Stefan Lazar I. Hrebeljanović

Stefan Lazar I. Hrebeljanović (okolo 1329, Prilepac, Kosovo – 28. jún 1389, Kosovo pole) alebo knieža Lazar (po srbsky Кнез Лазар / Knez Lazar - knieža Lazar) alebo cár Lazar bol srbský despota, knieža (1371–1389) a cár (1389). V Srbsku sa stal legendárnou postavou a pravoslávna cirkev ho uznáva ako svätca.

 Meno 

Stefan je meno s významom ovenčený, ktorý používali vládcovia Srbska ako čestný titul. Priezvisko Hrebeljanović pochádza z neskoršieho podania, podľa ktorého predkom rodiny bol Hrebalj, respektíve rodina pochádzala z Grbalja v Kotorskom zálive.

 Život 
Princov otec menom Pribac bol nižší šľachtic na dvore cára Stefana Uroša IV. Dušana a Lazar vyrastal na dvore v Prizrene. V roku 1362 sa spomína ako dvoran Dušanovho následníka Stefana Uroša V., ktorý ho okolo roku 1371 povýšil na knieža.

Neskôr Lazar opustil Prizren a konsolidoval svoju moc na severe Srbska. Aj keď bol vazalom cára Stefana Uroša V., odmietol sa zúčastniť bitky pri rieke Marica, v ktorej osmanské sily porazili väčšiu časť srbskej armády a ovládali oblasti južne a východne od Kosova. Čoskoro na to cár Stefan Uroš zomrel ako posledný mužský potomok dynastie Nemanjićovcov. Lazar sa vďaka diplomacii, vojenským víťazstvám a v neposlednom rade vďaka dynastickému manželstvu s Milicou Nemanjićovou stal najsilnejším srbským šľachticom. Prisvojil si cisárske tituly Stefan a autokrat a povýšil sa aj nad svojho spojenca, bosnianskeho bána Tvrtka Kotromanića, ktorý používal titul Stefan kráľ Srbov a Bosny a bol po otcovej matke potomok Nemanjićovcov, takže jeho dynastické nároky boli každopádne legitímnejšie.

Lazar si vybojoval silnú pozíciu na Balkáne a ovládal dnešné centrálne Srbsko a časť Kosova. Hlavným mestom jeho kniežatstva bolo mesto Kruševac. Kládol silný odpor postupujúcej Osmanskej ríši, napríklad vo víťaznej bitke pri Pločniku v roku 1387. Lazarovo kniežatstvo sa stalo útočiskom mnohých mníchov, spisovateľov, architektov a umelcov z Bulharska, Grécka a južného Srbska, ktoré boli pod kontrolou Turkov. Aj keď jeho rozloha bola asi štvrtinová v porovnaní s Dušanovým cisárstvom, zjednotil centrálne Srbsko so severnými provinciami Mačva, Kučevo a Braničevo. Jeho územie chránili vazalskí vládcovia, ktorých si zaviazal manželstvom so svojimi dcérami. Patrili k nim Mikuláš Gorjanský v Mačve, Đurađ II. Balšić v Zete (Čierna Hora), Vuk Branković v Raške (Kosovo).

V predvečer bitky pri Kosovom poli ho korunovali za cára, ale v bitke ho Turci zajali a po bitke popravili.

Ortodoxná cirkev ho vyhlásila za svätého mučeníka.

 Rodina 
 otec Pribac, dvoran cára Stefana Uroša IV.
 manželka Milica, dcéra princa Vratka z rodu Nemanjićovcov (od 1353)
 dcéra Mara
 neskôr manželka Vuka Brankovića
 syn Stefan Lazarević, Lazarov následník, srbské knieža a despota
 syn Vuk (popravený 6. júla 1410)
 dcéra Mara alebo Dragana
 neskôr manželka bulharského cára Ivana Šišmana
 dcéra Teodora
 neskôr manželka Mikuláša II. Gorjanského (iné pramene udávajú, že jeho manželkou bola jej mladšia sestra Jelena)
 dcéra Jela alebo Jelena,
 neskôr manželka čiernohorského kniežaťa Đurađa Stracimirovića z rodu Balšićovcov (Đurađ II. Balšić)
 neskôr manželka Sandalja Hranića, synovca Vlatka Vukovića
 dcéra Olivera Despina
 neskôr „manželka“ (t. j. zaradená do háremu) tureckého sultána Bajazida I.

 Externé odkazy 
 Prologue to Kosovo: The Era of Prince Lazar  (en)
 Sveta loza kneza Lazara (sr)

Hrebeljanović, Sefan Lazar I.
Hrebeljanović, Sefan Lazar I.
Hrebeljanović, Sefan Lazar I.
Hrebeljanović, Sefan Lazar I.
Kategória:Popravené osobnosti
Kategória:Zavraždení vládcovia