Kentaur (mytológia)

Kentauruskentaurus. in: Pravidlá slovenského pravopisu 2013kentaurus. in: Ortograficko-gramatický slovník slovenčiny. A – Ž (používateľská verzia Slovníka súčasného slovenského jazyka). Red. M. Sokolová – A. Jarošová. (Kolektív autorov: D. Guričanová, M. Chochol, M. Kopecká, T. Laliková, S. Mislovičová, R. Ondrejková, I. Vančová).centaurus. in: Slovník slovenského jazyka (Peciar)PETIŠKA, E. et al. Staré grécke báje a povesti. Praha: Ottovo nakladatelství, 2011, S. 52, 77, 78 (staršie, dnes už nespisovné názvy: centaurus, kentaurISAČENKO, A. V. et al. Slovensko-ruský prekladový slovník: vyše 100.000 slov, A-O. Bratislava: Slovenská akadémia vied a umení, 1950-1951, S. 271ZAMAROVSKÝ, V. Grécky zázrak. Bratislava: Mladé letá, 1974, S. 68ROWLING, J. K. Fantastické zvery a ich výskyt. Bratislava: Ikar, 2017, S. 23, 25, 79VRTEL, L. Heraldická terminológia. Martin: Slovenská genealogicko-heraldická spoločnosť, 2009, S. 352PANCZOVÁ, H., ŠKOVIERA, D. Biblická gréčtina: vysokoškolská učebnica. Bratislava: Lingea, 2014, S. 330 [toto je aj český názov], centaurIVANOVÁ-ŠALINGOVÁ, M. Malý slovník cudzích slov. Bratislava: Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1960, S. 72ZAMAROVSKÝ, V. Bohovia a hrdinovia antických bájí. Bratislava: Perfekt, 2015, S. 83 [toto je aj anglický názov]; množné číslo je kentauri/centauri, menej často kentaurovia/centaurovia alebo občas kentaury/centaury; starogr. κένταυρος – kentauros, ) je v gréckej mytológii stvorenie, ktoré je spolovice človek a spolovice kôň. V ranej antike boli kentauri na maľovaných vázach zobrazovaní s ľudským trupom v páse pripojení ku konskému telu.

Toto vyobrazenie poločloveka a polozvieraťa viedlo mnohých antických autorov k tomu, aby ich považovali väčšinou za záporné mýtické stvorenia. Okrem malých výnimiek akými boli kentauri Cheirón, alebo Folos ich grécke mýty opisujú ako divé, surové a ľuďom nepriateľské bytosti, ktorých mená poväčšine ani nepoznáme. Z mýtov poznáme mená len niečo vyše dvadsiatich Kentaurov.

O ich pôvode najstaršie grécke mýty mlčia. Až v piatom storočí pred Kr. napísal grécky básnik Pindaros, že predok kentaurov Kentauros bol synom lapitského kráľa Ixióna a bohyne oblakov Nefely. Kentauros potom splodil kentaurov s divou kobylou z tesálskych lesov. Maloázijskí Gréci vo svojich mýtoch kentaurov nemali, ich miesto však zaujali podobné bytosti zvané siléni. Siléni boli kentaurom podobní na rozdiel od kentaurov to boli však dvojnohé bytosti. V neskorších mýtoch kentauri stratili veľa zo svojej pôvodnej divokosti a v sprievode silénov a Pana často tvorili búrlivý sprievod boha Dionýza pri jeho oslavách.

 Prvé vyobrazenia 
Dve hnedočervené kresby kentaurov na keramike, ktoré boli súčasťou veľkého objavu mykénskych keramických výrobkov nájdených v Ugarite, sú z bronzovej doby.Ione Mylonas Shear, "Mycenaean Centaurs at Ugarit" The Journal of Hellenic Studies 122 (2002:147-153) Maľovaný hnedočervený kentaur na gréckej keramike nájdený pri héróone (pamätník postavený pre héroa - hrdinu) na archeologickej lokalite, ktorá sa nachádza pri meste Lekfandi na ostrove Eubója, patrí tiež medzi prvé maľby s vyobrazením kentaura. Vyobrazenie bojovníka bojujúceho s kentaurom, ktoré je typické pre toto obdobie, sa nachádza v Metropolitan Museum of Art. Jedno z najstarších vyobrazení kentaura je na kamennom pečatidle z približne deviateho storočia pred Kr. Dnes sa nález nachádza v parížskej Národnej knižnici.

