Paličkovaná čipka

Paličkovaná čipka je ručnou prácou vytvorený textilný prvok, čipka ktorá sa tvorí z priadze na textilnom valci plnenom slamou alebo pilinami osadenom na drevenom podstavci. Ďalšími potrebami na zhotovenie paličkovanej čipky sú drevené paličky, na ktorých je navinutá priadza, nožničky, háčkovka, priesvitný papier a nehrdzavejúce špendlíky.

 Pracovné potreby 

Valec na paličkovanie je tvorený z jedného kruhu a obdĺžnika, niekde vytvorený z dvoch kruhov a jedného obdĺžnika alebo štvorca. Na plnenie sú používané piliny, otruby, slama, konope či piesok. Tieto sú plnené do silonky alebo pančuchy. Náplň valca sa ubíja a tvaruje sa valec, po dobrom naplnení valca sa zauzlí.
Valec sa obalí látkou vo viacerých vrstvách a zošije sa, na boky sa prišijú kruhy. Na valec ušijeme obliečku, ktorú perieme v prípade zašpinenia.
Valce na paličkovanie rozdeľujeme podľa krajín, regiónov Slovenska.
Valec plnený pieskom má uprostred kameň na zaťaženie, lebo práca z 200 paličkami posúva ľahký valec nadol.
Valec má tvar gule alebo skôr hlavy, čipka sa na ňom robí na konci valca, aby jedna strana bola užšia a druhá širšia, aby presne priliehala k čelu ženy. Valec sa plní na Liptove senom, otrubami alebo pieskom, uprostred valca je okruhliak na zaťaženie valca. Valec je obtiahnutý.

Podstavec je buď špeciálne urobený na valec, slúžiaci na polohovanie valca, prípadne aj pokladanie paličiek. Používajú sa aj sito, prútené koše, slamené košíky, misky, riečice…

Paličky sú špeciálne z dreva vystrúhané či vysústružené paličky o dĺžke 10 – . Slúžia ako cievka s rukoväťou. S obľubou sa používa drevo ovocných stromov. V Čechách sú používané paličky s pláštikom, pre ochranu priadze pred ušpinením. Paličky majú rôzne tvary v závislosti od regiónu a rezbára, ale každá palička má tri základná časti a to hlavičku, krk a bruško. Na základné práce je treba asi 20 kusov týchto paličiek.

Priadza je najmä bavlnená niť rôznej kvality a hrúbky, ale aj ľanové nite. Pri modernej čipke sa používajú aj rozmanité materiály ako drôt, stužky, plech a iné.

Špendlíky najlepšie oceľové nehrdzavejúce a potreba je aj zopár väčších čalúnických špendlíkov.

Vzor kedysi sa používali predlohy (nákres, „furma“) na tvrdom kartóne, dnes sa používa často kancelársky papier či výkres. Vzor sa prekryje priesvitným materiálom aby sa zabránilo zafarbeniu čipky vzorom. Prekrytie nie je potrebné, pokiaľ sa čipka nebude na valci fixovať.

Tužidlo sa používalo na zachovanie tvaru čipky. V minulosti sa používal najmä škrob, v súčasnosti aj disperzné lepidlá zriedené vodou v pomere 1:1 až 1:5.

Ostatné pomôcky sú nožnice, háčkovacie háčiky, ploché štetce na tuženie s hrotom na druhom konci pre rovnanie  priadze.

 História čipkárstva 
Na územie Slovenska sa paličkovaná čipka dostala v 16. storočí. V tom čase je pomerne rozvinutá. Predpokladom je, že história paličkovanej čipky siaha hlbšie do minulosti.
Vplyv na rozvoj paličkovanej čipky má banícka kolonizácia na územie dnešného Slovenska v 16. a 17. storočí z Nemecka. S príchodom nemeckých baníkov aj s rodinami prichádza aj paličkovaná čipka.

 Slovenská ľudová paličkovaná čipka 
Vplyv na Slovenskú paličkovanú čipku majú národy, ktoré určitým spôsobom zasiahli do dejín Slovenska, napríklad vplyv českých, nemeckých, poľských, ruských, talianskych, belgických, španielskych, chorvátskych a dalmáckych čipiek.
Porovnanie čipiek z týchto krajín so slovenskou, sú evidentné spoločné znaky, napr: v technike, farbe, ornamentoch… aj v pozmenených verziách.

