Zubor hrivnatý

Zubor hrivnatý (iné názvy pozri nižšie; lat. Bison bonasus, Bos bonasus, Bison bison bonasus, Bos bison bonasus) je druh alebo poddruh z tribusu Bovini. Je to európsky endemit a najväčší voľne žijúci živočích na území Slovenska.

Konkrétne sa zaraďuje buď ako druh z rodu zubor (Bison) alebo ako druh z rodu tur (Bos) alebo sa zlučuje do jedného druhu s bizónom americkým, pričom tento široko poňatý druh sa volá buď bizón americký (Bison bison/Bos bison) alebo staršie zubor hrivnatý (Bison bonasus/Bos bonasus). Podrobnosti pozri nižšie v kapitole Zaradenie v systéme.

 Názvy 
Slovenské názvy tohto druhu sú (v hranatých zátvorkách je uvedený najstarší výskyt názvu): 
zubor hrivnatý [od 70. rokov 20. storočia]Veľká kniha živočíchov. Bratislava: Ikar. 2019. S. 320Veľká kniha živočíchov. Bratislava: Príroda. 1997. S. 320SLAMEČKOVÁ, M., PETŘVALSKÝ, V. Poľnohospodárska zoológia. Bratislava: Príroda, 1979, S. 192vyhláška č. 24/2003 Z. z. Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky z 9. januára 2003, ktorou sa vykonáva zákon č. 543/2002 Z. z. o ochrane prírody a krajinyvyhláška č. 171/1975 Ministerstva poľnohospodárstva a výživy Slovenskej socialistickej republiky a Ministerstva kultúry Slovenskej socialistickej republiky z 3. októbra 1975, ktorou sa mení výpočet zveri,
zubor hôrny [od 60. rokov 20. storočia]IVANIČ PORHAJAŠOVÁ, J. et al. Zoológia. Nitra: Slovenská poľnohospodárska univerzita v Nitre. 2017. S. 120ČAPUTA, A. et al. Atlas chránených živočíchov Slovenska. Bratislava: Obzor, 1982. S. 415BANCÍK, Ľ. Základy poľovníctva. Bratislava: Príroda, 1973. S. 54vyhláška č. 170/2021 Z. z. Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky z 19. apríla 2021, ktorou sa vykonáva zákon č. 543/2002 Z. z. o ochrane prírody a krajiny v znení neskorších predpisov,
zubor lesný [od 70. rokov 20. storočia]SLÁDEK, J., MOŠANSKÝ, A. Cicavce okolo nás. Martin: Osveta, 1985. S. 137BURKOVSKÝ, Ј. Takmer tragický osud zubrov v Európe. In: Lesník 10 2008. S. 4 BREHM, A. Život zvierat 4. Bratislava: Obzor. S. 375zubor lesný. In: Pyramída 1987, S. 6110, 6111Zubor lesný. In: In: Pyramída 1983 , obalový list za stranou 4800.Význmané aspekty v chove raticovej zveri 2018. Nitra: Národné poľnohospodárske a potravinárske centrum - Výskumný ústav živočíšnej výroby, 2018. S. 117, 120SLÁDEK, J., RANDUŠKA, P. Cvičenia z lesníckej zoológie: stavovce - Vertebrata. Zvolen: Vysoká škola lesnícka a drevárska, 1979. S. 112 (Názvom zubor lesný sa ale alternatívne označuje vyhynutý druh Bison schoetensacki.),
