Listina

Listina (pôvod pozri v poznámke dole) môže byť:
v práve a diplomatike: a) akýkoľvek písomný záznam či písomné vyjadrenie myšlienok, najmä písomná správa zachytená na papieri, pergamene či inom podobnom podklade, na akom sa obyčajne podávajú písomné správy (t.j. nie napríklad vyrytá do kameňa)listina. In: HENDRYCH, Dušan, et al. Právnický slovník. 2. rozš. vyd. Praha : C.H. Beck, 2003. 1320 s. ISBN 80-7179-740-5. (po česky); b) písomný záznam zamýšľaný ako právne relevantný (lat. documentum), písomnosť vyhotovená na nejaký právny účel alebo obsahujúca právne významnú správulistina. In: Masarykův slovník naučný IV, S. 493; c) "svedectvo o existujúcom či trvajúcom právnom stave alebo právnej skutočnosti napísané podľa určitých predpísaných foriem a opatrené overujúcim podpisom, pečaťou alebo pečiatkou" listina. In: Malá slovenská encyklopédia 1993, S. 397-398 alebo "písomné svedectvo o právnej pokonávke zachovávajúce určité formálne náležitosti, ktoré mu dodávajú právnu účinnosť a záväznosť" (v širšom zmysle aj takéto "svedectvo o všeobecnejšom úradnom konaní alebo rozhodnutí")listina. In: Pyramída, pozri listina (právo a diplomatika)
neodborne: úradne vyhotovená alebo overená písomnosť, pozri pod písomnosť
v katastri nehnuteľností: podklad na vykonanie zápisu do katastra, ktorý podľa zákona potvrdzuje práva k nehnuteľnostiam listina. In: 
zoznam resp. (obyčajne oficiálna) písomnosť obsahujúca zoznam (napr. kandidátna listina, prezenčná listina, výplatná listina)listina. In: Krátky slovník slovenského jazykalistina. In: Příruční slovník jazyka českého (1935–1957), pozri zoznam

Poznámka 
(1) Slovo listina vo významoch označujúcich druh (najmä oficiálne relevantnej) písomnosti vytvoril František Palacký v 19. storočí ako nové slovo, ktoré je myslené ako ekvivalent nemeckého výrazu (schriftliche) Urkunde. Dovtedy sa v tomto význame ako aj na označenie súkromnej korešpondencie používalo (aj v slovenčine) jediné slovo - slovo list; Palacký teda na základe nemčiny zaviedol terminologické rozlišovanie medzi listinou a listom. Slovo Urkunde v nemčine pôvodne (a ešte v 19. storočí alternatívne) neznamenalo písomnosť, ale svedectvo či dôkaz (akýkoľvek dôkaz, ale neskôr najmä neživý). (2) Slovo listina vo významoch označujúcich zoznam a pod. vzniklo mechanickým prebratím a prispôsobením zvukovej podoby nemeckého slova Liste, ktoré znamená zoznam. (3) Z čisto jazykového hľadiska je časť "list-" slova listina prevzatím slova list, ktoré je praslovanského pôvodu.Urkunde. In: Pierer's Universal-Lexikon, Band 18. Altenburg 1864, S. 287-291.Vázané listiny. In: Naše řeč, ročník 4 (1920), číslo 4, s. 105-107HLAVÁČEK, I. et al Vademecum pomocných věd historických. 2002, S. 207„Urkunde“, in: Wolfgang Pfeifer et al., Etymologisches Wörterbuch des Deutschen (1993), digitalisierte und von Wolfgang Pfeifer überarbeitete Version im Digitalen Wörterbuch der deutschen Sprache

 Referencie 

Pozri aj 
verejná listina

Kategória:Archivistika
Kategória:Diplomatika