Jakovlev Jak-3

Jakovlev Jak-3 () bolo úspešné sovietske stíhacie lietadlo používané od polovice druhej svetovej vojny na východnom fronte. Vzniklo postupným zdokonaľovaním strojov Jak-1M.

 Vznik a vývoj 
Konštrukčná kancelária A. S. Jakovleva v priebehu vojny postupnou modernizáciou strojov Jak-1M dosiahla vznik nového stroja. Jak-3 ako bol označený, mal menšie rozpätie krídel, nový motor VK-105PF a kvapkovitý kryt kabíny. O poznanie bola zvýšená i aerodynamika, olejový chladič pod motorom bol presunutý do koreňov krídel, boli tiež zmenšené prívodné a výstupové otvory chladiča kvapaliny pod trupom, ktorý bol navyše viac zapustený do trupu. Novinkou boli duralové nosníky krídel (u predošlých verzií drevené), a odnímateľné duralové plechy pokrývajúce motor a trup v oblasti kabíny. Kostra trupu za kabínou bola potiahnutá plátnom. Zosilená bola aj výzbroj, ktorá pozostávala z  kanónu ŠVAK strieľajúceho dutým hriadeľom vrtule a dvoch veľkorážnych  guľometov UBS. Napriek tomu bol stroj o  ľahší ako jeho predchodca, dosahoval úctyhodnú rýchlosť /h, bol nadmieru obratný a mal dobrú stúpavosť. Vo výške  dokázal Jak-3 bezproblémovo vymanévrovať i najobratnejšie nemecké Bf 109G.Václav Němeček - Vojenská letadla 3/letadla druhé světové války, Naše vojsko Praha 1992, ISBN 80-206-0117-1 (str. 53 - 54) Koncom vojny sa objavili novšie verzie Jaku-3, ktoré používali silnejší motor VK-107A s výkonom 1700 k a výzbroj pozostávajúcu z dvoch  kanónov UBT a jedného  kanóna N-37. Pod označením Jak-3U boli však zavedené až po skončení druhej svetovej vojny. Po roku 1991 firma Jakovlev začala Jaky-3 opäť v obmedzenej miere vyrábať (s americkými motormi) pre bohatých zberateľov.

 Bojové nasadenie 

Prvé prototypy úspešne prešli skúškami v apríli 1943. Čoskoro na to sa spustila sériová výroba, a tak sa prvé stroje dostali na front v júli 1943. Práve včas na to, aby zasiahli do bojov v Kurskom oblúku. Jak-3 čoskoro získal na fronte dobrú reputáciu u posádok a rešpekt u nepriateľa. Ich na sovietske pomery silná výzbroj koncentrovaná v prednej časti trupu bola v kombinácii s explozívnou muníciou pomerne ničivá. Mnohými bol Jak-3 považovaný za ideálny súbojový stroj prevyšujúci pri správnom nasadení všetky bežné stroje protivníka. Ani neskoršie nasadenie nových Bf 109K či Fw 190D-9 neotriaslo pozíciou Jaku-3, ktorý naďalej zostal ich rovnocenným súperom. Na sláve Jakov-3 pridalo i rozhodnutie francúzskych letcov z perute Normandie-Niémen, ktorí potvrdili, že tieto stroje sú jedni z najlepších sovietskych konštrukcií a vybrali si ich spomedzi mnohých iných typov, ktoré im Sovietsky zväz ponúkol. Ich bojové výsledky v nasledujúcom období boli úctyhodné. Len v októbri 1944 zostrelili 119 nemeckých strojov. Medzi esami lietajúcimi na Jakoch-3 sú mnohí Francúzi ako, napríklad Marcel Albert, Jacques Andre, Roland Paulze d Ivoy De La Poype a ďalší.

 Verzie 
náhľad|vpravo|Jakovlev Jak-3 juhoslovanského vojenského letectva v Múzeu letectva v Belehrade
náhľad|vpravo|Jakovlev Jak-3 v Centrálnom múzeu Veľkej vlasteneckej vojny v Moskve

