Anton Marec

Anton Marec (* 11. august 1953, Považský Chlmec pri Žiline – † 21. september 2021, Vysoké Tatry) bol slovenský prozaik a dramatik, autor literatúry pre deti a mládež.

 Životopis 
Narodil sa 11. augusta 1953 v Považskom Chlmci, obci na sútoku Kysuce a Váhu, ktorá dnes tvorí súčasť mesta Žilina.

V roku 1971 maturoval na žilinskom gymnáziu, v rokoch 19741979 vyštudoval Pedagogickú fakultu v Banskej Bystrici, kombinácia slovenčina – angličtina. Už predtým však pracoval ako nosič na Zbojnícku chatu v Tatrách a uskutočnil tam niekoľko pozoruhodných horolezeckých výstupov. Do hôr sa vrátil aj po skončení školy. Pracoval ako profesionálny člen Horskej služby, nosič, chatár (Chata pod Rysmi, Chata pri Zelenom plese, stará chata na Solisku) a horský vodca. V prelomových rokoch 19901991 bol šéfredaktorom Tatranského dvojtýždenníka. Od roku 1993 podnikal v cestovnom ruchu. Vybudoval lyžiarske stredisko na Podbanskom, kde spolu s manželkou prevádzkoval aj lyžiarsku školu. V lete spolupracoval s britskými a americkými cestovnými kanceláriami a sprevádzal ich klientov na vysokohorských výstupoch v Tatrách. Svoje podnikanie, prinútený okolnosťami, aké nové pomery vytvorili na Podbanskom, ukončil roku 2012. Krátko nato odišiel do invalidného dôchodku.

Vo Vysokých Tatrách vykonal v lete i zime vyše tristo horolezeckých výstupov a niekoľko náročných lyžiarskych prechodov, liezol aj v Alpách, na Kaukaze a Pamíre.

Je autorom tridsiatich kníh, niekoľko z nich bolo vyznamenaných Cenou Literárneho fondu, Cenou pre detské knihy Bibiana či spolkovými cenami.

Roku 2018 mu bola udelená cena Cena primátora mesta Vysoké Tatry.

Žil v Novom Smokovci, jeho synom je známy publicista Samuel Marec.

 Tvorba 
Svoju prvú poviedku uverejnil Anton Marec v časopise Vysoké Tatry ako dvadsaťročný. Neskôr pravidelne publikoval vo vtedy najčítanejšej víkendovej Pravde na nedeľu, jeho poviedky často vysielal aj Slovenský rozhlas. Knihou debutoval roku 1982, a to novelou Na hrebeni víchrica. V nej, podobne ako v spomínaných poviedkach či v desiatke nasledujúcich knižiek, svojráznym spôsobom a cez silné príbehy v exponovanom horskom prostredí zobrazil tatranský vysokohorský svet s jeho vlastnými pravidlami a morálnymi zákonmi, čo v kontexte vtedajšej slovenskej literárnej produkcie vyvolalo nekaždodenný ohlas u literárnej kritiky, no najmä u čitateľov. Postupne sa však jeho prózy (Na Solisko hviezdy nepadajú, Len popol vo vetre, Kruté safari) menia na záznam zásadných premien spôsobených silou kapitálu a ľudskej márnomyseľnosti, ktoré po roku 1989 neobišli ani Vysoké Tatry. Starý, ešte viacmenej autentický tatranských svet vytváraný sieťou osobných vzťahov ľudí s rovnakou skúsenosťou i životnými hodnotami, horské prostredie prinášajúce zážitky obohacujúce najmä ľudskú dušu, definitívne prestáva existovať, cena človeka už nespočíva v jeho skutkoch, ale vlastníctve majetku.

Na čo sa to menia Tatry? Najvýstižnejšie o tom vari vypovedá podtitul knižky vydanej roku 2010 – Ako sa národný park mení na lunapark..

Okrem poviedok a noviel sa Anton Marec snažil zachytiť svet hôr však aj v niekoľkých knižkách tzv. literatúry faktu.

Neskôr sa dominantnou témou Antona Mareca stáva kraj pod Tatrami, teda Spiš, najmä jeho história. Na jej interpretáciu si zvolil svojský žáner – kombináciu reálnych historických udalostí s povesťami a legendami. Aj tu však, podobne ako v knižke o tatranských názvoch či názvoch spišských obcí, na pozadí prísne etymologických rozborov starých miestopisných názvov otvára ich doteraz netušené významy a tak trochu aj nový pohľad na už desaťročia rovnako interpretovanú históriu tohto kraja.

Okrem nižšie uvedených kníh napísal Anton Marec v osemdesiatych rokoch aj niekoľko rozhlasových hier. Dramatizáciu knižky Spišské povesti s uvádzalo Spišské divadlo s pozoruhodným úspechom v rokoch 20152018.

 Dielo 

 Tvorba pre dospelých 
 1982 – Na hrebeni víchrica, novela
 1985 – Stopy túlavej zveri, zbierka poviedok
 1986 – Za vrcholom vrchol, novela
 1989 – Kroky proti vetru
 1990 – Až ťa odpočítajú
 1992 – Listy nevidiacim, hudba pre nepočujúcich, novela
 1994 – V doline dlhých tieňov, novela
 1995 – Na Solisko hviezdy nepadajú, zbierka poviedok
 2000 – Kruté safari
 2000 – Len popol vo vetre
 2002 – Dlhé sú tiene okamihov
 2003 – V dreve zomiera noc
 2012 – Aj Spiš ronil svoje slzy

 Literatúra faktu 
 1989 – Zóna odvahy – črty o zdolávaní najvyšších horských vrcholov
 2007 – Tatranské siluety – portréty ľudí, čo svojimi životmi napísali autentický tatranský román
 2010 – Tatranské (dez)ilúzie alebo Ako sa národný park mení na lunapark
 2017 – Spišské nomen omen – prehľad názorov o pôvode, vývoji a význame miestopisných názvov
 2018 – Po stopách tatranských názvov – nový pohľad na minulosť našich veľhôr
 2020 – Názvy, čo písali históriu Sp. Novej Vsi a Slovenského raja
 2020 – Po stopách tatranských názvov, 2. vydanie
 2021 – Tatranské osady : Udalosti, stavby a postavy
 2021 – O pôvode názvov spišských obcí a miest

 História, povesti a legendy 
 1991 – Zlato pod Kriváňom
 1993 – Zakliaty hrad v Tatrách
 1994 – Jánošík, Jánošík (preklad do angličtiny 1995)
 2000 – Hnali sa veky nad hradbami
 2001 – Kežmarská čierna pani
 2002 – Tatranské povesti
 2004 – Spišské povesti
 2018 – Povesti z Tatier
 2019 – Bardejov 13202020
 2019 – Kežmarok 12692019
 2019 – Jánošík, Jánošík... (2. rozšírené vydanie)
 2019 – Levoča
 2020 – Spišský hrad a okolie
 2021 – Stará Ľubovňa a okolie

 Referencie 

 Literatúra 
 Slovník slovenských spisovateľov

 Externé odkazy 

 Diela Antona Mareca v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Kategória:Slovenskí prozaici
Kategória:Slovenskí horolezci
Kategória:Slovenskí dramatici
Kategória:Absolventi Pedagogickej fakulty Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici
Kategória:Osobnosti zo Žiliny