Právo na život

Právo na život je jedno z osobnostných práv a morálna zásada, vychádzajúca z presvedčenia, že každá ľudská bytosť má právo na život a najmä, že by nemala byť nespravodlivo usmrtená inou ľudskou bytosťou. Koncept práva na život je centrálny v debatách o problematike eutanázie, trestu smrti, potratov, sebaobrany a morálky vojny.

 Právna rétorika 
 V roku 1776, Deklarácia nezávislosti Spojených štátov vyhlásila, že všetci ľudia sú obdarení určitými právami, medzi ktoré patrí „právo na život, slobodu a budovanie osobného šťastia".
 V roku 1948, Všeobecná deklarácia ľudských práv, prijatá Valným zhromaždením Organizácie Spojených národov vyhlásila:
 V roku 1950 bol prijatý Radou Európy Dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd, ktorý vyhlásil chránené ľudské právo na život v článku 2. Existujú však výnimky pre sebaobranu, zatknutie utekajúcich podozrivých a potláčanie nepokojov alebo vzbúr. Avšak protokol 6 dohovoru odvtedy požiadal národy aby zakázali trest smrti, s výnimkou v časoch vojnového obdobia alebo stavu národnej núdze. V prítomnosti sa táto žiadosť vzťahuje na všetky krajiny Rady. Protokol 13 zas poskytuje úplné zrušenie trestu smrti a bol zavedený vo väčšine členských krajín Rady.
 V roku 1966 bol prijatý Medzinárodný pakt o občianskych a politických právach Valným zhromaždením Organizácie Spojených národov.
 V roku 1982 zakotvila Kanadská charta práv a slobôd, že
 V roku 1989 prijalo Valné zhromaždenie Organizácie Spojených národov Dohovor o právach dieťaťa.
 Základný zákon Spolkovej republiky Nemecko pokladá zásadu ľudskej dôstojnosti za prvoradú. Kladie ju dokonca aj nad právo na život.
 Katolícka cirkev vydala Chartu práv rodiny kde tvrdí, že právo na život je priamo obsiahnuté v ľudskej dôstojnosti.
 Článok 21 Indickej ústavy vydanej v roku 1950, zaručuje právo na život všetkým osobám na území Indie a štátov, „Žiadny človek nebude zbavený svojho práva na život a osobnej slobody s výnimkou v súlade s procedúrou stanovenou zákonom."Maneka Gandhi v. Indická únia AIR 1978 SC 597
 V roku 1991 bol Federálnym zhromaždením Českej a Slovenskej federatívnej republik prijatý ústavný zákon č. 23/1991 Zb., ktorým bola uvedená Listina základných práv a slobôd, ktorá v čl. 6 zakotvuje právo na život. Čl. 6 je s minimálnymi zmenami obsiahnutý aj v čl. 15 Ústavy Slovenskej republiky.

 Debata o eutanázií 
Nárok človeka rozhodnúť sa ukončiť svoj život skrz eutanáziu sa obvykle nazýva právo na výber,1999, Jennifer M. Scherer, Rita James Simon, Euthanasia and the Right to Die: A Comparative View, strana 27 kým oponenti tejto myšlienky, ktorí vzdorujú legalizovaniu eutanázie sa v angličtine nazývajú right-to-lifers (bojovníci za právo na život).

 Debata o potratoch 

Termín „právo na život" je rétorický prostriedok používaný v debate o potrate tými, ktorí chcú zakázať zámerné ukončenie tehotenstva.Solomon, Martha. "The Rhetoric of Right to Life: Beyond the Court's Decision" Listina prezentovaná na Južnej Rétoricko Komunikačnej Asociácií (Atlanta, Georgia, April 4–7, 1978) Zástancovia pro-life hnutia tvrdia, že prenatálni ľudia sú ľudské osoby od chvíle počatia a majú rovnaké základné „právo na život" pred narodením ako ľudia po narodení. Mnohí ľudia ktorí sa identifikujú s touto ideológiou často veria, že umelý potrat je morálne neprípustný.

Termín „právo na výber" je zas rétorický prostriedok používaný zástancami práva na potrat. Zástancovia práva na potrat tvrdia, že je irelevantné či prenatálni ľudia sú alebo nie sú ľudské osoby a že problém sa netýka toho či majú alebo nemajú rovnaké základné „právo na život" ako dospelý človek. Veria, že ženino právo na telesnú integritu anuluje všetky potenciálne práva, ktoré môže mať zárodok.

Vo všeobecnosti sa zástancovia práva na výber zastávajú aj právne voliteľného potratu. Zároveň niektorí zástancovia legalizovaného potratu konštatujú, že nevedia kedy sa začína život počas tehotenstva; Barack Obama zaujal takéto stanovisko vo voľbách roku 2008. Avšak niektorí biológovia určili, že charakteristiky života sa objavujú už na bunkovej úrovni.Solomon, Eldra P.; Berg, Linda R.; Martin, Diana W. (2002), Biology (šieste vydanie), Brooks/Cole, ISBN 0-534-39175-3, LCCN 2001095366 Iní zas konštatovali, že síce osobne sú proti potratom, nikdy by toto presvedčenie neustanovili v zákone; takýto postoj zaujal Joe Biden vo voľbách roku 2008.

 Etika a právo na život 

Niektorí utilitaristickí etici tvrdia, že „právo na život" záleží aj na podmienkach iných než členstvo v ľudskom druhu. Filozof Peter Singer je prominentným navrhovateľom tohto argumentu. Podľa Singera je právo na život založené v schopnosti plánovať a predvídať budúcnosť. Toto rozširuje koncept práva na život medzi neľudské živočíchy, ako napríklad ľudoopice. Keďže nenarodení, dojčatá a ťažko zdravotne postihnutí ľudia nemajú takúto schopnosť, vraví že potrat, bezbolestná infanticída a eutanázia môžu byť „oprávnené" (ale nie sú nevyhnutnými) v istých špeciálnych prípadoch, napríklad v prípade postihnutého dojčaťa, ktorého život by bol plný utrpenia, alebo v prípade dojčaťa, ktoré by rodičia nechceli vychovať a nikto by si ho nechcel adoptovať.Singer, Peter. Practical ethics Cambridge University Press (1993), druhá revidovaná edícia, ISBN 0-521-43971-X

 Pozri aj 
 Biocentrizmus
 Deklarácia práv človeka a občana
 Pro-life hnutie

 Referencie 

 Externé odkazy 


 Zdroj 
Kategória:Ľudské práva
Kategória:Politické hnutia
Kategória:Trest smrti
Kategória:Pro-life hnutia