zubor európsky LUPTÁK, P. Slovenské mená cicavcov sveta. 2003. S. 82zubor európsky. In: Pyramída 1987, S. 6238odchyt. In: Pyramída 1981, S. 3944Svet živočíšnej ríše. Martin: Osveta. 1984. S. 569 (alebo európsky zuborBOTTO, V. Špeciálna zootechnika. Bratislava: Slovenské vydavateľstvo pôdohospodárskej literatúry, 1963. S. 21), resp. staršie: zubor europskýFERIANC, O. Zoologia pre VII. a VIII. triedu slov. gymnázií. 1941. S. 202WOLDŘICH, J. N. et al. Zoologia pre vyššie triedy stredných škôl. Praha: Profesorské nakladatateľstvo a kníhkupectvo, 1924. S. 191 [od 20. rokov 20. storočia] (Názvom zubor európsky sa ale alternatívne označuje poddruh zubor nížinný - pozri kapitolu Vnútorná systematika),
zuborzubor. In: Historický slovník slovenského jazyka, resp. zastarano aj zubrSUCHÝ, K. Pravidlá o slabikotvornom r a l. in: Slovenská vlastiveda č. 3 1921. S. 91 (Citát: "Dvojaký spôsob písania pripúšťa slovenský pravopis v slovách bobr a bobor, zubr a zubor.") alebo zuberzuber. In: Slowár Slowenskí Češko-Laťinsko-Ňemecko-Uherskí [od stredoveku] (Iné významy názvu zubor pozri v článku zubor), 
 staršie: zubor litevskýNemecko-slovenský pôdohospodársky slovník. Bratislava: Príroda. 1971. S. 561BROUL, F., HERODES, K. Prírodopis pre slovenské školy meštianske. Olomouc: R. Promberger, 1931. S. 32JELÍNEK, K., KRATOCHVÍL, R. Kniha reálií - pre 6.-8. školský ročník slovenských ľudových škôl. Prešov: Štehr, 1929. S. 265, resp. zubor litovskýZoologická záhrada v Prahe. In: Matičné čítanie č. 10 1952 S. 226 [od 20. rokov 20. storočia] (Názvom zubor litevský sa ale alternatívne označuje poddruh zubor nížinný - pozri kapitolu Vnútorná systematika),
 zriedkavo: bizón európskyVÁCLAVÍKOVÁ, V., BOLLARDT, A. Učebné texty z jazyka nemeckého pre poslucháčov Prírodovedeckej fakulty. Bratislava: Univerzita Komenského v Bratislave, Prírodovedecká fakulta, 1969. S. 207.
Ako poddruh bizóna hrivnatého zahŕňajúceho aj bizóna amerického (porovnaj kapitolu Vnútorná systematika) sa označuje názvami: 
 zubor hrivnatý lesnýSLAMEČKOVÁ, M., PETŘVALSKÝ, V. Poľnohospodárska zoológia. Bratislava: Príroda, 1990. S. 155, 
 zubor hrivnatý európskySUKUBA, E. et al. Cvičenia zo všeobecnej a špeciálnej zootechniky. Bratislava: Príroda, 1990, S. 7(Názvom zubor hrivnatý európsky sa ale alternatívne označuje poddruh zubor nížinný - pozri kapitolu Vnútorná systematika).

Zastarané názvy sú: divoký bujak, turSEIDEL, P. Obrázkový prírodopis pre nár. školy. Budapešť. 1874. S. 10ORMIS, S. Stručný přírodopis pro slowenské žáky a žáčky. 1851. S. 34, divoký byvolbiwol. In: Slowár Slowenskí Češko-Laťinsko-Ňemecko-Uherskí, byvolslovenský preklad Komenského 1666 citovaný v hesle zubor in: Historický slovník slovenského jazykaHAMULJAK, M. Gradus Ad Parnassum...A - L. Budae: Typis Et Sumtibus Typographiae Regiae Scientiarum Universitatis Hungaricae, 1827, S. 145.

Latinské názvy tohto taxónu sú: 
 ako samostatný druh: Bison bonasus, Bos bonasus; staršie: Bison bonassus, Bison europaeus, Bos europaeuszubr. In: SITENSKÝ, F. L. Hospodářský slovník naučný. Praha: F. Šimáček, 1924. sv. 4, S. 1477 (ale Bos europaeus sensu Gmelin 1788 je tur domáci), Bonasus europaeus, Bos bison (sensu Smith 1827, ale Bos bison sensu Linnaeus je bizón americký), Bonasus bisonKRAUS, A. Thierstand der K. K. Menagerie zu Sehönbrunn am Schluss des Jahres 1880. In: Der Zoologische Garten. č. 4 1881. S. 115 , Bison priscus (ale dnes je Bison priscus názov jedného vyhynutého druhu), Bos urus (sensu Boddaert 1788, ale Bos urus sensu Linnaeus je tur divý), Urus nostras;LYDEKKER, R. Catalogue of the Ungulate Mammals ... Vol. I. ARTIODACTYLA, FAMILY BOVIDAE...1913. S. 34-36 
 ako poddruh druhu bizón americký zahŕňajúceho aj zubra hrivnatého (porovnaj aj kapitolu Vnútorná systematika): Bison bison bonasus, Bos bison bonasus; staršie: Bos bison europaeus; 
 ako poddruh [alebo 2 poddruhy] druhu bizón hrivnatý zahŕňajúceho aj bizóna amerického (porovnaj aj kapitolu Vnútorná systematika): Bison bonasus bonasus [et caucasi(c)us], Bos bonasus bonasus [et caucasi(c)us].

 Systematika 
 Zaradenie v systéme 
Zubor hrivnatý patrí v rámci podčeľade turorodé/tury (Bovinae) do tribusu Bovini, do ktorého patrí aj napríklad bizón americký, jak, krava, byvoly a podobne. 

V rámci tribusu Bovini sa zubor hrivnatý zaraďuje buď do rodu Bison (zubor) alebo do rodu Bos (tur) a v rámci rodu Bos niekedy do podrodu Bison. 

Zubor hrivnatý (Bison bonasus/Bos bonasus) je podľa niektorých názorov blízky príbuzný bizóna amerického (Bison bison/Bos bison). Podľa iných názorov sú však zubry hrivnaté a bizóny americké len vzdialene príbuzné, i keď oba stále patria do tribusu Bovini. Pokiaľ ide o genetický výskum, počnúc známou prácou Verkaar et al. 2004 viacero štúdií ukazuje, že z hľadiska jadrovej DNA (konkrétne chromozómu Y a/alebo autozómovej DNA) je zubor hrivnatý blízky príbuzný bizóna amerického a jeho vyhynutého príbuzného bizóna stepného (Bison priscus), ale z hľadiska mitochondriálnej DNA (mtDNA) je príbuzný s praturom (Bos primigenius) a teda vlastne aj so súčasným turom domácim. Existuje viacero spôsobov, ako túto nezrovnalosť medzi výsledkami podľa jadrovej DNA a mtDNA vysvetliť, a je sporné, ktoré vysvetlenie je správne.Lenstra, J.A., Liu, J. The Year of the Wisent. BMC Biol 14, 100 (2016). Edward L. C. Verkaar, Isaäc J. Nijman, Maurice Beeke, Eline Hanekamp, Johannes A. Lenstra, Maternal and Paternal Lineages in Cross-Breeding Bovine Species. Has Wisent a Hybrid Origin?, Molecular Biology and Evolution, Volume 21, Issue 7, July 2004, Pages 1165–1170 

Niektorí (minulí i súčasní) považujú zubry hrivnaté a zubry americké za natoľko príbuzné, že ich dokonca spájajú do jedného druhu, pričom tento široko poňatý druh sa volá buď bizón americký (Bison bison/Bos bison) v najširšom zmysleBENECKE, N. The Holocene distribution of European bison – the archaeozoological record. MUNIBE (Antropologia-Arkeologia) 57, Homenaje a Jesús Altuna 421-428 SAN SEBASTIAN 2005  alebo staršie zubor hrivnatý (Bison bonasus/Bos bonasus) v najširšom zmysleNIEZABITOWSKI, E. L. Szczątki kopalne żubra (Bison bonasus L) na ziemiach Polski. 1931. S. 2  (pozri aj latinské názvy v kapitole Názvy). V 19. storočí niektorí autori do druhu zubor hrivnatý v najširšom zmysle zahŕňali nielen bizóna amerického, ale celý dnešný podrod Bison (čiže celý dnešný rod Bison bez podrodu Eobison - porov. v článku zubor (rod)), čiže aj napr. to, čo dnes označujeme ako druhy Bison priscus, Bison schoentensacki, Bison latifrons, Bison antiquus atď.BRANDT, F. Neue Untersuchungen über die in den altaischen Höhlen aufgefundenen Säugethierreste, ein Beitrag zur quaternären Fauna des Russischen Reiches. In:  Mélanges Biologiques tirés du Bulletin de L'Académie Impériale des Sciences de St.-Pétersbourg. - St.-Pétersbourg, 1870. - zv. 7, č. 3. - str. 359-438. (Bulletin de L'Académie Impériale des Sciences de St.-Pétersbourg ; 1871, zv. 15, str. 147-202) . S. 401 a nasl.ALLEN, J. A. The American bisons, living and extinct. 1876. S. 35, 37 

V roku 2017 sa zistilo, že zubor hrivnatý je (prinajmenšom z hľadiska mtDNA) sesterským taxónom vyhynutého druhu Bison schoetensacki. Hoci sa už v minulosti vedelo, že medzi týmito dvoma druhmi je nejaká príbuznosť (pozri napr. v kapitole Vnútorná systematika), takáto blízka príbuznosť predtým bola veľmi sporná.Zhang, K. & Lenstra, Johannes & Zhang, Shangzhe & Liu, W. & Liu, J.. (2020). Evolution and domestication of the Bovini species. Animal Genetics. 51 (5).  

 Vnútorná systematika 
V ranom holocéne (t. j. na konci praveku) žil zubor hrivnatý (Bison bonasus/ Bos bonasus) v celej Európe okrem jej najjužnejších a najsevernejších častí (t. j. najmä okrem Pyrenejského a Apeninského polostrova, Grécka, severnej Škandinávie a severnej Británie), ako aj v oblasti Kaukazu, v časti Arménskej vysočiny a v širokom páse územia v rusko-kazašskom a rusko-mongolskom pohraničí (minimálne po Bajkalské jazero). Zhruba od staroveku sa tento areál výskytu zmenšil a dajú sa už rozlíšiť tieto poddruhy a hybridy:Karolina Węcek et al. Complex Admixture Preceded and Followed the Extinction of Wisent in the Wild, Molecular Biology and Evolution, Volume 34, Issue 3, March 2017, Pages 598–612, https://doi.org/10.1093/molbev/msw254 (pozri aj prvý obrázok v Supplementary Data)BURKOVSKÝ, J. Takmer tragický osud zubrov v Európe. Lesník 10/2008. S. 4BREHM, A. Život zvierat 4. 1971. S. 375, 376ZMORAY, I. et al. Zaujímavosti slovenskej prírody. Martin: Osveta, 1982. S. 268MOŠANSKÝ A. Výstava "Záchrana genofondu zubra lesného a jeho životné prostredie na východnom Slovensku". Zborník Východoslovenského múzea v Košiciach, Prírodné vedy 31(1990), č. 1 1991. S. 204PČOLA, Š. Program záchrany zubra hrivnatého (Bison bonasus Linnaeus, 1758). 2007 
 poddruh Bison bonasus bonasus/Bos bonasus bonasus: Občas sa klasifikuje ako samostatný druh Bison bonasus/Bos bonasus v užšom zmysle (t. j. po slovensky zubor hrivnatý/hôrny/európsky/lesný atď. v užšom zmysle). Slovenské názvy tohto poddruhu sú: zubor nížinný / zubor európsky v užšom zmysle / zubor litevský [alebo litovský] v užšom zmysle/ zubor hrivnatý [synonymá pozri v kapitole Názvy] nížinný [alebo európsky alebo litevský] / rovinná [alebo nížinná alebo bielovežská/bialovežská/bialowiežská alebo litovská] rasa [alebo forma] zubra hrivnatého. V staroveku a stredoveku žil na území medzi východným Francúzskom, južným Švédskom, Estónskom, južnou Volgou, Krymom, Rumunskom, Maďarskom a Alpami (všetko vrátane). Tento areál výskytu sa už od stredoveku rýchlo zmenšoval až nakoniec od 19. storočia zvyšky zubra nížinného žili už len v Bielovežskom pralese, kde bol v roku 1919 (podľa iných údajov 1921 alebo 1922REPA, F. 1971. Zubor hôrny (Bison bonasus) v prírodných podmienkach Slovenska. Ochrana fauny 5, 2–3: 98–102) vo voľnej prírode vyhubený a prežilo už len niekoľko jedincov chovaných v Európe v zajatí. Z týchto jedincov v zajatí boli cielene vytvorené nielen súčasné populácie zubra nížinného (tzv. nížinná línia), ale aj nižšie spomínaná nížinno-kaukazská línia. Obe línie sa vyskytujú sporadicky v strednej a východnej Európe (vrátane Slovenska).
 poddruh †Bison bonasus caucasicus/Bos bonasus caucasicus: Občas sa klasifikuje ako samostatný druh Bison caucasicus/Bos caucasicus. Slovenské názvy tohto poddruhu sú: zubor kaukazský/ zubor horský/ zubor hrivnatý [synonymá pozri v kapitole Názvy] kaukazský [alebo horský] / vrchovská [alebo kaukazská alebo horská] rasa [alebo forma] zubra hrivnatého. Je menší ako zubor nížinný. V 19. storočí (a možno rovnako už od staroveku) žil len v oblasti pohoria Kaukaz. Posledný kus bol zabitý v roku 1926 či 1927. 
 ? poddruh †Bison bonasus hungarorum/Bos bonasus hungarorum: Zriedkavo sa klasifikuje ako samostatný druh Bison hungarorum/Bos hungarorum. Slovenské názvy tohto poddruhu sú: zubor uhorský / zubor karpatský/ zubor hrivnatý [synonymá pozri v kapitole Názvy] uhorský [alebo karpatský]/ uhorská [alebo karpatská] rasa [alebo forma] zubra hrivnatého. Toto je už len tradičný poddruh, pretože podľa novších (aj genetických) výskumov odčleňovať tento poddruh nie je správne. Ak sa tento poddruh neuzná, zvykne sa považovať za súčasť zubra nížinného, ale niekedy (porov. Groves-Grubb 2011) naopak za súčasť zubra kaukazského. Zubor uhorský (podľa autorov, ktorý tento poddruh uznávali) žil v Karpatoch a v Sedmohradsku (t. j. nielen v sedmohradských Karpatoch, ale aj horách vnútra Sedmohradska). Posledný voľne žijúci zubor Uhorska, a teda posledný voľne žijúci zubor uhorský, bol zabitý v Sedmohradsku podľa rôznych údajov okolo roku 1790, v roku 1814 alebo v roku 1852, pričom v zajatí jeden sedmohradský zubor každopádne žil do roku 1809SZALAY, B. Der letzte Wisent in Siebenbürgen. In: Verhandlungen und Mitteilungen des Siebenbürgischen Vereins für Naturwissenschaften zu Hermannstadt. Heft 1-3 1916 .
 Bison bonasus bonasus x Bison bonasus caucasicus:  Niekedy sa označuje ako nížinno-kaukazská línia. Ide o cielene vytvoreného kríženca zubra nížinného a zubra kaukazského. Tieto krížence boli vytvorené v 20. storočí spolu so súčasnými zubrami nížinnými (porovnaj vyššie). 
 Bison bonasus bonasus x Bison bonasus caucasicus x Bison bison: V menšine textov má postavenie poddruhu, ktorý má názov Bison bonasus montanus. Niekedy sa označuje ako horská línia (ale týmto názvom sa alternatívne označuje nížinno-kaukazská línia alebo zubor kaukazský). Ide o cielene vytvoreného kríženca zubra nížinného a nížinno-kaukazskej línie a bizóna amerického. Tieto krížence boli vytvorené v 20. storočí a dnes žijú na Kaukaze. 