 Jak-3 - základná verzia
 Jak-3 (VK-107A) - s motorom Klimov VK-107A (1,230 kW, 1,650 k), dvoma  kanónmi Berezin B-20 so 120 nábojmi pre každý. Okrem niekoľkých prototypov bolo postavených v rokoch 1945 a 1946 48 celokovových strojov dosahujúcich skvelých /h vo výške , ich slabinou bol motor VK-107, ktorý mal však tendenciu sa prehrievať a tak bolo od tejto koncepcie nakoniec upustené v prospech typu Jak-9.
 Jak-3 (VK-108) - s motorom Klimov VK-108 (1,380 kW, 1,850 k),  kanónom Nudelman-Suranov NS-23 so 60 nábojmi. Stroj dosahoval vo výške  rýchlosť /h, ale počas skúšok trpel prehrievaním motora podobne ako Jak-3 s dvoma  kanónmi Berezin B-20.
 Jak-3K - určený na boj proti tankom mal  kanón Nudelman-Suranov NS-45, bolo však vyrobených iba niekoľko málo kusov, ktoré sa neosvedčili. Robustnejší Jak-9K bol pre podobné účely lepším strojom.
 Jak-3P - vyrábaný od apríla 1945 do polovice roku 1946, vyzbrojený tromi  Berezin B-20 so 120 nábojmi pre kanón strieľajúci hriadeľom vrtule a 130 nábojmi pre kanóny nad motorom. Takáto palebná sila bola v tej dobé úctyhodná. Bolo vyrobených 596 ks.
 Jak-3PD - výškový stroj s motorom VK-105PD a jedným  kanónom Nudelman-Suranov NS-23 so 60 nábojmi, dosahoval výšok , do výroby sa však kvôli poruchovosti motora nedostal.
 Jak-3RD známy tiež ako (Jak-3D) - experimentálny stroj s prídavným raketovým motorom Gluško RD-1 na tekuté palivo a ťahom 2,9 kN. Motor bol umiestnený v modifikovanej chvostovej časti stroja. Výzbroj  kanón NS-23 so 60 nábojmi. 11. mája 1945 stroj dosiahol rýchlosť /h vo výške . 16. augusta stroj z neznámych príčin havaroval a v jeho troskách zahynul skúšobný pilot V.L. Rastorgujev. Od podobnej koncepcie sa nakoniec upustilo v prospech prúdových motorov.
 Jak-3T - ďalšia protitanková verzia s  kanónom N-37 s 25 nábojmi a dvoma  kanónmi B-20S so 100 nábojmi pre každý. Kokpit bol o  posunutý dozadu aby kompenzoval zvýšenú hmotnosť motorovej časti. Úpravy motora, potrebné pre inštaláciu ťažkých zbraní vyústili v jeho časté prehrievanie, čo spôsobilo, že sa stroj nikdy nedostal do výroby.
 Jak-3T-57 - bol vlastne Jak-3T s  kanónom OKB-16-57
 Jak-3TK - poháňaný motorom VK-107A s turbokompresorom.
 Jak-3U - s hviezdicovým motorom Švecov AŠ-82FN o výkone 1,380 kW (1,850 k), bol to pokus ako predísť prehrievaniu motorov VK-107 a VK-108. Rozpätie bolo zväčšené o , krídla boli posunuté o  dopredu, kokpit sa zvýšil o . Výzbroj pozostávala z dvoch  kanónov Berezin B-20 so 120 nábojmi pre každý. Prototyp dosahoval rýchlosť /h vo výške  a napriek tomu, že vyhovoval požadovaným parametrom, nikdy sa nevyrábal sériovo.
 Jak-3UTI - dvojmiestna verzia Jak-3U s hviezdicovým motorom Švecov AŠ-82FN. Lietadlo sa stalo prototypom typu Jak-11.

 Špecifikácie 
 Technický popis 
Jak-3 bol jednomiestny jednomotorový samonosný dolnoplošník. Krídla aj chvostové plochy väčšiny sériových strojov mali duralovú kostru a preglejkový poťah. Pohyblivé chvostové plochy boli potiahnuté plátnom. Kostra trupu bola oceľová, krycie plechy boli duralové, zvyšok trupu bol krytý plátnom a preglejkou. Radový motor poháňal trojlistovú nastaviteľnú vrtuľu. Podvozok bol zaťahovací, hlavné podvozkové nohy sa sklápali do krídel, smerom k trupu, zadné koleso sa zaťahovalo do trupu.

 Technické údaje 
 Rozpätie: 
 Dĺžka: 
 Nosná plocha: 
 Prázdna hmotnosť: 
 Vzletová hmotnosť: 
 Motor: vidlicový dvanásťvalec VK-105PF-2 s výkonom 927 kW (1260 k).

 Výkony 
 Maximálna rýchlosť: /h (v )
 Výstup do : 5,3 min.
 Stúpavosť: /s
 Dostup: 
 Dolet: 670
 Plošné zaťaženie: /m²
 Pomer hmotnosť/výkon: 0,36 kW/kg

 Výzbroj 
Nesená výzbroj:
 1x kanón ŠVAK kalibru  strieľajúci dutým hriadeľom vrtule a 2x synchronizovaný guľomet UBS kalibru 

 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Sovietske stíhacie lietadlá
Kategória:Lietadlá druhej svetovej vojny
Kategória:Jakovlev