Sylvain Maréchal

Pierre Sylvain Maréchal (* 15. august 1750, Paríž, Francúzsko – † 18. január 1803, Montrouge) bol francúzsky filozof, zástanca materializmu a ateizmu.  Bol účastníkom Babeufovho Sprisahania rovných.

 Život 
Narodil sa v Paríži v rodine obchodníka s vínom a vyštudoval právo. Vo veku dvadsiatich rokov publikoval zbierku idyl Bergeries, ktorej úspech mu v roku 1770 dopomohol k miestu asistenta knihovníka v Mazarinovej knižnici.FISCHER, Jan Otokar a kol.  Dějiny francouzské literatury 19. a 20. století. Díl 1., 1789-1870. 2. vyd. Praha: Academia, 1981. 657 s. [Pozri str. 42.] V tomto období sa zaujímal o deizmus aj ateizmus a venoval sa štúdiu vied a filozofov 18. storočia; značný vplyv na neho mali Rousseau, Voltaire, Holbach, Diderot, Helvétius. Vytvoril si aj vlastnú predstavu o agrárnom socializme s kolektívnym vlastníctvom nehnuteľností a začal kritizovať náboženstvo a absolutizmus. V roku 1774 bol prepustený z Mazarinovej ​​knižnice a prenasledovaný pre parodistické parafrázy žalmov, ktoré poukazovali na porušovanie ľudskej dôstojnosti a sociálnu nespravodlivosť.FISCHER, Jan Otokar a kol. Dějiny francouzské literatury 19. a 20. století. Díl 1., 2. 2. vyd. Praha: Academia, 1981. 657 s. [Pozri str. 42 - 43.]

Tesne pred revolúciou strávil štyri mesiace vo väzení, pretože uverejnil Almanach des Honnêtes Gens (1788), ktorý bol odsúdený na verejné spálenie katom.FISCHER, Jan Otokar a kol.  Dějiny francouzské literatury 19. a 20. století. Díl 1., 1789-1870. 2. vyd. Praha: Academia, 1981. 657 s. [Pozri str. 43.] Tento spis bol vlastne pokusom o vytvorenie nového kalendára, v ktorom by svätca nahradili mučeníci slobody, vedci a iní myslitelia. Svoje ďalšie práce už Maréchal publikoval spravidla anonymne, aby sa uchránil pred prenasledovaním.

Za Veľkej francúzskej revolúcie bol stúpencom najradikálnejšieho krídla jakobínov a podporoval ich radom článkov, a to najmä v týždenníku Revolutions de Paris [Revolúcia parížska], ktorý redigoval. V období direktória sa stal jedným z predákov Babeufove sprisahania rovných, ale jeho účasť na sprisahaní zostala utajená, takže nebol popravený ani väznený. V posledných rokoch svojho života sa stiahol z aktívnej politiky a venoval sa literárnej práci a ateistickej propagande. 

Zomrel 18. januára 1803 v Montrouge.

