Právne konanie

Právne konanie (alebo staršie: právne jednanie) môže alternatívne znamenať súhrn všetkých úkonov súdu (alebo podobnej inštitúcie) a zúčastnených strán, pozri pod konanie
Právne konanie (iné názvy: vo význame 1 aj: právne relevantné konanieprávní skutečnost. In: HENDRYCH, Dušan, et al. Právnický slovník. 2. rozš. vyd. Praha : C.H. Beck, 2003. 1320 s. ISBN 80-7179-740-5., vo význame 1 a 3 aj: konaniePRUSÁK, J. Teória práva, 2001; vo význame 1 aj úkonprávní skutečnost. In: Malá československá encyklopedie V, 1987PRUSÁK, J. Teória práva, 2001, S. 269-270; vo význame 1 a 2 aj: právny úkonprávní vztahy. In: Ekononomická encyklopedie 2. Praha: Svoboda. 1984, S. 134; staršie: právny činspôsobilosť k právnym činom. In: Slovenský náučný slovník III. 1932, S. 210čin. In: Právnický terminologický slovník. SAV 1952; staršie alebo nespisovnejednanie. In: Krátky slovník slovenského jazyka [okrem významu 3]: právne jednaniePrávní úkony. Systém věcných práv JUDr. Lukáš Hlouch, Ph.D. KPT PrF MU v Brně 2013  slide 6; nem. Rechtshandlung, Handlung; čes. právní čin, okrem významu 3 najmä pred rokom 2014 aj: právní jednání, právní úkonPozri českojazyčné zdroje uvedené vyššie k slovám úkon a právny úkon) môže byť:
 základné významy:právní jednání. In: Malá československá encyklopedieprávne konanie. In: Malá slovenská encyklopédia. 1993, S. 574DEÁK, M. PREJAV VÔLE KAPITÁLOVEJ OBCHODNEJ SPOLOČNOSTI VO VYBRANÝCH ZAHRANIČNÝCH PRÁVNYCH ÚPRAVÁCH. In: Právník 4/2015  S. 325právne konanie. In:  LUBY, Š. Dejiny súkromného práva na Slovensku. 2002. S. 226právne skutočnosti. In: Slovník pracovného práva. 1998. S. 303ZUKLÍNOVÁ: Právní skutečnosti. In: ŠVESTKA, J. et al. Občanský zákoník (zák. č. 89/2012 Sb.). Komentář. Svazek I (obecná část) - 2. vydání. S. 1232 (Poznámka: úsek textu "právní čin a opomenutí byly jen dvěma druhy právního jednání (Rechtsgeschäft)." nie je správny, pretože právny čin (v užšom zmysle) a opomenutie boli dvoma druhmi právneho činu v širšom zmysle (Rechtshandlung; starší názov: právne jednanie v širšom zmysle), ako si možno dodnes ľahko overiť v bežne dostupných textoch o rakúskom občianskom práve, porov. napr. Koziol).K §9: Dôvodová správa k Obč. zákonníku z roku 1950  (Vysvetlenie dvojakého [vtedy nového] významu slova právny úkon)
(1) (spravidla vôľové) ľudské správanie, s ktorým právo spája právne následky, čiže (iba resp. podľa niektorých názorov najmä) vznik, zmenu alebo zánik práv a právnych povinností (tento význam v podstate zodpovedá pojmu subjektívna právna skutočnosť); 
(2) správanie z bodu 1, pokiaľ je právom dovolené (čiže je v súlade s právom); 
(3) zriedkavo: správanie z bodu 1, pokiaľ spočíva v aktívnom konaní (čiže bez prípadov opomenutia).
 (4) ako alternatívne možný význam v niektorých štátoch, najmä v Nemecku, Rakúsku, súčasnom Česku, Uhorsku (na Slovensku do roku 1950): bod 2 okrem právnych úkonov v najužšom súkromnoprávnom zmysle (potom teda právne konanie predstavuje akýsi opak právnych úkonov)

V zahraničí bol v dávnejšej minulosti pojem právne konanie (Rechtshandlung) definovaný rozlične, a to niekedy až natoľko, že sa rôzne prekrýval s pojmom právny úkon v najužšom súkromnoprávnom zmysle (Rechtsgeschäft). V (česko-)slovenskej právnej teórii naopak panuje (s výnimkou textov pracujúcich výlučne s definíciou právneho úkonu z Občianskeho zákonníka) zmätok v používaní názvov (právny) úkon a (právne) konanie až dodnes (pozri vyššie uvedené definície a slovenské názvy). V Česku bol tento zmätok ešte znásobený tým, že od roku 2014 bol dovtedajší termín právny úkon v najužšom súkromnoprávnom zmysle v novom Občianskom zákonníku nahradený termínom právne jednanie, ktorý sa však dovtedy (ako vidno aj vyššie) často používal vo význame právne konanie a nie vo význame právny úkon v najužšom súkromnoprávnom zmysle. 

Právne konanie vo význame 2 podľa Ottová 2006 Ottová, E.: Teória práva. Heuréka, Šamorín 2006
Aktívne je právne konanie realizované (t. j. vytváraním konkrétnych právnych vzťahov) v dvoch základných formách:
súkromnoprávne konanie, teda právny úkon, kedy ide o vzájomný prejav vôle dvoch alebo viacerých rovnoprávnych subjektov, ktorým právo poskytuje určitú dispozičnú autonómiu (zmluvnú slobodu) / napr. zmluva, nájom veci, uzavretie manželstva, atď.;
verejnoprávne konanie, ktorého výsledkom je individuálny právny akt, nazýva sa aj aplikácia práva. Postavenie subjektov nie je rovné, ale nadradené sú orgány verejnej moci, ktoré autoritatívne rozhodujú a účinky rozhodnutí nastupujú nezávisle od vôle adresátov - napr. rozhodnutie súdu, daňový výmer, a i.

Realizácia práva právnym nastáva aj pasívnym konaním (zdržaním sa konania, nečinnosťou, strpením konania iného subjektu):
rešpektovanie a nezasahovanie do výkonu absolútneho subjektívneho práva oprávnenej osoby (subjektu), napr. nezasahovanie do výkonu vlastníckeho práva, osobnej slobody;
rešpektovaním (realizáciou) zakazujúcich právnych noriem, napr. dodržanie maximálnej povolenej rýchlosti, zákazu ublíženia na zdraví.

Porovnaj aj delenie v článku právna skutočnosť.

 Zdroje 

Kategória:Právo