Nangá parbat

Nangá parbat (iné názvy: Nángá parbat, nepresne Nanga parbat, nesprávne Nangáparvat;  – transliterácia nángá parbat/transkripcia nangá parbat;  – nangá parbat; etymológia: zo sanskritského nanga parvata = „nahý vrch“, v hindčine by doslovný preklad tohto sanskritského názvu znel nangá parvat = „nahý vrch“) alebo Diámir (nepresne: Diamir) je deviaty najvyšší vrch Zeme, vysoký  Leží v Pakistane, v Kašmírskych Himalájach, v horskej skupine Nanga Parbat,  severne od Šrínagaru. Je to najzápadnejšia osemtisícovka.

Nangá parbat tvorí šesťvrcholový masív:
 hlavný vrchol – 
 južný vrchol – 
 predvrchol – 
 severný vrchol – 
 „strieborné zuby“ – 
 juhovýchodný vrchol – 
Jeho juhovýchodná (rupálska) stena je najväčšou stenou na svete. Je vysoká 4 700 (4 500) m. Ďalšie vysoké steny sú severná (rakiotská) –  a západná (diamirská) – . Z doliny rieky Indus na hlavný vrchol je vzdialenosť  pri prevýšení , čo je najväčšie prevýšenie na Zemi.

Nangá parbat patrí v Himalájach k najnebezpečnejším vrchom. Okrem technicky náročného terénu je známy aj veľmi nepriaznivým počasím. Okolité vrchy prevyšuje o viac, ako 1 000 metrov, takže nie je nijako chránený pred vetrom, ani monzúnovými zrážkami. Sú tu časté lavíny a silné búrky.

Prvý pokus o výstup na Nangá parbat urobili v roku 1895 britskí horolezci. Traja z nich zahynuli.

V roku 1934 sa pokúsila o výstup nemecká výprava, počas niekoľkodňovej búrky zahynulo 10 ľudí. V roku 1937 zahynulo po páde lavíny 16 členov nemeckej výpravy.

Prvovýstup na vrchol sa podaril v roku 1953. Na vrchole stál rakúsky horolezec Hermann Buhl, ktorý v záverečnom úseku liezol sám a bez pomoci kyslíkového prístroja.

Slovenskí horolezci I. Fiala a M. Orolin vystúpili na Nangá parbat v roku 1971, keď urobili aj prvovýstup na predvrchol. V roku 1978 urobili slovenskí horolezci prvovýstup na severný vrchol.

 Iné projekty 

Kategória:Vrchy v Pakistane
Kategória:Vrchy v Himalájach
Kategória:Osemtisícovky v Pakistane