Staroseverčina

Staroseverčina (iné názvy: stará severčina, staronordičtina, stará nordičtina, staroškandinávčina, stará škandinávčina, stará severná germánčina; staroseverské jazyky, staronordické jazyky, staré severogermánske jazyky, staroškandinávske jazyky; nepresne: staroislandčina v najširšom zmysle) je súhrnné označenie pre všetky severogermánske nárečia/jazyky od 8. príp. 9. storočia do polovice 14. stor.; v širšom ponímaní pojem zahŕňa aj tzv. strednú severčinu, čiže obdobie od polovice 14. do začiatku 16. stor.. 

Časť vyššie uvedených názvov má však aj iné významy (pozri nižšie).

Na začiatku uvedeného obdobia (t.j. obdobia 8. - 14./16. stor.) bola staroseverčina jeden jazyk, neskôr išlo fakticky o jeden jazyk v procese rozpadu na viacero jazykov (resp. v prvom kroku na západnú a východnú skupinu nárečí) a na konci uvedeného obdobia (najneskôr v 12. stor.) už išlo o zoskupenie jazykov.

 Významy pojmu staroseverčina 
Názvy staroseverčina, stará severčina, staronordičtina a stará nordičtina môžu mať v závislosti od autora jeden z nasledujúcich významov (pozri aj nižšie uvedené delení staroseverčiny a článok severogermánske jazyky):
1. praseverčina + severogermánske jazyky od 8./9. do 14., prípadne 16. stor. NOREEN, A. Altnordische Grammatik I. Altisländische und altnorwegische Grammatik. 4. Auflage 1923. - Einleitung §1, §3
2. severogermánske jazyky od 8./9. do 14., prípadne 16. stor. (t.j. predmet tohto článku)
3. stará západná severčinaOTTOSON, K. Old Nordic: A definition and delimitation of the period. In: The Nordic Languages. vol. I. 2002 S. 787 , resp.  stará nórčina v širšom zmysle + stará islandčina v širšom zmysle 
4. stará islandčina v užšom zmysle, pretože v nej bolo napísané veľké množstvo textov 
5. severogermánske jazyky od 8./9. do 11./12. stor.(t.j. len staršia časť z významu č. 2), v širšom zmysle vrátane 6.-8./9. stor. - Týmto významom č. 5  sa v podstate myslí staroseverčina ako ešte jeden jednotný alebo takmer jednotný jazyk (na rozdiel od neskorších už úplne samostatných severogermánskych jazykov)Sprachwissenschaftliches Einführungsproseminar II - Sprachgeschichte in Skandinavien  (2018)  S. 17, 4
6. severogermánske jazyky od 11./12. do 14. stor. (t.j. len mladšia časť z významu č. 2)Schalin, Johan. (2022). The phonological properties of the rhotacising z/ʀ-phoneme in Ancient Nordic.  

Nasledujúci text sa zaoberá staroseverčinou vo význame č. 2.

 Rozšírenie 
Staroseverčinou sa najprv hovorilo len v Dánsku, Nórsku, Švédsku a časti Fínska, ale Vikingovia ju rozšírili aj na Orkneje, Shetlandy, časti Škótska, Írska a stredného Anglicka, Faerské ostrovy, Island, časti Grónska a časti Severnej Ameriky.

