Ekonomický rajón

Ekonomický rajón () je zoskupenie subjektov Ruskej federácie, vytvorené na hospodárske a štatistické účely. Rozdelenie územia Ruskej federácie na ekonomické rajóny vychádza z „Všeruského klasifikátora ekonomických regiónov“ (), ktorý spravuje Ministerstvo ekonomického rozvoja Ruskej federácie a ktorý je súčasťou ruskej sústavy štatistických ukazovateľov. 

 Dejiny 
Členenie ruského územia pre potreby efektívneho hospodárskeho spravovania krajiny má vzhľadom na rozsiahlosť a rozmanitosť krajiny svoj racionálny základ. Prvé pokusy o ekonomické členenie Ruska sa objavujú začiatkom 18. storočia v dielach ruského geografa a ekonóma Vasilija Nikitiča Tatiščeva. Od 19. storočia je badateľná snaha o vedecký prístup k problematike vďaka rozvoju humánnej geografie. V roku 1818 ruský štatistik a geograf Konstantin Ivanovič Arseniev v diele „Náčrt štatistiky Ruského štátu“ () prvýkrát definoval čisto na geografickom princípe desať regiónov (tzv. priestranstiev, ): Severné, Alaunské, Baltské, Nížinné, Karpatské, Stepné, Okské, Povolžské, Uralské a Sibírske. Zatiaľ však presne nedefinoval hranice jednotlivých regiónov. V roku 1848 už vo svojom ďalšom diele „Štatistické eseje Ruska“ () presne rozdelil vtedajšie administratívne jednotky - gubernie do jednotlivých priestranstiev, nanovo ich definoval a niektorým zmenil názvy - Severné, Alaunské, Baltské, Nížinné, Karpatské, Stepné, Centrálne či Vnútorné, Uralské, Kaukazské a Sibírske.

Koncom 19. storočia sa presadil nový spôsob ekonomickej rajonizácie Ruska podľa Piotra Petroviča Semionova - Ťan-Šanského, ktorý rozdelil gubernie európskeho Ruska do 12 skupín, tzv. oblastí (): Krajná severná (), Prijazerná (), Pobaltská (), Moskovská priemyselná (), Centrálna poľnohospodárska (), Pouralská (), Dolnovolžská (), Maloruská (), Novoruská (), Juhozápadná (), Bieloruská () a Litovská () oblasť. Toto nové ekonomické členenie prevzali a používali rôzne štátne úrady a inštitúcie.
náhľad|Porovnanie ekonomického rozdelenia Ruska podľa Arsenieva (vľavo) a Semionova (vpravo)

Pre potreby Kolumbovskej výstavy v Chicagu v roku 1893 bol pod vedením D. I. Mendelejeva vydaný zborník „Továrenský priemysel a obchod Ruska“ (), v ktorom Mendelejev prezentuje ekonomické rozdelenie Ruska na 14 ekonomických krajov (). Deväť z nich pokrývalo 50 gubernií európskej časti Ruska a zvyšných päť krajov pokrývalo územie Fínska a Poľska (vtedy súčasť Ruska), Kaukaz, Sibír a stredoázijské územia. Každý kraj opäť tvorili administratívne jednotky - gubernie, pričom rozhodujúcimi pri tvorbe krajov boli podľa Mendelejeva tri prvky, ktoré mali podľa neho zásadný vplyv na priemyselný rozvoj: pôvod obyvateľstva, komfort dostupnosti informácií a hojnosť ľahko a lacno získateľného paliva. 

Okrem týchto delení sa vyskytovalo aj veľké množstvo iných. Prakticky každý významnejší autor geografického či štatistického diela sa snažil o predstavenie vlastného pohľadu na ekonomicko-hospodárske členenie krajiny.

