Jaroslav Dubnický

Prof. PhDr. Jaroslav Dubnický (pôvodné priezvisko Honza) (* 28. máj 1916, New York – † 20. október 1979, Bratislava) bol slovenský historik a vysokoškolský pedagóg. Venoval sa najmä štúdiu slovenského národného obrodenia a slovenskej politiky v prvej polovici 19. storočia.

Študoval históriu a dejiny umenia na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe a Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1947 sa habilitoval na docenta a v roku 1958 bol menovaný za univerzitného profesora. V rokoch 1950-1951 bol dekanom Filozofickej fakulty UK. V rokoch 1950-1951 viedol Historický ústav SAV. V júni 1960 predsedal za česko-slovenskú stranu v česko-slovensko-maďarskej zmiešanej komisii historikov.

Dubnický horoval proti „náboženskému fantomu“, brzdícímu socialistické povědomí mas, ve kterém, „pokud existuje náboženství, pak je tedy odůvodněná i protináboženská propaganda“, aktuální, třebaže se už „nalomily jeho přirozené a sociální kořeny“.

 Dielo 
Ranobarokový univerzitný kostol v Trnave (SAVU, Bratislava 1948)

 Referencie 

 Externý zdroj 
Slovenský biografický slovník

Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Osobnosti z New Yorku
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Karlovej univerzity
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave