Renesančná filozofia

Renesančná filozofia je súhrn filozofických učení 15.–16.storočia, ktorých cieľom bola emancipácia človeka cestou návratu k prirodzenosti života, spoločenského zriadenia, práva a viery. Renesančná filozofia je podstatná súčasť renesančnej kultúry. Filozofia v období renesancie sa pokúšala byť autonómna, jej predstavitelia pociťovali potrebu oslobodiť ju spod dohľadu teológie. Úlohou vtedajšej filozofie bolo pomôcť človeku stať sa pánom a vlastníkom prírody.

Podľa F. Novosáda:

Hlavnou zvláštnosťou filozofického myslenia obdobia renesancie je jej protischolastický charakter. Treba mať na pamäti, že scholastika je počas celého skúmaného obdobia oficiálne uznávaná cirkvou, ako aj štátom a prednáša sa na univerzitách. Filozofia, ktorú rozvíjajú humanisti, prestáva byť slúžkou teológie.

Predstavitelia
 Giordano Bruno
 Erasmus Rotterdamský
 Mikuláš Kuzánsky
 Niccolò Machiavelli
 Pico della Mirandola
 Francesco Petrarca

 Referencie 

 Literatúra 


 Zdroj