Tradičná slovenská paličkovaná čipka s k nám dostala počas baníckej kolonizácie v 16.storočí. Tu sa rozvíjala a rozširovala. Postupne vzniklo na Slovensku 18 oblastí s charakteristickou regionálnou čipkou. Paličkovaná čipka sa delí podľa základnej techniky spracovania, podľa určenia alebo podľa regiónu pôvodu.

 Galéria – Paličkovaná čipka, Medzinárodný folklórny festival MYJAVA 2017 

 Delenie čipiek 

 Podľa spôsobu zhotovenia 

 Pásiková čipka 
 paličkuje sa na predkreslenom podklade
 používa sa 6 – 8 párov

 Mnohopárová čipka 
 používa sa veľký počet paličiek, niekedy až štyridsať párov
 paličkuje sa bez predkreslenia na vypichanej kosej sieti, ktorá má uhol 45°
 je vyplnená plátenkovou väzbou

 Podľa určenia 
 Banícka čipka 
bola určená pre bohaté meštianske rodiny. Je to najmä mnohopárová čipka. Najväčšie strediská čipkárskej výroby sú okolo banských miest, napr. Hodruša-Hámre, Kremnica Špania dolina, Soľná baňa a i. Ženy baníkov si privyrábali paličkovaním, robili na objednávku, preto práca je prispôsobená požiadavkám kupujúceho.
Banícka čipka je redšia, prevažujú biele čipky neskôr hnedé.

 Roľnícka čipka 
sa rozvíja paralelne s baníckou. Je určená pre ľudový kroj. Čipka roľnícka je hustá, a používajú sa všetky škály farieb od klasickej bielej po čiernu, a farebné nite staršie farbené a bielené konopné, žihľavové, ľanové a neskôr aj bavlnené nite. Čipka sa používa väčšinou na spoje látok, napr. poľné obrusy, polky, rukávy košieľ…, ako ukončenie napr. na zásterách, konce rukávov košieľ a golierov, šatiek. Roľnícka čipka je ozdobou vo väčšine čepcov na dedinách, aj v tých, v ktorých ženy nevedia paličkovať. Dávajú si ich špeciálne robiť. Na východnom Slovensku každá musela mať čipkovaný čepiec, lebo by to bola hanba, a nemohla by sa ukázať na verejnosti. Hovoria, že jedna na nošenie, druhá na šveto a treca do hrobu. Ženy sa predbiehali, ktorá bude mať v kostole najkrajší čipkový čepiec.
Liptovská čipka je regionálna čipka patriaca k roľníckym čipkám.

 Druhy regionálnych čipiek 	
 Novomestská čipka 
 patrí k najstarším na Slovensku, datuje sa od polovice 18. storočia
 pásiková – okolie Bošáce, farebná, v strede plátenko s jedným párom kontrastnej nite, používal sa surový hodváb a neskôr bavlnená priadza

 Piešťanská čipka 
 koncom 19. storočia priniesli paličkári techniku z Krajného a tu sa ďalej vyvíjala
 mnohopárová – pôvodne biela, neskôr nahradená žltou, oranžovou a červenou
 nerobila sa na predaj, ale do krojov, preto je veľmi hustá

 Hlbocká čipka 
 bola pásiková, podobná bošáckej
 používalo sa konope, neskôr bavlna
 skladá sa z vedľa seba radených zúbkov, do stredu je vkladaná niť inej farby
 charakteristické sú hviezdičky z lístočkov, boli biele, modré a červené
 základná farba bola biela, používali sa na kútne plachty

 Slovenskogrobská čipka 
 pásiková – paličkovaná bez nákresu, orientácia len podľa vypichaných bodiek na okraji vzoru, charakteristické sú husie šľapy
 mnohopárová – menej obľúbená, používal sa surový hodváb, bavlna, kovové nite