Okrem toho sa staršie ojedinele ako ďalšie poddruhy uvádzali:
 poddruh †Bison bonasus priscus: Oveľa častejšie sa uvádza(l) ako samostatný druh Bison priscus (porov. v článku zubor (rod)). Slovenské názvy tohto (pod)druhu sú bizón stepný alebo zubor stepný. Pozor na zámenu, keďže slovenským názvom zubor stepný sa občas označuje bizón americký.
 poddruh †Bison bonasus schoetensacki: Oveľa častejšie sa uvádza(l) ako samostatný druh Bison schoetensacki (porov. v článku zubor (rod)). Slovenské názvy tohto (pod)druhu sú bizón lesný, zubor lesný alebo zubor Schoetensackov. Pozor na zámenu, keďže slovenským názvom bizón lesný sa alternatívne označuje poddruh bizóna amerického Bison bison athabascae, a slovenským názvom zubor lesný sa alternatívne označuje druh, ktorý je hlavným predmetom tohto článku, čiže Bison bonasus (pozri vyššie kapitolu Názvy). Zhoda slovenského názvu zubor lesný pre Bison bonasus a Bison schoetensacki je náhodná a nemá nič spoločné s tým, že sa dnes druh Bison schoetensacki považuje za sesterský taxón druhu Bison bonasus.

 Opis 
Zubor hrivnatý patrí medzi najväčšie európske suchozemské cicavce. Samec môže vážiť vyše  a dosahovať v kohútiku výšku až .

 Veľkosť 
Samec 
 Hmotnosť 500 – , aj viac
 Výška v kohútiku 170 – 
 Dĺžka až 3 metre

Samica 
 Hmotnosť 350 – 
 Výška v kohútiku 160 – 
 Dĺžka menej ako 3 metre

 Výzor 
Hlava zubra je veľká a ťažká, hlboko podsadená. Má široké vypuklé čelo, malé oči a krátke, do hora zakrivené a do stredu zahnuté rohy.

Šija zubra je hrubá, krátka s výrazným podhrdlom. Má výrazný hrb. Telo je porastené gaštanovohnedou srsťou. Na hlave, krku a hrbe má dlhšiu hrivu.

 Vek 
V zajatí sa zubor dožíva približne 27 rokov, vo voľnej prírode je to menej.

 Spôsob života 
 Životné prostredie a potrava 
Zubor hrivnatý najradšej obýva zmiešané lesy s mierne podmočenou pôdou. Živí sa trávou, lístím, kôrou kríkov a stromov, lišajníkmi a machmi.  Dospelý zubor skonzumuje od 40 do  rastlinnej potravy denne. Kŕmenie zaberie zubrovi  50 – 80 % času od východu do západu Slnka.

 Správanie a rozmnožovanie 
Zubry vytvárajú prevažne samičie stáda s mladými. Počet kusov v stáde kolíše od 10 do 15. Počas ruje sa počet zväčšuje až na 30 – 40 ks. Samce počas roka okrem ruje žijú zväčša samotársky.

Pohlavnú dospelosť dosahuje samec okolo ôsmeho až deviateho roku, samica v piatom až šiestom roku života.

Gravidita zubra trvá 265 dní. Samica sa o mláďa stará okolo dvoch rokov. Mláďa po pôrode váži od 16 do .

 Rozšírenie a početnosť 
 Slovensko 
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 7 (1,6 % rozlohy Slovenska) v nadmorských výškach 500  –  (kóta Ščalník v Bukovských vrchoch).