 Teórie o pôvode 

Pôvod kentaurov treba podľa najrozšírenejšej teórie možno hľadať v nejakej starovekej gréckej kultúre, ktorá ešte nepoznala jazdectvo. Mohlo sa to stať po prvom kontakte s kočovníkmi, ktorých považovali za poloľudí a polozvieratá. (Bernal Díaz del Castillo píše o podobnom nedorozumení, keď Aztéci takto mylne vnímali španielsku kavalériu).Stuart Chase, Mexico: A Study of Two Americas, Chapter IV (University of Virginia Hypertext ), prístupné 24. apríla 2006. Zelené pláne v centrálnej Ázii (pravdepodobne oblasť dnešného Kazachstanu) boli miestom, kde prvýkrát človek skrotil koňa.

Podľa gréckych mýtov bol národ Lapitov (boli v príbuzenstve s kentaurami) prvým, ktorý osedlal kone.

Rímsky filozof a básnik Lucretius Carus vo svojom didaktickom diele De rerum natura (O pôvode vecí) napísal v prvom storočí pred Kr., že odmieta existenciu kentaurov z dôvodu rozdielnej rýchlosti rastu koňa oproti človekovi. Hovorí o tom, že trojročný kôň je už v zrelom veku, pričom trojročný človek je ešte len dieťa, čo vylučuje existenciu hybridných zvierat.Lucretius, On the Nature of Things, book V, preložil William Ellery Leonard, 1916 (Projekt Perseus) prístupné 27. júla 2008.

 Súčasné ponímanie 
Kentaur bol v gréckej mytológii všeobecne považovaný za symbol chaosu a nespútanej vášne. V súčasnosti je však zobrazovaný značne odlišne.

C.S. Lewis vo svojom diele Kronika Narnie vykresľuje kentaurov ako múdre a ušľachtilé stvorenia, ktoré sú nadané vo hvezdárstve, veštení, liečení a v boji.

V diele Harry Potter od J.K. Rowlingovej, kentauri žijú v zakázanom lese blízko Rokfortskej školy. Žijú v stádach a sú zruční v lukostreľbe, liečení a astrológii. Napriek tomu, že vo filme majú živočíšnejšiu podobu, dá sa usúdiť, že svojim vzhľadom sa mohli viac podobať  ľudom. Rowlingovej opis nie je prekvapujúci, pretože sa inšpirovala C.S. Lewisom.

 Bitka kentaurov s Lapitmi 
K najznámejšej bitke medzi kentaurami a Lapitmi došlo na svadbe lapitského kráľa Peirithoa a Hippodamie, ktorej sa zúčastnili aj takmer všetci grécki hrdinovia. Na svadbe sa hostia opili, takže u kentaurov tak zvíťazila ich zvieracia stránka. Ich vodca Eurytión sa vrhol na nevestu a chcel ju. Ostatní kentauri vodcu nasledovali a už aj mali zvyšok lapitských žien v narúčiach. Grécki hrdinovia sa postavili pri obrane lapitských žien na stranu Lapitov, a tak sa bitka pre kentaurov skončila tragicky. Krvavá bitka skončila víťazstvom Lapitov a Grékov a z kentaurov prežilo len niekoľko zbabelcov, ktorí ušli.Plutarch, Theseus, 30Ovid, Metamorphoses xii. 210Diodorus Siculusiv. 69, 70Keďže kentauri boli v gréckej mytológii považovaní za divokých a neskrotných, čakal ich podobný osud ako Titánov, ktorí boli porazení Olympskými bohmi. Aj vojenské spory Grékov a kentaurov predstavujú boj medzi civilizáciou a barbarstvom.

Posledný boj Kentaurov najlepšie stvárnili mramorové reliéfy na Partenóne vytvorené Feidiasom alebo skulptúra z obdobia renesancie od Michelangela.

 Referencie 

 Literatúra 
 M. Grant and J. Hazel. Who's Who in Greek Mythology. David McKay & Co Inc, 1979.


 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Projekt o kentauroch v literatúre
 MythWeb  článok o kentauroch
 Harry Potter Lexicon články o kentauroch v Harry Potter

 Zdroje 



Kategória:Bájne tvory gréckej mytológie