 Dielo 
Bergeries (1770)
Chansons anacréontiques (1770)
Essais de poésies légères suivis d'un songe (1775)
Fragments d'un poème moral sur Dieu (1780)
Dieu et les prêtres
Fragments d'un poème philosophique (1781)
L'Âge d'Or (1782)
Livre échappé du déluge (1784) - Kniha, ktorá prečkala potopu
 Paródia na bibliu. Všetci ľudia sa rodia slobodní a rovnoprávni a môžu sa zaobísť nielen bez zlých kráľov, ale aj bez monarchov dobrých.
Almanach des Honnêtes Gens (1788)- Almanach počestných ľudí
Apologues modernes, à l'usage d'un dauphin (1788)
Dame Nature à la barre de l'Assemblée nationale (1791)
 Correctif á la Révolution (1793) - Pripomienky k revolúcii
 V tejto anonymne vydanej práci kritizuje Maréchal jakobínskej diktatúru zľava. Podľa jeho názoru nemôže byť sloboda a rovnosť, kým budú existovať páni a sluhovia, chudobní a bohatí.Filosofskaja enciklopédija / T. 3. Moskva: Izdateljstvo Sovetskaja enciklopedija, 1964. 584 strán. [Pozri str. 297.]
 Jugement dernier des Rois (1793) - Posledný súd nad kráľmi
 Táto jednoaktovky, ktorá má podtitul Veštba o jednom rokovaní, vznikla na začiatku jakobínskej diktatúry a bola prvýkrát hraná v októbri 1793, dva dni po poprave Marie Antoinetty. V tejto hre sú potentátov hromadne internovaní na pustom ostrove, kde sa "s chamtivosťou tejto čeládce vrodenú" servo o prídel potravín;ŠIMEK, Otokar. Dejiny francúzskej literatúry v obrysoch. Diel 4., Literatúra 18. a 19. storočia. 1. vyd. Praha: SNKLU, 1962. 636 s. [Pozri str. 290.] nakoniec všetky monarchu pohltí výbuch sopky, ktorý bol na javisku predvedený s použitím ohňostroja.FISCHER, Jan Otokar a kol. Dějiny francouzské literatury 19. a 20. století. Díl 1., 1789-1870. 2. vyd. Praha: Academia, 1981. 657 s. [Pozri str. 45.]
Manifeste des Égaux (1801)
Pensées libres sur les prêtres (1798)
Le Lucrèce Français  (konečné znenie 1798) - Francúzsky Lukrécius, fragmenty poémy
 Stále dopĺňaná a rozširovaná poéma mala postupne niekoľko názvov: Fragments d'un Poem moral sur Dieu (1781) [Fragmenty morálne poémy o Bohu], Dieu et les pretras (1793) [Boh a kňazi]; až v roku 1798 vyšla zhora Uvedný konečná verzia. V prvej verzii z roku 1781 mala 50 "fragmentov" (spevov), v konečnom znení 133. Poem je predchnutá vášnivým pátosom hledačství a konfrontuje všadeprítomné zlo s existenciou Boha. Maréchal dospel k záveru, že Boh je buď zlomyseľný, alebo neexistuje. Svet je väzenia bez svetla, ľudia sú katy alebo obeťami. Odsudzuje politickú a majetkovú nerovnosť, vyzýva ľudí, aby prestali byť otrokmi kňazov a povstali k ľudskej dôstojnosti.NOVÁK, Otakar, ed. et al. Slovník spisovatelů. Francie, Švýcarsko, Belgie, Lucembursko.  1. vyd. Praha: Odeon, 1966. 699 s. [Pozri str. 424.]
 Cult et lois d'une société d'hommes sans Dieu (1798) - Kult a zákony ľudskej spoločnosti bez Boha
 Les Voyages de Pythagora (1799) - Pytagorove cesty
 Šestisvazkový román spája tendenciu protináboženskej s motívmi ohlašujícími utopický socializmus.FISCHER, Jan Otokar a kol.  Dějiny francouzské literatury 19. a 20. století. Díl 1., 1789-1870. 2. vyd. Praha: Academia, 1981. 657 s. [Pozri str. 39.]
 Dictionnaire des Athées anciens et modernes (1800) - Slovník starovekých a novodobých ateistov
 Manifeste des Égaux (1801) - Manifest rovných
 Ako jeden z predákov Babeufovho sprisahania redigoval Maréchal Manifest rovných, ale vniesol doň anarchistické a značne zjednodušujúce rovnostárske formulácie, ktoré by Babeuf neschválil, napr. "Nech zahynú, ak bude treba, všetky umenia, len keď zostane skutočná rovnosť. "FISCHER, Jan Otokar a kol.  Dějiny francouzské literatury 19. a 20. století. Díl 1., 1789-1870. 2. vyd. Praha: Academia, 1981. 657 s. [Citovaný Maréchalov text je na str. 45.]
 Pour et contre la Bible (1801) - Pre bibliu a proti

 České a slovenské preklady 
 Marechal, Pierre Sylvain. Ateisti. 1. vyd. Bratislava: Slovenské vydavateľstvo politickej literatúry, 1959. 72 s.

 Referencie 

 Literatúra 
 FISCHER, Jan Otokar a kol. Dějiny francouzské literatury 19. a 20. století. Díl 1., 2. vyd. Praha: Academia, 1981. 657 s. [viď str. 39, 42-46 a 61.]
 Filosofskaja enciklopédija / T. 3. Moskva: Izdateljstvo Sovetskaja enciklopedija, 1964. 584 strán. [viď str. 297.]

 Externé odkazy 
 Maréchalův "Slovník starovekých a novodobých ateistov" (francúzsky) na Archive.org
 Maréchalův spis "Pre bibliu a proti" (francúzsky) na Archive.org
 Maréchalova hra "Posledný súd nad kráľmi" (francúzsky) na Gutenberg.org

 Zdroje 



Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Francúzski básnici
Kategória:Francúzski novinári
Kategória:Francúzski dramatici
Kategória:Osobnosti Francúzskej revolúcie
Kategória:Ateistickí filozofi
Kategória:Osobnosti z Paríža