Eugène Ionesco

Eugène Ionesco (pôvodne Eugen Ionescu; * 26. november 1909, Slatina, Rumunské kráľovstvo – † 28. marec 1994, Paríž) bol francúzsky dramatik a básnik rumunského pôvodu. Je jedným z hlavných predstaviteľov žánru nazývaného absurdná dráma.

 Život 
náhľad|Hrob Eugène Ionesca
Mnoho zdrojov uvádza ako rok jeho narodenia 1912, čo údajne zapríčinil samotný Ionesco, ktorý chcel mať rok narodenia zhodný s rokom úmrtia svojho vzoru, dramatika Iona Lucu Caragialeho.

Jeho otec, rumunský právnik sa volal rovnako. Matka Thérèse Ipcar bola dcérou francúzskeho protestantského inžiniera, ktorý pôsobil pracovne v Rumunsku. Keď sa vzali, Thérèse konvertovala na ortodoxnú vieru. Eugène bol pokrstený a ostal pravoslávnym kresťanom celý život, napriek tomu, že prešiel dlhým obdobím metafyzických pochybností.

Krátko po jeho narodení sa rodina presťahovala do Francúzska, kde jeho otec pokračoval v štúdiu, na parížskej právnickej univerzite získal doktorát. 11. februára 1911 sa narodila Eugènova sestra Marilina a o rok neskôr brat Mircea, ktorý však zomrel na meningitídu vo veku 18 mesiacov. 

Eugène strávil väčšinu detstva vo Francúzsku, avšak v roku 1925 sa jeho rodičia rozviedli a presťahoval sa s otcom do rodného Rumunska. Študoval v rokoch 1928 - 1933 francúzsku literatúru na univerzite a pôsobil ako učiteľ tohto jazyka. Počas štúdia sa zoznámil s Emilom Cioranom a Mirceom Eliadem, ktorí sa stali jeho dlhoročnými priateľmi.

V roku 1936 sa oženil s Rodicou Burileanu. Mali spolu dcérku, pre ktorú písal nekonvenčné detské rozprávky. V roku 1938 sa mladá rodina presunula do Francúzska, kde si doplnil doktorandské štúdium, podobne ako kedysi jeho otec. Počas druhej svetovej vojny žil v Marseille, do Paríža sa vrátil až po jeho oslobodení spod nemeckej okupácie v roku 1944.

V roku 1970 sa stal členom Francúzskej akadémie.

V časoch komunistickej diktatúry Nicolae Ceausescu jeho hry zakázal, potom ako Ionesco verejne pranieroval jeho režim.

Eugène Ionesco zomrel 28. marca 1994 vo veku 84 rokov a je pochovaný na parížskom Cimetière du Montparnarnasse.

 Ocenenia 
 Filmová cena festivalu v Tours, 1959
 Talianska cena, 1963
 Society of Authors Theatre Prize, 1966
 Grand Prix National for theatre, 1969
 Monacká Veľká cena, 1969
 Rakúska štátna cena za európsku literatúru, 1970
 Jeruzalemská cena, 1973
 Čestné doktoráty z univerzít v New Yorku, Leuvene, Warwicku a Tel Avive.

 Dielo 
Na jeho prvých dielach je zjavný vplyv dadaizmu, keď bojuje proti logike sveta a reči. Neskôr dospel k názoru, že svet je plný utrpenia a fanatizmu, preto sa v jeho hrách objavuje tragická a bezradná vízia sveta. Ten sa pre neho stal akýmsi gigantickým strojom, ktorý ničí človeka a z tohto stavu je jediným východiskom humor. To ho viedlo k tvorbe tzv. „antihier“ a absurdnej dráme. Tieto diela je potrebné chápať ako memento proti osamelosti, ale i politickej zlovôli. 

 Plešivá speváčka - 1948, premiéra 1950. Inšpiráciou mu bola učebnica angličtiny. Jej nezmyselný text, absurdné rozhovory a nesúvisiace vety sú znakom tzv. tragédie reči. Herci tu hovoria podľa tejto učebnice, nevedie sa tu žiadna zmysluplná konverzácia. Hra býva uvádzaná ako komédia, občas i ako fraška, autor však tvrdí, že pôvodný pocit, ktorý ho viedol jej napísaniu bol skôr tragický ako komický.
 Budúcnosť je vo vajciach čiže Všetko je treba k stvoreniu sveta - 1951
 Lekcia - 1951
 Stoličky - 1952 V tejto hre je javisko zaplnené prázdnymi stoličkami, na nich sa postupne usadzujú neviditeľné osoby. Jediní viditeľní, Starenka a Starček, s nimi vedú rozhovor. Hru uzatvára príchod Rečníka, ktorého úlohou má byť odovzdanie Starčekovho posolstva o zmysle života.
 Amédée alebo Ako sa ho zbaviť - 1954
 Jakub alebo Podrobenie - 1954
 Nový nájomník - 1955
 Improvizácia Almy alebo Pastierov chameleón - 1958
 Nenajatý vrah - 1959
 Nosorožec - 1960
 Kráľ umiera - 1962
 Jeux de Massacre - 1970

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Bibliografia 



Kategória:Francúzski básnici
Kategória:Francúzski dramatici
Kategória:Rumunskí dramatici
Kategória:Rumunskí básnici
Kategória:Absurdná dráma
Kategória:Držitelia Radu Pour le Mérite
Kategória:Francúzske osobnosti rumunského pôvodu
Kategória:Pochovaní na cintoríne Montparnasse
Kategória:Osobnosti zo Slatiny (Rumunsko)