 Zoznam ekonomických rajónov Ruskej federácie 
 Oficiálny názov rajónu Subjekty Federácie Poloha na mape Ruskej federácie 1. Centrálny ekonomický rajón() Brianska oblasť
 Vladimírska oblasť
 Ivanovská oblasť
 Kalužská oblasť
 Kostromská oblasť
 Moskovská oblasť
 Oriolska oblasť
 Riazanská oblasť
 Smolenská oblasť
 Tulská oblasť
 Tverská oblasť
 Jaroslavlianska oblasť
 Moskva 300px 2. Centrálno-černozemný ekonomický rajón() Belgorodská oblasť
 Voronežská oblasť
 Kurská oblasť
 Lipecká oblasť
 Tambovská oblasť 300px 3. Východosibírsky ekonomický rajón() Buriatsko
 Tuviansko
 Chakasko
 Zabajkalský kraj 
 Krasnojarský kraj
 Irkutská oblasť  300px 4. Ďalekovýchodný ekonomický rajón() Jakutsko (Republika Sacha)
 Kamčatský kraj 
 Prímorský kraj
 Chabarovský kraj
 Amurská oblasť
 Magadanská oblasť
 Sachalinská oblasť
 Židovská autonómna oblasť
 Čukotský autonómny okruh 300px 5. Severný ekonomický rajón() Karelsko
 Komijsko
 Archangeľská oblasť
 Vologdská oblasť
 Murmanská oblasť
 Nenecký autonómny okruh 300px 6. Severokaukazský ekonomický rajón() Adygejsko
 Dagestan
 Ingušsko
 Kabardsko-Balkarsko
 Karačajsko-Čerkesko
 Severné Osetsko
 Čečensko
 Krasnodarský kraj
 Stavropoľský kraj
 Rostovská oblasť
+ (Krymská republika a Sevastopoľ) 300px 7. Severozápadný ekonomický rajón() Leningradská oblasť
 Novgorodská oblasť
 Pskovská oblasť
 Petrohrad 300px 8. Povolžský ekonomický rajón() Kalmycko
 Tatársko
 Astrachánska oblasť
 Volgogradská oblasť
 Penzianska oblasť
 Samarská oblasť
 Saratovská oblasť
 Ulianovská oblasť 300px 9. Uralský ekonomický rajón() Baškirsko
 Udmurtsko
 Permský kraj
 Kurganská oblasť
 Orenburská oblasť
 Sverdlovská oblasť
 Čeľabinská oblasť 300px 10. Volžsko-viatsky ekonomický rajón() Marijsko
 Mordviansko
 Čuvašsko
 Kirovská oblasť
 Nižnonovgorodská oblasť 300px 11. Západosibírsky ekonomický rajón() Altajsko
 Altajský kraj
 Kemerovská oblasť
 Novosibirská oblasť
 Omská oblasť
 Tomská oblasť
 Ťumenská oblasť
 Chantyjsko-Mansijsko
 Jamalsko 300px 12. Kaliningradský ekonomický rajón() Kaliningradská oblasť 300px
 Zabajkalský kraj vznikol 1. marca 2008 zlúčením Čitskej oblasti a Agského buriatskeho autonómneho okruhu.
 S Krasnojarským krajom sa 1. januára 2007 zlúčili Evenkovský a Tajmýrsky autonómny okruh.
 Do Irkutskej oblasti bol 1. januára 2008 začlenený aj Usťordský buriatsky autonómny okruh.
 Kamčatský kraj vznikol 1. júla 2007 zlúčením Kamčatskej oblasti a Koriackeho autonómneho okruhu.
 Od 18. marca 2014 sa na základe medzinárodne neuznaného referenda pripojili k Rusku dva nové subjekty Federácie, Krymská republika a mesto federálneho významu Sevastopoľ. Aj keď Rusko uvedené subjekty vo svojej ústave a zákonoch považuje sa legitímnu súčasť svojho územia, prevažná väčšina štátov sveta (vrátane Slovenska) považuje tieto územia naďalej za súčasť Ukrajiny.
 Permský kraj vznikol 1. decembra 2005 spojením Permskej oblasti a Komijsko-Permského autonómneho okruhu.

 Pozri aj 
 Administratívne členenie Ruska

 Referencie