Spoločenská veda

Spoločenská veda je súbor vedných disciplín o spoločnosti v jej historickom i synchrónnom priereze.

 Dejiny 
 18. storočie – 1. polovica 19. storočia 
V klasickom období pri vytváraní sociálnych koncepcií výrazne dominovala filozofia. Konkrétnejšie koncepcie jednotlivých sfér skutočnosti (ekonomické, politické, umelecké koncepcie atď.) možno chápať ako konkretizácie určitých filozofických princípov. Hoci aj v klasickom období malo konkrétnejšie skúmanie spoločenského života (napríklad politická ekonómia) svoju vlastnú logiku vývoja, predsa len základný pohyb ideí smeroval od abstraktného ku konkrétnemu a od všeobecného k jednotlivému.

 19. storočie 
Filozofia už (sc. po Hegelovi) nie je monopolným generátorom ideí. Vytvárajú sa relatívne samostatné roviny sociálneho myslenia. Vývin sociálneho myslenia v rovine vedy už (sc. ako v spoločenskej vede v 18. stor. – 1. pol. 19. stor.) nie je jednoznačne korelovaný s vývinom filozofického myslenia. Stretávame sa s prípadmi, keď idea vzniká a rozvíja sa v rámci konkrétnejšej formy sociálneho myslenia a až dodatočne hľadá filozofické či vedecké zdôvodnenie. Napríklad buržoázny historizmus vo svojich prvých podobách rozvíja sa vo sfére politických, estetických, historiografických úvah a až dodatočne – v plnej miere u W. Diltheya – sa prenáša do filozofie.

Apriórne konštrukcie prestávajú usmerňovať skúmanie sociálnej skutočnosti, veda si vyhradzuje právo samostatného, filozofickými predsudkami neovplyvneného skúmania faktov a faktických súvislostí. (I keď toto skúmanie, oslobodzujúce sa od filozofických predsudkov, aj naďalej často usmerňujú nefilozofické predsudky.) Rastúca špecializácia urýchľuje získavanie nových poznatkov. Výrazne sa začína prejavovať problém syntézy spoločenskovedného poznania. Čoraz zreteľnejšie sa ukazuje, že encyklopédie nenahradia teoretické, filozofické a svetonázorové syntézy empirického materiálu." "…Metodológia mala byť sférou zabezpečujúcou jednotu sociálneho poznania, ktorá by umožnila novú, nešpekulatívnu syntézu empirických poznatkov o dejinách, spoločnosti a kultúre.

Konkrétne vedy orientované na skúmanie rozmanitých aspektov spoločenského života vznikajú až v polovici 19. stor. Ich novosť okrem iného dokumentuje aj to, že dosiaľ neexistuje jednotne akceptované označenie týchto vied (spoločenské vedy, sociálne vedy, kultúrne vedy, idiografické vedy, humanistika, morálne vedy atď.). Až v polovici 19. stor. sa utvára jasné vedomie odlišnosti týchto skúmaní od filozofického uvažovania, ako aj od prírodovedných skúmaní. Takisto v tomto období sa vytvára vedomie príbuznosti, spolupatričnosti týchto vied."

 Názory na spoločenskú vedu 
Podľa hermeneutiky „je nám skutočnosť daná zásadne odlišnými spôsobmi: vonkajšou a vnútornou skúsenosťou. Vonkajšia skúsenosť, z ktorej vychádzajú prírodné vedy, je predovšetkým zmyslová skúsenosť, jej základom je koexistencia a následnosť zmyslových vnemov. Súvislosť medzi zmyslovými vnemami nie je nikdy daná priamo, vždy je hypoteticky konštruovaná a správnosť konštrukcie sa dodatočne experimentálne overuje, potvrdzuje alebo vyvracia. Duchovné vedy (takto hermeneutický prúd nazýva vedy o spoločenskom živote) vychádzajú z vnútornej skúsenosti, zo zážitku. Zážitok však nie je niečo amorfné, ale vnútorne, imanentne sa rozčleňujúci celok. Preto sú súvislosti, ktoré skúmajú duchovné vedy, čímsi pôvodne daným, priamo prežívaným. Práve vnútorná skúsenosť je základom, z ktorého vyrastá chápanie iných ľudí. Len transpozíciou mojej vnútornej skúsenosti mimo seba nadobúdam schopnosť vidieť konanie iných nie ako fyzikálny pohyb, ale ako súvislosť činov usmerňovaných určitými hodnotami a cieľmi. Pochopenie určitého spoločenského procesu sa nikdy nedá úplne vyjadriť v pojmoch. Pochopenie je totiž vždy viac než len intelektuálny proces. Tvorba pojmov a teórií v duchovných vedách je vždy usmerňovaná vciťovaním sa, schopnosťou zážitkovo rekonštruovať skúmanú dejinnú akciu.
Základný rozdiel medzi prírodnými a duchovnými vedami hermeneutika vidí v tom, že sa v nich odlišne realizujú vzťahy subjektu a objektu. Objekt a subjekt v prírodných vedách sú si niečím navzájom cudzím, vonkajším. Vo sfére sociálneho poznania sa nachádzame v zásadne inej situácii. Tu sme my sami súčasťou skúmanej skutočnosti, tu sme zároveň subjektom i objektom. Predmet skúmania je daný „zvnútra“, a nie „zvonku“ ako v prírodných vedách. Prírodné procesy môžeme vysvetľovať iba pojmovo. Konanie iných ľudí chápeme, i keď niekedy nie sme schopní toto pochopenie úplne vyjadriť v pojmoch.“Encyklopédia Filit - veda spoločenská