 Sereďská čipka 
 mnohopárová – do hodvábnych, konopných a žihľavových priadzí sa vpletali farebné bavlnky a kovové nite, najobľúbenejšie boli zelené a modré
 pásiková – typická je hviezdička z ploštičiek

 Šoporňanská čipka 
 charakteristická je farebnosť
 mnohopárová – veľmi pevná, používal sa hrubý ľan, konope a vlna
 charakteristická hviezdička z ploštičiek

 Jelšovská čipka 
 okolie Nitry, veľmi pevne a husto pletená, väčšinou z bavlny
 mnohopárová – farebná, veľmi hustá, veľa lístočkov
 pásiková – biela s jedným alebo dvoma farebnými pásikmi

 Topoľčianska čipka 
 veľmi tenká a jednoduchá, málo vzorov
 mnohopárová – veľmi pestrofarebná, niekedy až 8 farieb		

 Krajnianska čipka 
 priviezli ju obyvatelia Vamberku, osobitý vývoj od 80-tych rokov 19. storočia
 je vláčková, čisto biela
 paličkuje sa z veľmi tenkých nití na hustej sieti, aby držala tvar

 Starohorská čipka 
 najznámejšia slovenská čipkárska oblasť, paličkovalo sa na predaj
 mnohopárová – biela s farebnými bavlnkami, charakteristické sú zuby
 pásiková – obľúbená hlavne v 19.storočí, potom jej význam upadá

 Špaňodolinská čipka 
 v tejto oblasti rozvinuté už v 17.storočí
 bola vyrábaná na predaj, je len mnohopárová čipka
 používajú sa ľanové nite, do ktorých bola v minulosti vpletaná hrubá bavlna, dnes sa používajú farebné bavlnky (podľa farby kroja)

 Novohradská čipka 
 len mnohopárová čipka, používali nefarbené konopné a ľanové nite, neskôr bavlnu
 vpletajú sa farebné bavlnky vždy len jednej farby, buď žlté, oranžové, alebo červené
 paličkuje sa na podložke, bez nákresu a čipka sa zachytáva špendlíkmi len po okraji
 je veľmi hustá a vzory sú geometrické

 Hontianska čipka 
 mnohopárová, veľmi hustá
 používali sa konopné nite a do nich sa vpletala jemná bavlna
 najstaršie čipky čisto biele, paličkujú sa bez predlohy
 20.storočie – začali sa používať farebné bavlnky

 Liptovská čipka 
 prvé zmienky na konci 18.storočia, je mnohopárová a veľmi hustá
 používali sa biele alebo prírodné (nebielené) ľanové, konopné a bavlnené nite
 čipka sa používala na čepce a bola okrúhla podľa tvaru hlavy

 Spišská čipka 
 v 17.storočí už veľmi rozšírená, má mestský charakter
 pásiková čipka s rastlinnými a sakrálnymi motívmi
 používali sa tenké nite, háčkovacia priadza alebo bavlnky
 biele alebo čierne s farebnými niťami

 Gemerská čipka 
 pásiková čipka, biela alebo prírodné farby
 hodvábne, ľanové a konopné nite, neskôr bavlna

 Šarišská (Soľnobanská) čipka 
 známa od 16.storočia, veľmi pestrá
 pásiková – staršia, charakteristická, používal sa hodváb, kovové nite, bavlnky
 základná bola biela, lístočky modré, červené, žlté a zelené

 Novodobé delenie je určené najmä funkciou čipky 
 Odevná čipka 
 Interiérová čipka 

 Externé odkazy 
MARKOVÁ, Ema. Slovenské čipky. 1. vyd. Bratislava : Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1962. 276 s. 
GÉCIOVÁ-KOMOROVSKÁ, Veronika. Slovenská ľudová paličkovaná čipka. 1. vyd. Bratislava: Alfa, 1989. 191 s. ISBN 80-05001630.
Tatranská, Ľubica, Ďurčeková,Mária. Paličkovaná čipka pre začiatočníkov. Bratislava : Metodicko-pedagogické centrum v Bratislave: 2015. 64 s. ISBN 978-80-565-1065-0

Kategória:Remeslá
Kategória:Ľudová kultúra na Slovensku