Vikartovce

Vikartovce sú obec na Slovensku v okrese Poprad.

 Polohopis 
Obec sa nachádza v juhozápadnej časti okresu, na západnom okraji Vikartovskej priekopy oddeľujúcej pohoria Kozie chrbty a Nízke Tatry. Severne nad obcou sa vypína  vysoký Kozí kameň, dominanta Kozích chrbtov, južnému obzoru dominuje Predná hoľa s výškou  

Zo západu preteká Vikartovcami Hornád, ktorý v okolí priberá pravostranný Malý Hornád, Vikartovský potok a Červenec a ľavostranný Polákov s niekoľkými menšími prítokmi.

 Dejiny 
Prvá písomná zmienka o osade Villa Wykardi pochádza z roku 1398. Krátko po získaní Vikartoviec kežmarským hradným kapitánom Krištofom Warkotschom v roku 1499 do prenájmu dochádza k ich vyľudneniu. K opätovnému osídleniu pastiermi oviec došlo v roku 1513 a v roku 1581 sa spomína evanjelizácia obyvateľov. Pod správu jezuitov a štiavnického opátstva sa obec dostala v roku 1697, no už v roku 1735 ju pre ťažký útlak opustilo 12 rodín. Podľa písomných dokladov sa vo Vikartovciach v roku 1832 hovorí po slovensky a občania vyznávajú katolícku vieru. Súčasný názov nesie obec od roku 1921.

Do prvej svetovej vojny sa zapojili aj desiatky mužov z obce, z ktorých až 33 padlo a ďalších 23 utrpelo zranenie s trvalými následkami. V druhej svetovej vojne a v SNP bojovalo 51 miestnych mužov, z ktorých padlo 15. Na jar roku 1945 bolo 5 miestnych občanov bez akéhokoľvek obvinenia odvlečených do gulagov v ZSSR. Vrátili sa po 3 rokoch s poškodeným zdravím. Povojnový rozvoj priniesol násilnú kolektivizáciu, ktorá sa však skončila rozpadom družstva v 60. rokoch. V roku 1964 sa vybudoval kultúrny dom, v roku 1973 sa opäť založilo miestne JRD a v roku 1994 sa vybudovala čistička odpadových vôd s postupným budovaním kanalizácie. V rokoch 1998 – 2000 sa realizovala plynofikácia obce. Medzi najnovšie investície patrí vybudovanie domu smútku a rekonštrukcia kultúrneho domu v rokoch 2004 – 2005.

 Pamiatky 
 neskorobaroková kúria z roku 1776 (od 1893 prestavaná na školu)
 neskorobaroková budova fary z 2. polovice 18. storočia
 klasicistický Kostol svätého Martina z roku 1781
 2 kaplnky z roku 1896

 Ulice 
Názvy ulíc sú: Hlavná, Školská, Krížna, Majerská, Nižná, Konečná, Slnečná, Rovná, Nová, Severná, Lesná, Záhradná, Hornádska, Okružná, Lúčna, Riečna a Májová

 Doprava 
Vikartovce sú dostupné po ceste III. triedy z Hranovnice do Liptovskej Tepličky. 

 Významné osobnosti 
 Matej Ruttkay – prvý miestny učiteľ a po slovensky píšuci kronikár z konca 17. stor.
 Matej Cvajniga (1839 – 1922) - člen školskej stolice, dal postaviť kaplnku a kríž za obcou
 Pavol Grofčik (1858 – 1867) – richtár, známy svojím ľudským prístupom k chudobným
 Vojtech Karol Faix (1912 – 1930) – príslušník hasičského zboru a iniciátor stavby hasičskej zbrojnice
 Jozef Ambróz – paralympijský reprezentant, účastník POH v Sydney (6. miesto) a POH v Aténach (8. miesto)

 Turistika 
Poloha obce vytvára dobré podmienky na horskú cyklistiku, letnú i zimnú turistiku. Z obce vedú dve vetvy zeleno značeného turistického chodníka, na ktorý nadväzujú ďalšie trasy do pohorí Kozie chrbty a Nízke Tatry.
 po  značke severným smerom cez Kozie chrbty do Svitu
 na rázcestí Jakubčáková s pripojením  značky cez Lopušnú dolinu do Lučivnej
 na rázcestí v sedle Tabličky s pripojením na  značku cez Kozí kameň () do Spišskej Teplice

 po  značke južným smerom cez Smrečinské sedlo do sedla Pusté pole
 na rázcestí Doštianky s pripojením na Liptovskú Tepličku po  značke
 na rázcestí v Smrečinskom sedle s pripojením po  značke na Kráľovu hoľu a hlavný hrebeň Nízkych Tatier, resp. do Spišského Bystrého, ako aj po  značke do Vernára 

 Referencie 

 Iné projekty 

 Zdroj 
 Stránky obce 


Kategória:Obce okresu Poprad