Pozitivizmus: Metodologicky najčistejšími verziami naturalizmu sú pozitivistické koncepcie. Pozitivizmus sa vyznačuje redukovaným zmyslom pre špecifickosť spoločenských vied a žiada aplikovať postupy a metódy, ktoré sa osvedčili pri skúmaní prírodného diania, na skúmanie spoločenského diania. Požaduje kontinuálny prechod od metód prírodných vied k metódam sociálnych vied. Špecifickosť sociálnych vied pozitivizmus vidí len v zložitosti, komplexnosti a závislosti javov, ktoré sú predmetom ich skúmania. No pozitivistické metodologické programy vždy vyústili do návrhov, ako redukovať túto komplexnosť, ako ju zachytiť.

 Zoznam spoločenských vied 
Medzi spoločenské vedy sa podľa Ministerstva školstva SR radia nasledovné podskupiny odborov a samotné odbory:
 Psychologické vedy
 Forenzná psychológia
 Klinická psychológia
 Pedagogická poradenská a školská psychológia
 Psychológia osobnosti
 Psychológia práce
 Sociálna psychológia
 Všeobecná psychológia
 Vývinová psychológia
 Ostatné príbuzné odbory psychologických vied
 Ekonomické vedy a obchod
 Dejiny národného hospodárstva
 Ekonometria a operačný výskum
 Ekonomická teória
 Ekonomika a manažment obranných zdrojov
 Ekonomika a manažment podniku
 Ekonomika a riadenie podnikov
 Financie
 Finančný manažment
 Medzinárodné ekonomické vzťahy
 Medzinárodné podnikanie
 Obchod a marketing
 Odvetvové a prierezové ekonomiky
 Odvetvové ekonomiky a manažment
 Podnikový manažment
 Poisťovníctvo
 Svetová ekonomika
 Účtovníctvo
 Verejná ekonomika a služby
 Verejná správa a regionálny rozvoj
 Vojenská logistika
 Cestovný ruch
 Manažment
 Manažment vojenských systémov
 Medzinárodné vzťahy
 Bojové použitie a výcvik ozbrojených síl
 Operačný výskum vo vojenstve
 Národná a medzinárodná bezpečnosť
 Ostatné príbuzné odbory ekonomických vied a manažmentu
 Pedagogické vedy
 Andragogika
 Liečebná pedagogika
 Logopédia
 Odborová didaktika
 Pedagogika
 Predškolská a elementárna pedagogika
 Sociálna pedagogika a vychovávateľstvo
 Špeciálna pedagogika
 Športová edukológia
 Športová humanistika
 Športová kinantropológia
 Ostatné príbuzné odbory pedagogických vied, učiteľstva a vychovávateľstva
 Sociálne vedy
 Sociológia
 Teória a metodológia sociológie
 Odvetvové sociológie
 Sociálna antropológia (aj pre historické vedy)
 Sociálna práca
 Kulturológia
 Etnológia
 Bezpečnosť a ochrana zdravia pri práci
 Záchranné služby
 Ostatné príbuzné odbory sociálnych vied
 Právne vedy
 Teória dejín štátu a práva
 Ústavné právo
 Správne právo
 Hospodárske a finančné právo
 Pracovné právo
 Trestné právo
 Európske právo
 Rímske právo
 Obchodné a finančné právo
 Občianske právo
 Ochrana osôb a majetku
 Bezpečnostné verejno-správne služby
 Teória policajných vied
 Kriminológia a kriminalistika
 Aplikované policajné vedy
 Ostatné príbuzné odbory právnych vied
 Politické vedy
 Teória politiky
 Porovnávacia politológia
 Prognostika
 Verejná správa
 Teória organizácie a riadenia
 Ostatné príbuzné odbory politických vied
 Sociálna a ekonomická geografia
 Sociálne aspekty environmentálnych vied
 Kultúrna a ekonomická geografia
 Mestské štúdie
 Plánovanie dopravy a jeho sociálne aspekty
 Humánna geografia
 Regionálna geografia
 Politická geografia
 Demogeografia a demografia
 Ostatné príbuzné odbory sociálnej a ekonomickej geografie
 Masmediálna komunikácia
 Teória žurnalistiky
 Dejiny žurnalistiky
 Masmediálna veda
 Knižničná a informačná veda (sociálne aspekty)
 Ostatné príbuzné odbory masmediálnej komunikácie
 Ostatné odbory spoločenských vied

 Referencie 

 Zdroj 
 FILIT Zdroj z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok


Kategória:Veda