Litovčina

Litovčina je jazyk z indoeurópskej rodiny z vetvy baltských jazykov. Má dve nárečia – žemajtské (dolnolitovské) a aukštajské (hornolitovské). Základom litovskej abecedy je latinka doplnená o diakritiku.

Je to pre mnohých jazykovedcov zaujímavý jazyk, pretože si zo všetkých iných živých indoeurópskych jazykov zachoval archaické črty vo fonológii a morfológii. Niektoré fakty poukazujú na to, že skupina baltských jazykov existovala oddelene od iných skupín indoeurópskych jazykov už v 10. storočí pred Kr. Vývoj baltských jazykov z indoeurópčiny je nevyjasnený.

 Dejiny litovčiny 
Východobaltské jazyky sa oddelili od západobaltských jazykov (hypoteticky nazývaných protobaltské jazyky) medzi rokmi 400 – 600. Diferenciácia medzi litovským a lotyšským jazykom sa začala okolo roku 800, ale ešte dlho po tom boli tieto dva jazyky dialektami jedného litovského jazyka. V 13. – 14. storočí mali veľký vplyv na vývoj lotyšského a litovského jazyka Livónci, ktorí v tomto období obsadili územia okolo rieky Daugavy. Toto územie takmer zhodovalo s územím dnešnej Litovskej republiky. Definitívne zmizli až v 17. storočí.

Najstaršia písomná pamiatka litovského jazyka pochádza z roku 1545. Je to prepis modlitby zo skoršieho originálu napísaný rukou na poslednej strane knihy Tractatus sacerdotalis vytlačenej v Štrasburgu. Text je napísaný v dzukiijskom dialekte. Ale niet pochýb o tom, že cirkevné litovské texty sa rozširovali na území Litvy už skôr – dokonca v 14. storočí. Veď v roku 1387 bolo v Litve oficiálne prijaté kresťanstvo a litovský ľud sa potreboval vzdelať aj v tomto smere. V historických análoch sa píše, že prvé cirkevné texty do litovského jazyka prekladal už Jogail

Súčasný litovský jazyk sa začal formovať v polovici 16. storočia. V roku 1547 v Kaliningrade (po litovsky: Karaliaučus) bola vytlačená prvá litovská kniha – luteránsky katechizmus Martiniasa Mažvidasa – v žemajtskom dialekte. Je to vlastne prvá litovská učebnica čítania a písania, v ktorej autor spomína pojem litovská abeceda a niekoľko ním vymyslených gramatických termínov. Úroveň gramotnosti litovcov na prelome 17. a 18. storočia bola nízka, preto knihy boli všetkým dostupné. Vydaním tejto knihy sa od tohto momentu v Litve datuje vznik spisovného litovského jazyka.

V roku 1620 vyšla prvá Učebnica litovčiny – Dictionarium trium linguarum – od Konstantinasa Sirvindasa, ktorá bola následne ešte päťkrát vydaná. V roku 1653 Danielius Kliainus napísal učebnicu gramatiky litovského jazyka Grammatica Litvanica.

Litovskí jazykovedci sa počnúc 17. storočím začali zaoberať vedeckým výskumom litovského jazyka, ktorý v sa v 19. storočí zintenzívnil. Veľmi veľký význam pre ďalší vývin jazyka mali práce litovského jazykovedca 19. storočia Jonasa Jablonskisa.

V roku 1864 po Januárovom povstaní Michail Nikolajevič Muraviev (generál-gubernátor Litvy) zakázal používať latinskú abecedu a tlačené texty v litovskom jazyku. Tlač litovských kníh však naďalej pokračovala za hranicami krajiny vo Východnom Prusku a v USA. Aj keď sa pod hrozbou smrti tieto knihy do Litvy privážali, pomocou nich totiž vzrastalo národné povedomie Litovcov, zákaz sa v roku 1904 zrušil.

