:07,7202:30,110, James Hunt, McLaren-Ford 1976  Niki Lauda Ferrari 312T21:45:16,7802:32,500, James Hunt, McLaren-Ford 1975  Carlos Pace Brabham BT441:44:41,1702:29,880, Jean-Pierre Jarier, Shadow-Matra 1974  Emerson Fittipaldi McLaren M231:24:37,0602:32,970,  Emerson Fittipaldi, McLaren-Ford 1973  Emerson Fittipaldi Lotus 721:43:55,6002:30,500, Ronnie Peterson, Lotus-FordZdroj:
 Referencie 

 Iné projekty 	 

 Externé odkazy 
 Autódromo José Carlos Pace 
 Satelitné snímky z  Google Maps
 Údaje okruhu na Formula1.com 

Kategória:Okruhy Formuly 1
Kategória:Motoršport v Brazílii
Kategória:Šport v São Paulo
Kategória:Stavby v São Paulo