Morfologická mikroustálenosť

Morfologická mikroustálenosť je jeden z čiastkových typov ustálenosti, ktorý sa opiera o poznanie, že frazémy ako špecifické slovné spojenia nemôžu uplatniť celú paradigmu tvarov podľa svojej povahy (či ide o slovesné, menné alebo príslovkové spojenia), ale sa vyskytujú iba v istých limitovaných prípadoch. Napr. výraz zub času sa uplatňuje iba v tvaroch singuláru a tam najčastejšie iba v nominatíve. Podobné ohraničenie (úplné alebo čiastkové) sú aj pri slovesných frazémach. Frazéma roniť krokodílie slzy sa napr. nezvykne objavovať v tvare minulého kondicionálu bol by som býval ronil krokodílie slzy (ohraničenie sa tu dotýka aj osoby, túto frazému bežnejšie uplatníme vo vzťahu k inému, nebude tu bežný ani tvar l. os. singuláru – ale to je už skôr otázka mikroustálenosti iného typu, a to mikroustálenosti používania). Termín sa bežne uplatňoval v Kuninovej koncepcii frazeológie, kde sa mu pripisovala menšia dôležitosť než iným typom ustálenosti (čo súviselo jednak s tým, že jeho analýza vychádzala z materiálu jazyka, ktorý má aj ináč chudobnú morfológiu, a jednak s tým, že sa ešte dôsledne nerozlišoval pojem morfologického variantu frazémy a pojem paradigmatická forma frazémy). Pri výklade tvarových špecifík slovenskej frazeológie sa ukázalo, že ide o jeden z dôležitých rozlišovacích znakov mnohých frazém, hoci v samom názvosloví sa bežnejšie hovorilo o morfologickej ustálenosti, nie mikroustálenosti. 

Kategória:Frazeológia
Kategória:Literárne pojmy