 Súčasný litovský jazyk 
Dnes je litovčina úradným jazykom Litvy. Litovský jazyk však používa aj litovská menšina v Poľsku (5,8 tisíc), Bielorusku a Kaliningradskej oblasti (18 000) a tiež litovskí emigranti v USA (800 000), Rusku, Anglicku, Nemecku, Lotyšsku, Kanade, Austrálii, Brazílii a Argentíne. Celkovo litovským jazykom rozpráva 4 000 000 ľudí vrátane Litovcov v Litve.

 Litovská abeceda 
Pre zápis litovského jazyka sa od 16. storočia používa mierne upravená latinka. V druhej polovici 60. rokov 19. storočia sa do popredia dostala cyrilika a azbuka, ale v konečnom dôsledku ju Litovci neprijali. V roku 1905 sa uskutočnila pravopisná reforma litovského jazyka, podľa ktorej dnes v súčasnej litovskej abecede existuje 32 písmen:

Veľké písmenáA Ą B C ČDE Ę Ė F G H I Į Y J K L M N O P R S Š T U Ų Ū V Z ŽMalé písmenáa ą b c čde ę ė f g h i į y j k l m n o p r s š t u ų ū v z ž

Pre zápis niektorých zvukov spoluhlások sa používa kombinácia – „ch“.

 Samohlásky 
Litovčina má 12 samohlások. Doplnkami k štandardnej latinke sú písmená „ą“, „ę“, „į“, „ų“, (tzv. nosné), ktoré historicky označovali nosovky (ako v súčasnom poľskom jazyku). Vyslovujú sa ako písmeno „n“ v slove Hanka.

Veľké písmenáĄ Ę Į ŲMalé písmená ą  ę  į  ų 

Ďalším typom samohlások sú písmená „ė“ a „ū“, ktoré sa v slovenčine vyslovujú ako dlhé.

Veľké písmenáĖ Ū Malé písmená ė  ū 

 Spoluhlásky 
V litovčine existuje 20 spoluhlások, ktoré sa píšu latinkou. Navyše sa tu vyskytuje zložka CH ako v slovenčine.

Veľké písmenáB C Č D F G H J K L M N P R S Š T V Z ŽMalé písmená b  c  č  d  f  g  h  j  k  l  m  n  p  r  s  š  t  v  z  žSlovenčina b  c  č  d  f  g  h  j  k  l  m  n  p  r  s  š  t  v  z  ž

 Akcentológia v litovskom jazyku 
Akcent (prízvuk) v litovskom jazyku je veľmi dôležitý. Málo jazykov totiž má taký prízvuk ako litovský jazyk. Ak je napríklad v anglickom jazyku prízvuk individuálny, v slovenčine a lotyštine je na 1. slabike, v poľštine na predposlednej slabike, vo francúzštine vždy padá na tretiu slabiku, v macedónčine na 3. slabike od konca, v litovčine existuje celý systém pravidiel prízvukov a intonácie vo vetách.

Prízvučná môže byť ktorákoľvek slabika. V priebehu skloňovania (časovania) sa miesto prízvuku mení. Dlhá prízvučná slabika má dodatočnú prozodickú charakteristiku – intonáciu. Rozlišujeme intonáciu klesajúcu („akut“) a intonáciu stúpajúcu („cirkumflex“).

Poloha prízvuku je zásadným faktorom litovského slova a má fonologickú funkciu, tzn. slová sa môžu líšiť polohou prízvuku – prízvuk je v litovčine významotvorný.

 giria (chváli) – giria (les)
 kasa (ryje) – kasa (cop)
 karti (vešať) – karti (horká)

V litovskom jazyku, na rozdiel od lotyšského jazyka, existujú dvojslabičné slová so stúpajúcou a klesajúcou intonáciou (lauki a laukas) a rozličným prízvukom. Lotyština tento jav počas fínskeho vplyvu v krajine stratila a presunula prízvuk na prvú slabiku.

 Litovské dialekty 
Litovský jazyk sa rozdeľuje na dva dialekty – aukštajský dialekt (po litovsky: aukštaičių tarmės) a žemajtský dialekt (po litovsky: žemaičių tarmės). Pochádzajú z litovských slov vysoký (aukštaičių) a nízky (žemaičių) a ohraničujú územie obyvateľov okolo rieky Nemunas, ktorí nimi hovorili. Tieto dialekty sa ešte delia na tri poddialekty.

Aukštajský dialekt:
 východní Aukštajti
 západní Aukštajti (Suvalkovia)
 južní Aukštajti (Dzukovia)

Žemajtský dialekt:
 zapadní Žemajti (klajpedské nárečie)
 severozápadní Žemajti (telšiajské nárečie)
 južní Žemajti (razsejnícke nárečie)

Súčasný litovský jazyk je založený na dialekte západných Aukštajcov – Suvalkov.

 Gramatika 
Litovčina je syntetický jazyk. Rozlišuje v základe tri časy – prítomný, minulý a budúci. Zvláštnosťou je tzv. minulý opakovaný čas, ktorý sa v jazyku vyskytuje minimálne. Má jednu formu oznamovacieho spôsobu, ktorá sa v minulom čase môže kombinovať s príčastiami.

Nijaký iný jazyk nemá toľko príčastí ako litovčina! Súčasný litovský jazyk používa obrovské množstvo príčastí a v tomto mu patrí prvenstvo. Pre každý čas existuje v litovčine aktívne a pasívne príčastie, okrem litovskej zvláštnosti – minulého opakovaného času, –  ktorý má len aktívne príčastie. Pomocou týchto príčastí sa vytvárajú formy činného a trpného rodu.

Litovský jazyk má dva gramatické rody – mužský a ženský. Stredný rod sa prakticky nevyskytuje. Má päť vzorov podstatných mien a tri vzory prídavných mien.

 Podstatné mená 
Podstatné a prídavné mená sa skloňujú siedmimi pádmi – tými istými ako v slovenčine.

SlovenskyLitovsky OtázkaNominatívVardininkas Kas?GenitívKilmininkas Ko?DatívNaudininkas Kam?AkuzatívGalininkas Ką?InštrumentálĮnagininkas Kuo?LokálVietininkas Kur?VokatívŠauksmininkas

Lokál je však nahradený tzv. miestnym pádom, ktorý je bezpredložkový. Ten sa ešte delí na ďalšie štyri pády:
 inesív – v lese, v lesoch (miške, miškuose)
 illatív – do lesa, do lesov (miškan, miškuosna) (používa sa v hovorovej reči)
 adessív – pri lese, pri lesoch (miškiep, miškuosemp)
 allatív – k lesu, k lesom (miškop, miškump) (používa sa v niektorých stálych slovných spojeniach)

V súčasnosti sa v jazyku zachoval iba inesív. Práve on figuruje v gramatických pádoch podstatných mien pod názvom miestny pád.

Litovčina používa aj produktívny pád vokatív, ktorý sa používa pri oslovení. V množnom čísle má tvar nominatívu.

Litovčina prechyľuje ženské priezviská a to tak, že koncovka priezviska -aitė, -ytė alebo -(i)utė označuje slobodné dievča, koncovka -ienė vydatú ženu.

 Skloňovanie 
Podstatné mená v litovčine sa zaraďujú do piatich skupín skloňovania.

1. skupina-as, -ias, -ys, -jas vakaras (vakaro) = večer, tarnautojas (tarnautojo) = sluha, butelis (butelio) = fľaša 2. skupina-a, -ia, -ė daina (dainos) a giesmė (giesmės) = pieseň 3. skupinaniektoré na -is akis (akies) = oko, ausis (ausies) = ucho, dalis (dalies) = časť, dantis (danties) = zub, debesis (debesies) = oblak, žveris (žveries) = zviera 4. skupina-us, -ius alus (alaus) = pivo, sūnus (sūnaus) = syn,  direktorius (direktoriaus) = riaditeľ 5. skupina-uo, niektoré na -ė a -is vanduo (vandens) = voda, akmuo (akmens) = kameň, šuo (šuns) = pes, sesuo (sesers) = sestra, duktė (dukters) = dcéra, mėnuo (mėnesio) = mesiac

 Slovesá 

Slovesá môžu mať tieto tvary: neurčitok, prítomný, minulý, budúci čas, frekventatív. Litovčina má bohatý systém príčastí. Tretia osoba jednotného a množného čísla majú vždy rovnaký tvar.

 Časovanie slovies 

Prítomný čas

  dirbti = pracovať norėti = chcieť skaityti = čítať1. sg.dirbu noriu skaitau2. sg.dirbi nori skaitai3. sg.dirba nori skaito1. pl.dirbame norime skaitome2. pl.dirbate norite skaitote3. pldirba nori skaito

Minulý čas

  dirbti = pracovať norėti = chcieť skaityti = čítať1. sg.dirbau norėjau skaičiau (palatalizácia – vznik afrikáty t→č)2. sg.dirbai norėjai skaitei3. sg.dirbo norėji skaitė1. pl.dirbome norėjome skaitėme2. pl.dirbote norėjote skaitėte3. pldirbo norėjo skaitė

Budúci čas – infinitív bez koncovky -ti + s + koncovka.

  dirbti = pracovať norėti = chcieť skaityti = čítať1. sg.dirb-s-iu norė-s-iu skaity-s-iu2. sg.dirb-s-i norė-s-i skaity-s-i3. sg.dirb-s norė-s skaity-s1. pl.dirb-s-ime norė-s-ime skaity-s-ime2. pl.dirb-s-ite norė-s-ite skaity-s-ite3. pldirb-snorė-sskaity-s

Frekventatív (opakovaný dej v minulosti) – infinitív bez koncovky -ti + dav + koncovka.

  dirbti = pracovať norėti = chcieť skaityti = čítať1. sg.dirb-dav-au norė-dav-au skaity-dav-au2. sg.dirb-dav-ai norė-dav-ai skaity-dav-ai3. sg.dirb-dav-onorė-dav-oskaity-dav-o1. pl.dirb-dav-ome norė-dav-ome skaity-dav-ome2. pl.dirb-dav-ote norė-dav-ote skaity-dav-ote3. pldirb-dav-onorė-dav-oskaity-dav-o

 Kondicionál 

Podmieňovací spôsob (pracoval by som, chcel by som, čítal by som)

  dirbti = pracovať norėti = chcieť skaityti = čítať1. sg.dirb-č-iau norė-č-iau skaity-č-iau2. sg.dirb-t-um (ei) norė-t-um (ei) skaity-t-um (ei)3. sg.dirb-t-ųnorė-t-ųskaity-t-ų1. pl.dirb-t-ume / umėme norė-t-ume / umėme skaity-t-ume / umėme2. pl.dirb-t-ute / umėte norė-t-ute / umėte skaity-t-ute / umėte3. pldirb-t-ųnorė-t-ųskaity-t-ų

 Imperatív 

Rozkazovací spôsob

  dirbti = pracovať norėti = chcieť skaityti = čítať1. sg.–––2. sg.dirb-knorė-kskaity-k3. sg.tegu + prítomný častegu + prítomný častegu + prítomný čas1. pl.dirb-k-ime norė-k-ime skaity-k-ime2. pl.dirb-k-ite norė-k-ite skaity-k-ite3. pltegu + prítomný častegu + prítomný častegu + prítomný čas

 Číslovky 

 číslovka  po litovsky 1  vienas 2  du, dvi (mužský rod / ženský rod) 3  trys 4  keturi, keturios 5  penki, penkios 6  šeši, šešios 7  septyni, septynios 8  aštuoni, aštuonios 9  devyni, devynios 10  dešimt11  vienuolika12  dvylika13  trylika14  keturiolika15  penkiolika16  šešiolika17  septyniolika18  aštuoniolika19  devyniolika20  dvydešimt30  trysdešimt40  keturiasdešimt50  penkiasdešimt60  šešiasdešimt70  septyniasdešimt80  aštuoniasdešimt90  devyniasdešimt100  šimtas1000  tūkstantis

 Slovníček 

po slovenskypo litovskypoznámkaLitovecLietuvisLitovkaLietuvėLitovskyLietuviškaiLitvaLietuvaLotyšskoLatvijaLotyšLatvisLotyškaLatvėVitajte v...Sveiki atvykę į...Ahoj (neformálne)LabasDoviIki!DovideniaIki pasimatymo!
Viso gero!

