Jantár

Jantár je mineralizovaný zvyšok treťohornej živice ihličnatých stromov, tvoriaci amorfnú minerálnu masu.

Názov jantár (amber) pochádza z perzštiny. Starí Gréci jantár označovali elektron. Odtiaľto pochádzajú názvy elektrina, elektrický, elektron, keďže pri trení jantáru o kožu vzniká statická elektrina a tento jav pozorovali už starovekí Gréci. Niekedy označovaný ako „slzy mora“ alebo „dar slnka“.

 Charakteristika 
Chemicky ho tvorí 76 — 81 % uhlíka, 10 — 10,5 % vodíka; 7,5 — 13,0% kyslíka a menšie množstvo (desatiny percent) dusíka a síry. Priemerné chemické zloženie jantáru bolo určené ako C12H20O, resp. C5H8 - čiže patrí medzi terpényManutchehr-Danai, M., 2009, Dictionary of Gems and Gemology. Springer-Verlag, Berlin Heidelberg, s. 23. Hustota sa pohybuje okolo 1,05 až 1,10 g.cm³.Licker, M. D. (Editor), 2003, McGraw-Hill dictionary of geology and mineralogy. 2nd. ed. McGraw-Hill, New York, s. 13

Jantár má žltú, hnedožltú až hnedú farbu, ale možno nájsť aj odrody celkom priehľadné, červené, kávové aj biele. Je mäkký, má tvrdosť 2 - 2,5 na Mohsovej stupnici tvrdosti. Lom je lastúrnatý. Lesk je mastný až polosklenný. Pri zohrievaní sa topí v rozmedzí teplôt 300 - 340 °C. Bez prístupu vzduchu je od 140 °C plastický. Jantár je teplý na dotyk a pri trení produkuje negatívny elektrický náboj. Niekedy je v ňom možné nájsť fosilizované zvyšky rastlín alebo hmyzu.

Predávaný jantár je pomerne často falzifikát. Umelý jantár sa často vyrába zo živice stromov kauri (Agathis australis), kopálu, ambroidu (jantár zlisovaný za vysokých teplôt), skla alebo plastov. Od napodobenín možno pravý jantár odlíšiť vďaka jeho nižšej hustote, zápachu ihličnatých stromov a faktu, že pri skúške v plameni horí.

 Vznik 
Jantár vzniká fosilizáciou živice niektorých ihličnatých stromov. Dochádza pri tom ku kondenzácii živičných kyselín a terpénov. Ďalším významným procesom je oxidácia, ku ktorej dochádzalo v pôde a tiež po následnom prekrytí pobrežnými sedimentmi, ktoré mali za následok vznik slabo kyslého prostredia. Európsky jantár vznikal v oligocéne (pred asi 23-33 miliónmi rokov) prevažne zo živice ihličnanov druhu Pinis succinifera, avšak existuje viac druhov rastlín, z ktorých jantár vznikal.

 Výskyt 
Morský jantár sa vyskytuje v rozsypoch plážových sedimentov (napr. na brehoch Baltského mora). Niekedy je ťažený zo štrkov napr. v Mjanmarsku a na Sicílii. Najstarší jantár pochádza z karbónskych rastlín. Známe sú nálezy jurského aj kriedového jantáru.

 Použitie 
Už od doby bronzovej sa používal na výrobu šperkov, najmä ako korálky alebo vyrezávané predmety.

Jedným z najvýznamnejších diel z jantáru bola Jantárová komnata, miestnosť obložená nádhernými umelecky spracovanými jantárovými blokmi v Petrohradskom cárskom paláci, ktorú ruskému cárovi daroval pruský kráľ. V priebehu 2. svetovej vojny nemecké okupačné vojská Jantárovú komnatu rozobrali a odviezli na neznáme miesto. Dodnes sa po tejto kultúrnej pamiatke bezvýsledne pátra.

Ďalší význam jantáru je paleontologický. V hmote jantárových nálezov sú veľmi často perfektne zachované telá treťohorného hmyzu, peľ vtedajších rastlín a ďalšie artefakty.

 Lokality 
Hlavné náleziská jantáru sa nachádzajú na brehoch Baltského mora, hlavne v Kaliningradskej oblasti Ruska, kde sa ťaží pri meste Primorsk (ložisko Paľmnikenskoje). Známy je tiež z ílovito-piesčitých sedimentov oligocénneho veku v oblasti Kyjeva a rieky Pripiať. 

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Jantár na www.mindat.org

Kategória:Polodrahokamy