 Delenie 
staroseverčina/stará severčina/staronodičtina/stará nordičtina vo význame č. 2 (=stará islandčina v najširšom zmysle, stará severná germánčina, staroškandinávčina, stará škandinávčina, staroseverské jazyky, staronordické jazyky, staré severogermánske jazyky, staroškandinávske jazyky):
 †stará západná severčina (=stará zapadná nordičtina, stará západná škandinávčina, západná severčina, západná nordičtina, (starý) nórsko-islandský jazyk, nórsko-islandské jazyky, západná staroseverčina/stará severčina/staronordičtina/stará nordičtina/staroškandinávčina/stará škandinávčina/stará severná germánčina, staroseverčina/stará severčina/staronodičtina/stará nordičtina vo význame č. 3; zriedkavo: stará nórčinaVenas K. Previous attempts at establishing periods in Nordic language history. In: Lars S. Vikør: Norwegian: Bokmål vs. Nynorsk  7 v najširšom zmysle, stará islandčina vo veľmi širokom zmysle, norroenný jazykWALTER, E. Edda - bohytýrské písně. Praha: EVROPSKÝ LITERÁRNÍ KLUB 1942. S. 165):
 †stará nórčina v širšom zmysle:
 nórska časť staroseverčiny z vikinského obdobia 
 †stará nórčina v užšom zmysle
 †stredná nórčina – niekedy nepovažovaná za súčasť staroseverčiny; v období strednej nórčiny bola nórčina silno ovplyvnená (dolnou) nemčinou
 †stará islandčina v širšom zmysle (=archaická islandčina v širšom zmysle): 
 islandská časť staroseverčiny z vikinského obdobia – niekedy považovaná za súčasť starej nórčiny v širšom zmysle
 †stará islandčina v užšom zmysle (=archaická islandčina v užšom zmysle, staroseverčina/stará severčina/staronodičtina/stará nordičtina vo význame č. 4)
 †stará islandčina v najužšom zmysle
 †stredná islandčina – niekedy nepovažovaná za súčasť staroseverčiny
†staroseverčina v Grónsku – niekedy považovaná za súčasť starej islandčiny v širšom zmysle
 †stará faerčina v širšom zmysle - niekedy považovaná za súčasť starej nórčiny v širšom zmysle
 faerská časť staroseverčiny z vikinského obdobia (niekedy považovaná za súčasť starej nórčiny v širšom zmysle) a z obdobia 11.-13. stor. 
 †stará faerčina v užšom zmysle
 †stará nornčina - niekedy považovaná za súčasť starej nórčiny v širšom zmysle
 †stará východná severčina (=stará východná nordičtina, stará východná škandinávčina, východná severčina, východná nordičtina, starovýchodný jazyk, východná staroseverčina/stará severčina/staronordičtina/stará nordičtina/staroškandinávčina/stará škandinávčina/stará severná germánčina, zastarano: švédsko-dánsky jazyk, dánsko-švédsky jazyk):
†stará švédčina v širšom zmysle:
†runová švédčina
†stará švédčina v užšom zmysle
†stará švédčina v najužšom zmysle (=staršia stará švédčina, klasická stará švéčina)
† stredná švédčina (=mladšia stará švédčina) – niekedy nepovažovaná za súčasť staroseverčiny; stredná švédčina sa najnovšie delí na dve obdobia (hranicou je rok 1450)
†stará dánčina v širšom zmysle:
†runová dánčina (=stará dánčina v jednom užšom zmysle)
†stredná dánčina v širšom zmysle (=stará dánčina v inom užšom zmysle)
†staršia stredná dánčina (=najstaršia dánčina, staršia stará dánčina)
†mladšia stredná dánčina (= stredná dánčina v užšom zmysle, mladšia stará dánčina) – niekedy nepovažovaná za súčasť staroseverčiny; v obdbí mlašej strednej dánčiny bola dánčina silno ovplyvnená (dolnou) nemčinou
 †stará gotlandčina (=stará gutničtina) - niekedy (najmä staršie) považovaná za súčasť starej východnej severčiny alebo súčasť starej švédčiny v širšom zmysle
 ?†stará dalarnčina - t.j. predchodca jazyka älvdalska; stará dalarnčina je len hypotetický jazyk

Poznámka: Všetky názvy typu „stará XY“ či „stredná XY“ sa v slovenčine uvádzajú aj v podobe „staroXY“ či „stredoXY“ (napr. stará islandčina - staroislandčina).

Pre staroseverčinu v 11. - 14. stor. sa niekedy (porov. napr. Haugen 2015) uvádza odchylné celkové delenie: konkrétne sa namiesto (aj vyššie uvedeného) pôvodného delenia na západnú skupinu (t.j. v podstate stará nórčina a stará islandčina) a východnú skupinu (t.j. v podstate stará švédčina a stará dánčina) pre 11. - 14. stor. uvádza delenie na severnú skupinu (t.j. v podstate stará nórčina, stará islandčina a stará švédčina) a južnú skupinu (t.j. v podstate len stará dánčina). Pre novovek (ktorý ale už nie je predmetom tohto článku) sa mimochodom niekedy používa zas úplne iné delenie - tentokrát na ostrovnú skupinu (t.j. v podstate islandčina) a kontinentálnu skupinu (t.j. v podstate švédčina, dánčina a nórčina) - o tomto novovekom delení pozri napr. v článku severogermánske jazyky.  

