Pireus (mesto)

Pireus (starogr. alebo v kathareuse Πειραιεύς - Peiraieus; novogr.. Πειραιάς - Pireas; hovorovo Περεάς - Pereas; lat.. aj P(e)iraeus) je mesto v Grécku v kraji (perifereia) Atika južne od Atén. Je to hlavné mesto okresu (nomos) Pireus a patrí do metropolitnej oblasti Atén. 

Bol tu prístav starovekých Atén a slúži aj ako moderný prístav po znovuzaložení Atén v roku 1834. Patrí medzi najrušnejšie obchodné a priemyselné centrá pri Stredozemnom mori a je tu konečná zastávka prvej, zelenej linky elektrickej železnice, ktorá je prepojená s aténskym metrom. Pireus po porážke Atén podliehal Spartskému vplyvu, neskôr Macedónií. Mesto má rozlohu 10,865 km² a vyše 175-tisíc obyvateľov.

 Dejiny 
Pireus bolo už od staroveku strategické mesto Atén. V 5. storočí pred Kr. spojil Themistokles Atény a Pireus opevnením, ktoré bolo naďalej vylepšované, aby sa predišlo ďalšiemu možnému perzskému vpádu. Tak sa z prístavu stal dôležitý vojenský oporný bod Grécka. Počas vlády Perikla bol Pireus spojený novými hradbami s Aténami, počas príprav na možnú vojnu so Spartou. Mesto bolo v tejto dobe nanovo vystavané podľa dômyselných plánov architekta Hippodama z Milétu. V 1. storočí sa Pireus spolu s Aténami a Spartou stali poslednými mestami, ktoré sa stali súčasťou Rímskej ríše. 

V roku 86 pred Kr. bol Pireus zničený rímskym generálom Sullom, ktorý tu potlačil rebéliu pontského kráľa Mithridata. Mesto sa v nasledujúcich rokoch obnovilo a opäť patrilo k Aténam. Boli tu chrámy Afrodity, Dia a Atény. V 4. storočí Pireus a Atény vyplienili Alarichovi Vizigóti. V byzantskej dobe spojoval stredné Grécko s Konštantínopolom. Slovanská invázia nezasiahla tento kraj. Po páde Byzancie v roku 1204 sa táto oblasť dostala do križiackeho Latinského cisárstva. Atika sa už pod Byzanciu nevrátila, Pireus bol súčasťou európskeho Aténskeho štátu. V tejto dobe sa Pireus nazýval Porto Leone kvôli mramorovej soche leva pred vstupom do prístavu. V 15. storočí ho obsadili Turci, ktorí ho nazývali Aslan Liman - turecký názov pre Porto Leone (Leví prístav). Pireus však upadol a až do 19. stor. ostal neobývaný.  

V 19. storočí, sa Grécko osamostatnilo spod tureckej nadvlády. Pireus bol vystavaný nanovo, spoločne s Aténami. Architektom bo Nemec Gutensohn. Spočiatku sa tu usadili Arvaniti z ostrova Ydra a Gréci z ostrova Psara. Neskôr sem prišlo mnoho Grékov z Kykladských ostrovov. Mestu sa vrátilo staroveké pomenovanie, Pireas. Význam Pireu sa opäť obnovil. V 19. storočí bolo v meste množstvo tovární, preto mal Pireus prezývku Μάντσεστερ της Ανατολής (Mántsester tis Anatolís, Manchester východu). 

V dvadsiatych rokoch 20. storočia sa v Pireu usídlilo veľké množstvo Maloázijských Grékov, ktorí boli súčasťou grécko-tureckej výmeny obyvateľstva. 

Dnes je Pireus najväčší prístav Grécka, má významnú dopravnú funkciu, spája Atény s ostrovmi a okolitým svetom, má významné turistické dopravné postavenie a je aj sídlom gréckej vojenskej flotily. 

O Pireu je aj známa pieseň Manosa Chatzidakisa Ta pedia tu Pirea (Deti Pirea), z ktorej je nasledujúci úryvok:

Όσο κι αν ψάξω δε βρίσκω άλλο λίμάνι 
τρελή να μ´έχει κάνει
από τον Πειραία.

Óso ki an psáxo de vrísko állo límani
tréli na m´échi káni
apó ton Piréa.

Aj keď hľadám, nenachádzam iný prístav,
do ktorého by som sa zamiloval,
ako do Pirea.

 Partnerské mestá 
  Baltimore, Maryland, USA 
  Galac, Rumunsko
  Kolín nad Rýnom, Nemecko
  Marseille, Francúzsko 
  Ostrava, Česko   Petrohrad, Rusko  
  Rosario, Argentína
  Šanghaj, Čína
  Varna, Bulharsko 
  Worcester, Massachusetts, USA

 Iné projekty 

Kategória:Mestá v Grécku
Kategória:Prístavné mestá v Grécku
Kategória:Prístavné mestá Egejského mora