Sedavce

Sedavcemnohoštetinavce in: Pyramída - encyklopedický časopis moderného človeka, č. 103, str. 3270 (iné názvy: sedavkyEva TIRJAKOVÁ, Peter VĎAČNÝ, Ľudovít KOCIAN. SYSTÉM EUKARYOTICKÝCH JEDNOBUNKOVCOV A ŽIVOČÍCHOV. 2015 , sedniceMATIS, D. Zoológia bezchordátov. Bratislava: Univerzita Komenského, 1997, S. 261, prisadnuté mnohoštetinavce, prisadnutémnohoštetinavce. In: Malá encyklopédia biológie. Bratislava: Obzor. 1975. S. 309Prehľad biológie 2. Bratislava: Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 2002, S. 116; lat. Sedentaria) je rad mnohoštetinavých obrúčkavcov. Ich telo je rozlíšené na viac častí s odlišne formovanými parapódiami (na niektorých častiach tela môžu chýbať). Hltan je bez čeľustí a nie je vyliačiteľný. 

Patria sem detritofágne až saprofágne druhy morského dna, kde žijú v chodbách alebo v rúrkovitých schránkach, ktoré sú produktom epidermu. Na pobreží európskych morí je bežná Serpula vermicularis. Je dlhá asi 5 cm, žije v nepravidelne stočených rúrkach na skalách a ulitách, inkrustovaných CaCO3. Veľmi hojný druh Lanice conchilega je dlhý 30 – 40 cm a žije v rúrkach, zlepených z piesku. Podobne žije aj asi 10 cm dlhá Owenia filiformis v Stredozemnom mori. Veľkým druhom je až 60 cm dlhá Arenicola marina olivovozelenej farby. K nápadným druhom patrí Spirographis spallanzanii, na hlave má veniec farebných tentakúl. Dokáže sa bleskurýchle vtiahnuť do rovnej rúrky z pseudochitinózneho sekrétu. Často ho chovajú v morských akváriách.

 Zdroje 



Kategória:Mnohoštetinavce