Ílovnica (potok)

Ílovnica (staršie Iľovnica) je potok na severovýchodnom Slovensku, na rozhraní okresov Snina a Humenné. Je to ľavostranný prítok Udavy, meria 6,7 km a je tokom VII. rádu. Hydrologické poradie Ílovnice: 4-30-03-078.

 Prameň 
Pramení na severnom svahu Patrie (532,7 m n. m.) v nadmorskej výške 365 m n. m. 

 Opis toku 
Preteká južnou časťou Laboreckej vrchoviny, najprv tečie na západ, sprava priberá potok zo Stredného grúňa a stáča sa na juhozápad. Zľava potom priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Barvinkovho vrchu (392,0 m n. m.), na krátkom úseku pokračuje na západ, sprava priberá prítok z juhozápadného svahu Makovice (529,6 m n. m.) a z ľavej strany potok z Barvinkovej doliny. Ďalej sa stáča k severozápadu, preteká okrajom prírodnej rezervácie Iľovnica na oboch brehoch a postupne priberá niekoľko prítokov: zľava zo severného svahu Vysokého vrchu (465,3 m n. m.), sprava z juhozápadného svahu Makovice, prítok spod kóty 473,4 m a z juhovýchodného svahu Žiaru (456,4 m n. m.), zľava z oblasti Nad Črepovom, sprava z juhozápadného svahu Kalinovej (449,2 m n. m.) a opäť zľava zo severovýchodného svahu Črepova (426,0 m n. m.). Na krátkom úseku tečie potom na západ, menším oblúkom sa stáča k juhu a severovýchodne od obce Adidovce ústi v nadmorskej výške cca 207 m n. m. do Udavy. 

 Pôvod názvu   
Názvoslovná autorita v roku 1975 štandardizovala názov potoka v podobe IľovnicaGeografické názvoslovie Základnej mapy ČSSR 1:50 000 z územia Slovenskej socialistickej republiky, 1. Názvy nesídelných geografických objektov, Východoslovenský kraj. Slovenský úrad geodézie a kartografie, č. P-378/1975 z 19.11.1975, Kartografické informácie 8. 153 s. S. 47. Bratislava 1976. 79-002-76. a túto podobu v roku 2007 nahradila štandardizáciou spresnenej podoby ÍlovnicaRozhodnutie Úradu geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky č. P-2144/2007 zo dňa 30.3.2007 o štandardizácii 566 názvov nesídelných geografických objektov vodných tokov a vodných plôch. Príloha č. 2. Spravodajca ÚGKK SR, 2007, ročník 39, čiastka 2, s. 51.   Dostupné online na   [cit. 2021-04-11].. Toponymum Ílovnica (pred rokom 2007 aj Iľovnica) má pôvod vo  všeobecnom podstatnom mene íl s významom druh hliny, mastná nespevnená usadená nepriepustná hornina hnedastej alebo sivobielej farby, ktoré bolo rozšírené toponymickým formantom so špecifickým príznakom miesta -ov-n-ic-a. Podobne boli utvorené slovenské hydronymá – názvy vodných tokov KôprovnicaGeografické názvy okresu Poprad A8. Geografické názvoslovné zoznamy OSN ČSSR. Bratislava: Slovenský úrad geodézie a kartografie, P-42/1988 zo 4.2.1988. 146 s. S. 71 a 118. 79-901-88 GNO. (ľavostranný prítok Tichého potoka (zdrojnica Belej)) a ŽiarovnicaNázvy vodných tokov a vodných plôch SR. Povodie Bodrogu a Tisy. A18. Geografické názvoslovné zoznamy OSN - ČSFR. Bratislava: Slovenský úrad geodézie a kartografie, P-425/1990 z 31.10.1990. 82 s. S. 50 a 63. ISBN 80-85164-17-5. v okrese Sobrance, ale aj názvy iných geografických objektov napr. Čakovnica (lúka), Hranovnica (obec), Jalovnica (les), Kočovnica (les), Kopovnica (pole), Ortovnica (les), Rakovnica (obec), Tisovnica (les), Trhovnica (les). Íly sa od staroveku používali na výrobu keramiky, pálených aj nepálených tehiel a ako prísada do náterových hmôt na natieranie - omietanie vypletaných stien v chatrčiach najmä kvôli ich nehorľavosti. V pomenovacom procese vodného toku Ílovnica bol v období pomenovania motivačným prvkom charakteristický druh ílovej hliny v koryte potoka, alebo v blízkosti koryta, ktorým potok pretekalPriebeh vodného toku Ílovnica v Základnej báze údajov geografického informačného systému ZB GIS. Dostupné on-line na     [cit. 2021-07-28].. Najstaršia písomná zmienka o obci Adidovce je v listine z roka 1568. Toponymum Ílovnica bolo prenesené na les v chotári Adidoviec s názvom Malá ÍlovnicaGeografické názvy okresu Humenné A32. Geografické názvoslovné zoznamy OSN Slovenskej republiky. Bratislava: Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky, GK-1423/1993 z 28.7.1993. 121 s. S. 13, 61, 95 a 98. ISBN 80-85672-05-7.Rozhodnutie Úradu geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky č. P-1913/2007 zo dňa 21.3.2007 o štandardizácii názvov nesídelných geografických objektov. Príloha č. 2. Spravodajca ÚGKK SR, 2007, ročník 39, čiastka 1, s. 8.  Dostupné online na  [cit. 2021-04-13].. 

Podobný pôvod názvu zo slovného základu íl má malý počet slovenských toponým napr. Ílovité (pole, Moldava nad Bodvou, okres Košice-okolie), Ilavské štvrte (pole, Kšinná, okres Bánovce nad Bebravou), Ílovisko (pole, Gemerské Dechtáre, okres Rimavská Sobota), Ilava (mesto), Iliavka (ľavostranný prítok Porubského potoka (prítok Podhradského potoka)), Ilavské (pole, Pruské, okres Ilava)KRAJČOVIČ, Rudolf: Z lexiky stredovekej slovenčiny s výkladmi názvov obcí a miest (1-53). In: Kultúra slova, 2009, roč. 43, č. 5, s. 287-288. ISSN 0023-5202.  .

 Zaujímavosť 
Do roku 1934 viedla údolím Ílovnice lesná železnica do Udavského, dodnes sú rozpoznateľné zvyšky pôvodných násypov.

 Referencie 

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Udavy
Kategória:Vodné toky v okrese Humenné
Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória:Vodné toky v Laboreckej vrchovine