O tom, že zubor bol na Slovensku rozšíreným živočíchom, svedčia viaceré názvy obcí, napríklad Zuberec, Zubrohlava, Zubrá a iné.

Traduje sa, že posledného zubra žijúceho vo voľnej prírode na Slovensku zastrelil kráľ Matej Korvín. Predpokladá sa však jeho výskyt v odľahlých častiach Karpát a v priľahlých Bieščadoch (poľ. Bieszczady) ešte dlho až do 17. storočia.

 Zubry v Tatrách 
V roku 1953 sme darom obdržali od poľskej vlády prvý pár zubrov Putifara a Pumarku, pôvodom z Pszcyny. Umiestnené boli v aklimatizačnej zvernici v Tatranskej Lomnici, kde sa narodilo v roku 1955 aj prvé mláďa. Rodina bola po dobudovaní obory v Topoľčiankach roku 1957 prevezená tam a dočasný chov zanikol. Zubrica Pumarka bola v roku 1961 premiestnená ešte raz a dožila v Zoo Bojnice.

 Zubry v Topoľčiankach 
náhľad|Zubor v zubrej zvernici v Topoľčiankach
V blízkosti slovenskej obce Topoľčianky s úspechom prevádzkujú Lesy SR od roku 1957 Zubriu zvernicu. K aprílu 2023 v nej žilo 20 jedincov. Táto obora vychovala viacero zubrov, ktoré sú umiestnené v mnohých významných zoo.

 Zubry v Poloninách 
V posledných rokoch bol zubor hrivnatý úspešne vysadený v Bukovských vrchoch – Národný park Poloniny na severovýchode Slovenska na hraniciach s Poľskom neďaleko obce Runina. K piatim vysadeným jedincom sa po čase pridal aj voľne žijúci jedinec z poľských Nízkych Beskýd.

Na jeseň roku 2006 sa  vážiaci zubrí samec Archie odčlenil od stáda a prešiel východným Slovenskom okolo Giraltoviec, cez Branisko až na Spiš. Bol videný v okolí Spišských Vlách a Bystrian. Pri obci Buglovce sa ho podarilo uspať a previesť späť do Polonín. Archie bol najväčší slovenský samec, skonal v roku 2016.

Na jeseň roku 2009 stádo zubrov pozostávalo z 11 jedincov. V marci 2020 žilo v Poloninách už stádo 48 zubrov.

 Zubry v slovenských zoo  
Na Slovensku sa ich chovu venujú systematicky v ZOO Bratislava a od roku 1988 v ZOO Košice, kde majú zubry k dispozícii oborový výbeh na ploche cca 1 ha a dodnes tam odchovali 14 jedincov. Zaujímavosťou je nový chov v Zookútiku v Snine, kam sa najprv ako prvý dostal na zrehabilitovanie jedinec z voľne žijúceho stáda v Poloninách. V rokoch 1961 až 1979 expozične zubre chovala aj ZOO Bojnice. Bratislavská ZOO poskytuje svoje odchované zvieratá na repatriačné projekty, napr. v roku 2004 poskytla jednu samicu na repatriačný projekt vypustenia v Poloninách, v roku 2020 poskytla samicu Prémiu do bulharských Rodop.

 Európa 
V Európe žije asi 3 400 kusov zubra (väčšina v zajatí), z toho asi 1300 v Poľsku. Najväčšia časť z nich v Bielovežskom pralese (národný park na hraniciach Poľska a Bieloruska) vo voľnej prírode.

Zubor hrivnatý má podľa kritérií IUCN status ohrozeného druhu, patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci. Udržanie populácie  zubra a jeho reintrodukcia do voľnej prírody je podľa niektorých vedcov najvýznamnejším európskym úspechom ochrany kriticky ohrozených živočíchov.

 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Turovité
Kategória:Živočíchy európskeho významu
Kategória:Takmer ohrozené druhy
Kategória:Cicavce na Slovensku
Kategória:Európske cicavce
Kategória:Zákonom chránené živočíchy na Slovensku