Búrka (Ostrovskij)

Búrka () je divadelná hra ruského dramatika Alexandra Nikolajeviča Ostrovského. Má podtitul Dráma v piatich dejstvách a pokračuje v Ostrovského línii hier kritických voči kupcovskému stavu v Rusku. Autor sa tentokrát neubral smerom veselohry, ale „vzájomné vzťahy tyranstva a pokory doviedol do tých najtragickejších dôsledkov.“Dobroľubov, N. A.: „Lúč svetla v ríši temna.“, Sovremennik, 1860.

 Hra 
Ostrovskij začal písať hru v júli roku 1859 a dokončil ju 9. októbra toho roku. Ešte v ten istý mesiac ju 
prečítal umeleckému kolektívu Malého divadla v Moskve a odovzdal na schválenie cenzorskému úradu.

 Prijatie a inscenačná tradícia 

Premiéru mala Búrka na javisku Malého divadla 16. novembra 1859. 

Konzervatívna kritika prijala Búrku otvorene nepriateľsky. Kritika z demokratického tábora však uvítala zrod Búrky s nadšením a vyzdvihla rázny a hlboký protest, vyjadrený v hre, proti feudálno-poddanským poriadkom. Mnohé ruské literárne osobnosti sa vyjadrovali o hre veľmi pozitívne. Ivan Sergejevič Turgenev o hre povedal: „Najudivujúcejšie, najveľkolepejšie dielo ruského obrovského talentu, ktorý sa vás úplne zmocní.“Fet, A. A.: „Moi vospominanija.“, s. 313, 1890. Ivan Alexandrovič Gončarov vo svojom posudku o Búrke napísal: „Podobné dielo v oblasti drámy v našej literatúre neexistuje. Niet pochybností, že zaberá a akiste bude dlho zaberať prvé miesto pre svoje vysoké, klasické estetické hodnoty."

 Adaptácie 

Hra inšpirovala vznik viacerých diel.

 Operné adaptácie 

 Búrka, opera ruského skladateľa V. I. Kašperova na libreto Ostrovského z roku 1867
 Káťa Kabanová, opera českého skladateľa L. Janáčka na vlastné libreto z roku 1921
 Búrka, opera ruského skladateľa  B. Asafjeva z roku 1940
 Búrka, opera ruského skladateľa  I. Dzeržinského z roku 1940
 Búrka, opera ruského skladateľa  V. N. Trambického z roku 1941
 Búrka, opera talianskeho skladateľa L. Roccu z roku 1952
 Búrka, opera ruského skladateľa  V. Puškova z roku 1962

 Hudba inšpirovaná hrou 

 Čajkovskij napísal predohru s názvom Búrka v roku 1864, prvý raz uvedenú roku 1896.

 Film 

 Vladimír Petrov natočil v roku 1934 ruský film Groza (Búrka) Groza na IMDB

 Osoby 
 Savel Dikoj; miestny kupec, významná osoba v meste
 Boris Dikoj; jeho synovec, dobre vychovaný mládenec
 Marfa Kabanovova prezývaná aj Kabanovka; bohatá kupcovka, vdova
 Tichon Kabanov; jej syn
 Katerina; jeho manželka
 Varvara; jeho sestra
 Kuligin; mešťan, hodinár-samouk, pokúšajúci sa vynájsť perpetuum mobile
 Váňa Kudriaš; mládenec, Dikého kancelista
 Šapkin; mešťan
 Fiokluša; potulná pútnička
 Glaša; slúžka Kabanovovej
 Urodzená pani s dvoma lokajmi; pomätená starena, asi sedemdesiatročná
 obyvatelia mesta - muži i ženy

 Dej 

Dej hry sa odohráva v lete v meste Kalinovo na brehu rieky Volgy. Z rozhovoru medzi Kuliginom, Kudriašom a Šapkinom sa dozvedáme o miestnych kupcoch, najmä o Savelovi Dikojovi. Dikoj je nepríjemný a konfliktný muž, ktorý sa s obľubou vyhýba plateniu a neváha sa pohádať s kýmkoľvek kvôli čomukoľvek. Jeho synovec, Boris, je dobre vychovaný mladý muž, ktorý býva u svojho strýka, len preto že to bola posledná vôľa jeho umierajúcej starej matky. Dikoj sa mu ale aj tak vyhráža, že mu dedičstvo po starkej nevyplatí. Boris je nešťastný, že musí byť práve v Kalinove, taktiež sa priznáva, že je zamilovaný. No na svoju milú nemôže ani pozrieť.

Do deja vstupuje rodina Kabanovových: Kabanovka, jej deti Varvara a Tichon s manželkou Katerinou. Kabanovova všetkých s obľubou terorizuje. Tichon je vykresľovaný ako muž, ktorý i keď miluje svoju manželku, vždy sa nechá zlomiť vlastnou matkou. Absentuje u neho vlastný názor i vôľa konať sám za seba. S obľubou chodí svoju neutešenú situáciu zapíjať do krčmy. 

 Referencie 

 Pozri aj 
 Alexander Nikolajevič Ostrovskij

 Externé odkazy 
 Aleksandr Nicolaevich Ostrovsky: The Storm; text hry na stránkach projektu Gutenberg 
 Александр Николаевич Островский: Гроза; text hry na stránkach Lib.ru 

Kategória:Divadelné hry