Frazeologické univerzálie

Frazeologické univerzálie sú spoločné vlastnosti a vzťahy frazém vyskytujúce sa vo všetkých prirodzených jazykoch. Základný problém pri zisťovaní f. u. spočíva v hľadaní tzv. pravých, resp. vlastných frazeologických univerzálií, pričom sa výskum opiera predovšetkým o typologické štúdium frazeológie prirodzených jazykov. Popri aplikovaní poznatkov z lingvistiky univerzálií o jazykových (fonologických, gramatických, sémantických, symbolických) a logických (myšlienkových) univerzáliách sa zisťuje vo frazeológii predovšetkým existencia a fungovanie tzv. implikačných a frekvenčných (kvantitatívnych) univerzálií. Aj vo frazeológii sa rozlišujú mimojazykovo podmienené f. u. (napr. univerzálne myšlienkové kategórie, dvojitý antropocentrizmus frazeologickej nominácie ap.) a vnútrojazykové, resp. lexikálno-sémantické f. u. Pri lexikálno-sémantických univerzáliách ide o skúmanie nominačných mechanizmov, spoločných všetkým jazykom a zachytávajúcim zákonitosti medzi formou a významom. Pri mimojazykových univerzáliách sa robí ideografická inventarizácia časti objektívnej reality, pomenúvanej pomocou frazém. Jeden z prístupov ku skúmaniu f. u. sa opiera o zisťovanie tzv. pravidelnosti frazelogického subsystému, a to zisťovaním
 miery formálnej viazanosti komponentov,
 frazeologickej aktivity komponentov,
 štrukúrno-sémantickej deliteľnosti frazém,
 variantnosti frazém a
 ich modelovosti (D. Dobrovoľskij, 1988). Kritika tohto prístupu spočíva v nerozlišovaní synchrónneho a diachrónneho pohľadu, v nešpecifickosti vymedzených f. u. na samotnú frazeológiu, v orientácii na povahu komponentov a nie na vlastnú frazému, v mylných predpokladoch o existencii frazeologického systému, čo je vo všeobecnosti spôsobené nejasným východiskovým poňatím samotnej frazeológie a idiomatiky (p. F. Čermák, 1993). Podľa F. Čermáka k vlastným a typovo absolútnym f. u. patrí:
 fakt existencie frazém v každom prirodzenom jazyku,
 existencia frazém na všetkých úrovniach kombinatoriky jazykových jednotiek, ktoré sú nositeľmi významu,
 frazéma je výsledkom náhodného, nemodelového tvorenia,
 frazéma je založená na najrozmanitejších vnútorných syntagmatických, paradigmatických alebo oboch anomáliách svojich komponentov, k čomu formuluje autor štyri následné implikačné univerzálie:
a) čím je komponent frazém frekventovanejší, tým nepravdepodobnejšia je jeho sémantická súvislosť s jeho slovníkovými významami v izolácii,
b) čím je monokolokabilný komponent frazémy (pokiaľ sa vo frazém vyskytuje) zriedkavejší a/alebo menej sémanticky priezračný, tým je jeho ďalší komponent frekventovanejší,
c) ak existuje medzi komponentmi frazémy sémantická kompatibilita, je frazéma homonymná k svojmu doslovnému proťajšku,
d) ak sú komponenty frazémy len monosémantické alebo len polysémantické, je frazéma homonymná k svojmu doslovnému proťajšku,
 frazéma je daná neaditívnou (nefregeovskou) funkciou (resp. významom) svojich komponentov,
 frazéma podľa svojej funkcie zodpovedá analogicky funkcii pravidelenej kombinácie pravidelných prvkov svojej roviny,
 frazéma je funkčne a gramaticky vždy do určitej miery defektná a reštringovaná,
 frazéma je transformačne vždy do určitej miery defektná a reštringovaná, čiže čím má frazéma menej funkčných a transfomačných anomálií (defektov), tým bližšie má k pravidelnému výrazu (ak nemá žiadne, nie je to frazéma),
 frazéma je na základe svojho úzu v komunikácii ekonomická a denotatívne vágna nominácia, 10. frazéma je dispozične najvhodnejší systémový prostriedok (nominácie) na pragmatické vyjadrovanie predovšetkým evaluatívneho typu. (F. Čermák, 1993). 

 Literatúra 
 D. O. Dobrovoľskij, 1988; F. Čermák, 1993; P. Ďurčo, 1990. 

Kategória:Frazeológia
Kategória:Literárne pojmy