Zdroje kapitoly delenie:NOREEN, A.  Altnordische Grammatik I : Altisländische und altnorwegische Grammatik 4. Auflage 1923. (Einleitung) NOREEN, A.  Geschichte der nordischen Sprachen (besonders in altnordischer Zeit). 3. Auflage 1913. Chapter 3 Sources, Methods and Tools 2014. Multitree: A digital library of language relationships. Bloomington, IN: Department of Linguistics, The LINGUIST List, Indiana University. BLAŽEK, V. ÚVOD DO HISTORICKO-SROVNÁVACÍHO STUDIA GERMÁNSKÝCH JAZYKů Auffrischungskurs Hist. Ling. (HS08) Luzius Thöny  KUHN, H. Altnordisch. In: Kurzer Grundriss der germanischen Philologie bis 1500 - Band 1 - Sprachgeschichte Vikor L. S. The Nordic language area and the languages in the north of Europe. In: Venas K. Previous attempts at establishing periods in Nordic language history. In: skandinávské jazyky. In: Malá československá encyklopedie V. 1987. S. 647TOPOROVA, T. Germanskije jazyki. In: Jazyki mira - Germanskije jazyki. Keľtskije jazyki. Moskva: Academia. 2000, S. 13 a nasl.OTTOSON, K. Old Nordic: A definition and delimitation of the period. In: The Nordic Languages. vol. I. 2002 S. 787  HAUGEN, O. E.. Norröne Grammatik im Überblick. 2. Aufl. 2015 (2020) BLAŽEK, Václav. Staré germánské jazyky (Historický a gramatický přehled). [s.l.] : Masarykova univerzita, 2014. 163 s. ISBN 978-80-210-7644-0. S. 34 a nasl.altnordische Literatur. In: Lexikon des Mittelalters. CD-ROM. Verlag J.B. Metzler, 2000. ISBN 3-476-01819-9.nordische Sprache. In: Meyers Großes Konversations-Lexikon, Band 14. Leipzig 1908, S. 764-766Highlander, M. T.(2014).The Grouping of the Germanic Languages: A Critical Review. (Master's thesis). Retrieved from https://scholarcommons.sc.edu/etd/2587Norové. In: Masarykův slovník naučný V . 1931. S. 206-207severské jazyky. In: Masarykův slovník naučný VI . 1932. S. 543nordický. In: Masarykův slovník naučný V 1931. S. 202germánske jazyky. In: Encyclopaedia Beliana 5. 2007. S. 132BACHMANN, S. Die Germanischen Sprachen 2014  JASANOFF, Jay H. Chapitre 13. Germanic (Le germanique) In : Langues indo-européennes [en ligne]. Paris : CNRS Éditions, 1997 (généré le 08 avril 2022). Disponible sur Internet : <http://books.openedition.org/editionscnrs/41577>. ISBN : 9782271128034. DOI : https://doi.org/10.4000/books.editionscnrs.41577.norrønt . In: Old Norse. In: Særheim, I. 2019. Low German influence on the Scandinavian languages in late medieval times – some comments on
loan words, word-forming, syntactic structures and names. AmS-Skrifter 27, 153–161, Stavanger, ISSN 0800-0816, ISBN
978-82-7760-183-0. Schalin, Johan. (2017). Scandinavian umlaut and contrastive feature hierarchies (journal article in NOWELE 70:2, author's post-print, full text). NOWELE. 70. WALTER, E. Edda - bohytýrské písně. Praha: EVROPSKÝ LITERÁRNÍ KLUB 1942. S. 142ŠTĚRÍKOVÁ, H. Skandinávské elementy v jazyce staroruského práva. Univerzita Karlova, Filozofická fakulta, Ústav východoevropských studií Slovanské filologie. 2018 Dánsko - Jazyk. In: 

Zdroje

Kategória:Germánske jazyky