Juraj VII. Turzo

Juraj (VII.) Turzo z Betlanoviec (staršie Juraj Thurzo; uvádzaný aj ako III., V. a podobne; * 2. september 1567 Lietavský hrad - † 24. december 1616, Bytča) bol uhorský gróf slovenského pôvodu, hlavný župan Oravy a palatín Uhorska. Bol synom Františka I. Turzu a Kataríny Zrínskej.

 Životopis 
Juraj Turzo sa preslávil ako bojovník proti Turkom (zúčastnil sa na všetkých významných protitureckých bitkách), bol však i známy diplomat, podporovateľ Slovákov a protestantizmu. V roku 1585 sa stal hlavným županom Oravy, od roku 1598 bol radcom cisára Rudolfa II., od roku 1599 kráľovský pohárnik a od roku 1602 kapitán preddunajského vojska a hlavný veriteľ novozámockej posádky. V roku 1606 sa stal grófom a v roku 1609 uhorským palatínom. Ako palatín v roku 1610 odčlenil luteránsku (evanjelickú a. v.) cirkev od katolíckej. Dôsledne uplatňoval právo „Cuius regio, eius religio“ (koho panstvo, toho náboženstvo).

V Žiline od 28. do 30. marca 1610 sa konala prvá zákonodarná synoda Evanjelickej cirkvi na Slovensku. Medzi ústrednými postavami Žilinskej synody bol aj palatín Juraj Thurzo.Zilinska synoda

Počas stavovského Bočkajovho povstania sa nepridal na stranu povstalcov a preto sa stali jeho majetky cieľom rabovania. V roku 1605 Bočkajovi vojaci vydrancovali jeho Bytčianske panstvo a vyrabovali aj hrobku jeho otca. Časť ulúpených vecí sa našla v obci Bodiná. Turzo niektorých dedinčanov dal bez súdu a riadneho vyšetrenia obesiť a obec dal podpáliť. Neskôr sa zistilo, že dedinčania boli nevinní a veci si ukryli v dedine Bočkajovi vojaci. Lúpežného rytiera Telekesiho pozval do Bytče pod zámienkou udelenia amnestie. Keď lúpežný rytier prišiel, dal ho Turzo uväzniť. Neskôr ho poslal do Bratislavy a odtiaľ na popravu. Juraj Turzo nie vždy ctil spravodlivosť. Istému drobnému zemanovi zabral neprávom jedenásť dedín. V dlhotrvajúcom súdnom spore sa rozhodlo v neprospech Juraja Turzu.

Ako obdivovateľ humanizmu bol mecenášom mnohých umelcov a vzdelancov. Zo svojho sídla v Bytči vytvoril významné kultúrne centrum, kde sa konali divadelné predstavenia, koncerty, teologické a filozofické dišputy a podobne, a kde mal veľkú knižnicu.

Jeho agenda sa viedla sčasti v slovenčine a zastával sa Slovákov v národnostných sporoch. Sám sa považoval za Slováka. Vo vlastnoručne písaných listoch adresovaných slovenským mešťanom či mestám sa viackrát vyjadruje o Slovákoch ako o "našom slovenskom národe" (nostra natio Slavica/naša slovenská nácia). 

 Rodina 
Jeho prvou manželkou bola Žofia Forgáčová (Forgách; * 1568 – † 1590), dcéra protitureckého bojovníka Šimona Forgáča a sestra vtedajšieho palatína Žigmunda Forgáča. Oženil sa s ňou v Hertníku dňa 15. novembra 1585. Ich manželstvo trvalo iba päť rokov, Žofia umrela pri pôrode v roku 1590 vo veku 22 rokov. Z tohto manželstva vzišiel syn František (* 1586), ktorý ale zomrel krátko po narodení. V manželstve sa okrem neho narodili aj dve dcéry Zuzana a Judita. Zuzana mala štyroch manželov, Judita (* 1585 – † 1637) sa v roku 1607 vydala za baróna Andreja Jakušiča.

Jeho druhou manželkou bola od roku 1592 barónka Alžbeta Coborová (Czobor; * 1578 – † 1626). Oženil sa s ňou v Šaštíne. V tomto manželstve sa narodilo deväť detí, ale niektoré zomreli v detskom veku. Dospelého veku sa dožilo päť dcér (Barbora, Helena, Mária, Katarína a Anna) a syn Imrich (* 1598 – † 1621), ktorý sa stal dedičom Juraja VII. Turzu.Imrich zomrel náhle v roku 1621 ako 23-ročný. V nehistorických prameňoch sa uvádza, že bol zavraždený na podnet syna Alžbety Bátoriovej Pavla Nádasdyho, keď sa zúčastnil na mierových rokovaniach Betlena a cisára Ferdinanda II. v Mikulove. Úmrtím Imricha Turzu v roku 1621 vymrela oravská línia rodu. Juraj VII. Turzo je pochovaný na Oravskom hrade v krypte pod hradnou kaplnkou.

 Literatúra 
 DVOŘÁK, Pavel et al.: Juraj Turzo. Martin : Matica slovenská, 2012. 183 s. ISBN 978-80-8128-043-6
 KOČIŠ, Jozef: Korešpondencia Alžbety Coborovej (1592 - 1626). In: Slovenská archivistika, roč. XXV., 1990, č. 1, s. 104 – 113.
 KOČIŠ, Jozef: Bytčiansky zámok. Martin 1976
 KOČIŠ, Jozef - KURUCÁROVÁ, Jana: Palatín : Životné osudy Juraja Thurzu. Žilina : GEORG, 2012. 152 s. ISBN 978-80-89401-76-5
 LENGYELOVÁ, Tünde a kol.: Thurzovci a ich historický význam. Bratislava : Spoločnosť Pro Slovakia - Historický ústav SAV, 2012. 260 s. ISBN 9788089396191
 TKÁČ, Marián: Turzovci. Bratislava : Post Scriptum, 2010, 160 s. ISBN 978-80-970489-3-8
 Juraj Turzo, dokumentárny film RTVS, 2016 /scenár Miloslav Gdovin, réžia Fedor Bartko/

 Referencie 

Kategória:Turzovci
Kategória:Uhorskí palatíni
Kategória:Mecenáši
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Osobnosti z Lietavy