Sudie!Ako sa voláte?Koks jūsų vardas?Ako sa voláš?Kuo tu vardu?ProsímPrašauĎakujemAčiūKoľko to stojí?Kiek tai kainuoja?ÁnoTaip
JoNieNeMožnoGalPrepáč/prepáčte.Atsiprašau.PomôžtePadėkiteNerozumiem.Nesuprantu.Hovoríš po anglicky?Ar tu kalbi angliškai?Hovoríte po anglicky?Ar jūs kalbate angliškai?Hovorím rusky.Moku (kalbėti) rusiškai.Nehovorím litovsky.Nekalbu lietuviškai.Môžete hovoriť rusky.Galite kalbėti rusiškai?(vyslovuje sa Gálite kalbéti...) – vo východnej časti žiaden problémKde je...?Kur yra…?Som cudzinec.Aš esu užsienietis.Som Slovák.Aš esu Slovakas.Som Slovenka.Aš esu Slovakė.Som zo Slovenska.Aš esu iš Slovakijos.V Litve som po prvýkrát.Aš esu Lietuvoje pirmą kartą.Litva sa mi páči.Lietuva man patinka.V Litve sa mi páči.Lietuvoje man patinka.Ide tento autobus do...?Ar šis autobusas važiuos į...?

 Dni v týždni 
Dni v týždni Litovci počítajú. Doslovný preklad znamená "prvý deň", "druhý deň"...

Zaujímavé je, že keď Litovci chcú povedať, že niečo je v pondelok, nepoužijú lokál jednotného čísla ako my (v kom? v čom?), ale akuzatív jednotného čísla (koho? čo?). To isté platí aj pri mesiacoch. Ak chcú vyjadriť opakovanosť (napr. že niečo sa opakuje každý pondelok alebo žito sa seje vždy v auguste (každý rok)) tak použijú inštrumentál množného čísla.
po slovenskypo litovskypondelokpirmadienisutorokantradienisstredatrečiadienisštvrtokketvirtadienispiatokpenktadienissobotašeštadienisnedeľasekmadienis

 Mesiace v roku 
Názvy litovských mesiacov sú odvodené z etymológie.
po slovenskypo litovskypoznámkajanuársausisodvodené od slova suchýfebruárvasarismareckovashavranaprílbalandisholubmájgegužė kukučkajúnbirželis odvodené od slova brezajúlliepa lipaaugustrugpjūtis odvodené od kosenia žitaseptemberrugsėjis odvodené od siatia žitaoktóberspalisnovemberlapkritis lapas = list; kristi, krenta, krito = padať; teda analógia českému listopaddecembergruodis odvodené od zamrznutej zeme

 Komunikácia Litovec vs. Lotyš 
Litovčina je gramaticky blízko príbuzná s lotyštinou, ale hovorcovia oboch jazykov si navzájom veľmi nerozumejú. Mnohé slovíčka sú si podobné, časté sú ale prípady, kedy to isté slovo označuje úplne niečo iné. Rozdiely medzi litovčinou a lotyštinou sú v slovnej zásobe oveľa väčšie než medzi slovenčinou a češtinou. Občas pri vzájomnej komunikácii Litovca a Lotyša môže dôjsť k trapasom.

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Lingvistika litovčiny 
 Slovník litovčiny
 Kolektívny slovník litovčiny
 Gramatika litovského jazyka 


Kategória:Litovci
Kategória:Baltské jazyky
Kategória:Jazyky v Litve
Kategória:Jazyky v Sovietskom zväze