Ladislav Klíma

Ladislav Klíma (* 22. august 1878, Domažlice – † 19. apríl 1928 Praha) bol český prozaik, dramatik a básnik, ale predovšetkým filozof, ktorý je dokonca označovaný za najoriginálnejšieho českého mysliteľa.

Narodil sa v Domažliciach v rodine vyučeného mlynára, ktorý sa však týmto povolaním neživil, ale pracoval ako úradník v advokátskej kancelárii. Klíma, od mladosti zaujatý filozofiou, chodil až do roku 1895 na miestne gymnázium, ale v januári toho roku bol vylúčený za hanlivý výrok o habsburskej monarchii (vyhlásil ju za „prasačiu dynastiu“). Prestúpil teda na gymnázium do chorvátskeho Záhrebu, ale ani tam štúdium nedokončil a v roku 1904 odišiel do Prahy, kde sa usadil, viedol samotársky život a začal prispievať do časopisov, napríklad v rokoch 1919–21 do Tribuny a v roku 1925 do Práva lidu. Pretože nemal občianske povolanie, žil z dedičstva po príbuzných a z drobných príspevkov od priateľov, medzi ktorých patril aj básnik Otokar Březina.

Jeho filozofia sa zakladala na solipsizme (existujem len ja a moje zážitky) a voluntarizme (základom bytia je vôľa). Zo svetových filozofov bol ovplyvnený najmä Georgom Berkeleym (subjektívny idealizmus), Arthurom Schopenhauerom (pesimizmus) a Friedrichom Nietzschem (učenie o nadčloveku).

Klíma písal filozofické state aj krásnu literatúru, podstatná časť jeho diela zostala však až do jeho smrti vo forme rukopisov a až potom bola postupne vydávaná. Podľa vlastných slov tiež sám Klíma zničil asi 90 % svojich textov kvôli prílišnej obscénnosti. Jeho zobrané spisy boli vydané až v 90. rokoch v nakladateľstve Torst, počnúc vydaním trojdielneho diela Velký román v roku 1996.

Klíma bol na české pomery nekonvenčnou postavou, a to nielen svojimi názormi, ale aj spôsobom života. Pod vplyvom svojej filozofie odmietal ako zbytočné civilizačné návyky a svoje telo mučil alkoholom, fajčením a aj tým, že mu bolo jedno, čo jedol (podľa vlastných slov zjedol aj zadrhnutú myš). Práve alkoholizmus a experimentovanie s vlastným telom spôsobili jeho predčasnú smrť na tuberkulózu. Zomrel v Prahe, je pochovaný na Malvazinkách.

 Najznámejšie diela 
Svět jako vědomí a nic, 1904 – filozofické dielo; existencia sveta je podľa autora závislá na individuálnom ľudskom Ja, svet je to, čo z neho Ja chcem mať 
Utrpení knížete Sternenhocha, 1928 – expresionistický román, príbeh tridsaťtriročného nemeckého šľachtica a jeho oveľa mladšej ženy Helgy, ktorú zároveň obdivuje aj nenávidí a nezvyčajnosť ich vzťahu podčiarkuje groteskné zveličenie; v opise života týchto dvoch postáv sa autor nevyhýba obscénnosti hraničiacej až s perverzitou; Helga svojho muža všemožne ponižuje a dopúšťa sa aj zločinu, že zabije ich dieťa; psychicky týrané knieža ju necháva zomrieť od hladu a prenasledovaný výčitkami sám zomiera
Slavná Nemesis a jiné příběhy, 1932 – výber noviel s témou túžby poznať tajomstvo života a smrti, vyšlo posmrtne
Velký román, 1996 (3 diely)

 Dráma 
Matěj Poctivý: Fantastická lidová veselohra o třech dějstvích, 1922 – napísal ju spoločne s Arnoštom Dvořákom, z repertoáru Národného divadla v Prahe, kvôli protestom musela byť stiahnutá krátko po premiére

 Filozofické práce 
Duchovní přátelství, 1905 – 26 
Boj o Vše, 1909 – 17 
Čtyři listy filosofa Ladislava Klímy, 1916 – 18 
Filosofické listy Ladislava Klímy, 1916 – 19 
Traktáty a diktáty, 1922 
Matějovo vidění, 1923 
Vlastní životopis filosofa Ladislava Klímy, 1924 
Záznamy extatikovy, 1925 
Soud Boží: Novela z dob renaissance, 1928 
Arkanum - Cogitata - Sentence, 1934 – myšlienky vybrané z autorovho denníka
Mezi skutečností a snem, 1937 
Edgar a Eura, 1938 
Kladivo slov, 1938 
Juvenilie, 1941 
Čas a smrt, 1970 
Putování slepého hada za pravdou, 1982 
Viktorie, 1986 
Dios, 1990 
Lidská tragikomedie, 1991 
Podivuhodné příběhy, 1991 
Sus triumfans, 1991 
O Solovjevově etice, 1993 
Český román (torzo), 1993

 Externé odkazy 
 Kompletná bibliografia a ukážky z diela

Kategória:Osobnosti z Domažlíc
Kategória:Českí spisovatelia
Kategória:Českí filozofi
Kategória:Existencialisti
Kategória:Úmrtia na tuberkulózu