František Vnuk

František Vnuk (* 8. apríl 1926, Červený Hrádok) je slovenský historik, technik, publicista a vysokoškolský profesor. Vo svojich dielach sympatizuje so slovenským štátom, odsudzuje Slovenské národné povstanie, má kritický postoj k Česko-Slovensku. Publikuje prevažne o cirkevnej histórii. František Vnuk patrí medzi najproduktívnejších slovenských historikov súčasnosti. Je autorom viac ako tridsiatich knižných prác a obrovského množstva štúdií, článkov, úvodníkov, recenzií, ktoré spolu tvoria približne dvetisíc bibliografických jednotiek.  
náhľad|Záznam Štb o kontrole Vnukovho listu rodine, AÚPN
Študoval na Vysokej škole banskej v Ostrave. Po februárovom prevrate v roku 1948, kedy sa k moci v Československu dostali komunisti, čelil spolu so svojimi spolužiakmi ideologickým čistkám. Emigroval v r. 1949 do Rakúska, od r. 1950 žil v Austrálii. Kvôli emigrácii a činnosti v zahraničí bola Vnukova rodina pod prísnym dohľadom Štb, ktorá okrem iného zadržiavala jeho listy domov. V Austrálii doštudoval metalurgiu na South Australian Institute of Technology v Adelaide, kde potom pracoval ako asistent, neskôr docent a profesor v odbore fyzikálna metalurgia a fyzika pevných telies. V r. 1955 až 1960 absolvoval štúdium histórie a politických vied na University of Adelaide. Neskôr tiež absolvoval študijné pobyty na univerzitách v Birminghame, Stuttgarte, Oxforde a Kingstone. V roku 1987 pôsobil ako hosťujúci profesor na Queen's University at Kingston v Kanade. V rokoch 1987 a 1988 pôsobil v slovenskej redakcii Vatikánskeho rozhlasu v Ríme. V tom čase bol spoluorganizátorom aktivít slovenských katolíckych emigrantov v Austrálii. Od roku 1970 spolupracoval s a od roku 1974 bol členom poradného výboru Svetového kongresu Slovákov.  

Na rodné Slovensko sa mohol vrátiť až po páde komunistického režimu v roku 1990. Po návrate sa aktívne zapojil do vedeckej, pedagogickej a publicistickej činnosti. V rokoch 1992 až 1997 pôsobil ako vysokoškolský pedagóg na Rímskokatolíckej cyrilo-metodskej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde sa v roku 1996 habilitoval na docenta v odbore cirkevné dejiny prácou Pokus o schizmu a iné proticirkevné opatrenia v rokoch 1949-1950. Od roku 1998 pôsobil ako vedecký pracovník v Slovenskom historickom ústave Matice slovenskej v Bratislave so zameraním na cirkevné a politické dejiny Slovenska po roku 1918.  

Výber z diela
Neuveriteľné sprisahanie, vojenské a politické akcie proti Slovenskej republike v roku 1944 (1964)
Sedemnásť neúrodných rokov, náčrt dejín slovenskej literatúry v roku 1945-1962 (1965)
Dr. Josef Tiso, President of the Slovak Republic (1967)
Slovensko na Západe v roku 1939-40 (1975)
Rebelanti a suplikanti (Lakewood 1987)
Dedičstvo otcov (Vydavateľstvo Alfa Omega Brat. 1991)
Mať svoj štát znamená život. Politická biografia Alexandra Macha (pôv. 1987 Cleveland, Odkaz Brat. 1991)
Dokumenty o postavení katolíckej cirkvi na Slovensku v rokoch 1945-1948,
Andrej Hlinka : tribún slovenského národa
Vládni zmocnenci na biskupských úradoch v rokoch 1949-1951
Popustené putá : Katolícka cirkev na Slovensku v období liberalizácie a nástupu normalizácie : 1967-1971
 Príručný slovník kresťanstva (2003)
 Slovakia and Slovaks in the Twentieth Century. Historical Essays and Studies (2021)

 Vyznamenania a ocenenia 

 Strieborná medaila Ministerstva kultúry Slovenskej republiky (1996)
 Pamätná medaila Matice slovenskej (1996)
 Pamätná medaila Konfederácie politických väzňov Slovenska (1996)
 Veľká medaila sv. Gorazda Ministerstva školstva Slovenskej republiky (1997)
 Rytiersky rád sv. Gregora Veľkého (1996)
 Zlatá medaila Matice slovenskej (2001)
 Cena Daniela Rapanta (2001)
 Cena Andreja Hlinku (2021)

 Referencie 

Kategória:Osobnosti z Červeného Hrádku
Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Slovenskí emigranti a exulanti
Kategória:Absolventi Vysokej školy banskej – Technickej univerzity Ostrava