Rímska filozofia

Filozofia rímska je etapa antickej filozofie; sebareflexívna súčasť rímskej kultúry, pre ktorú je charakteristické úsilie obohatiť sa gréckym, najmä helénskym filozofickým myslením. Dôležitým impulzom v tomto smere bola návšteva aténskych vyslancov v Ríme v polovici 2. st. pred Kr., medzi ktorými boli najvýznamnejší predstavitelia vtedy existujúcich gréckých filozofických škôl. Približne od tohto obdobia sa v Ríme rozvíjajú tri filozofické prúdy: rímsky stoicizmus, rímsky epikureizmus a rímsky skepticizmus. Okrem nich sa rozvinul rímsky eklekticizmus a rímsky synkretizmus. Na pôde Rímskej ríše sa rozvíjal ďalej novoplatonizmus, novopytagoreizmus, gnostické učenia a vzniká a rozvíja sa kresťanská filozofia.

 Pozri aj 
 Rimania (staroveký národ)
 apologetika
 rímske cisárstvo
 rímsky eklekticizmus
 antická filozofia
 byzantská filozofia
 grécka filozofia
 helenistická filozofia
 kresťanská filozofia
 talianska filozofia
 gnosticizmus
 agnosticizmus
 rímska kultúra
 latinčina
 antické myslenie
 novokynizmus
 novoplatonizmus
 novopytagoreizmus
 novoskepticizmus
 patristika
 stredný platonizmus
 rímske právo
 predstavitelia rímskej filozofie
 Rímska republika
 Rím
 Staroveký Rím
 mladší skepticizmus
 mladší stoicizmus
 alexandrijská škola
 Taliansko

 Externé odkazy 


Kategória:Antická filozofia