Pribeta

Pribeta (historicky , ) je obec na Slovensku v okrese Komárno.

Podľa sčítania v roku 2021 malo slovenskú národnosť 26,8%, maďarskú 67,6%, rómsku 0,6% a nezistenú 4,6% obyvateľov.

 Polohopis 
Stred obce leží v nadmorskej výške  v Podunajskej nížine. Severná rovinná časť chotára je na širokých terasách pokrytých piesčitými sprašami a viatymi pieskami. Preteká ňou Pribetský potok. Južná pahorkatinná časť leží na juhozápadnom výbežku Pohronskej pahorkatiny. Chotár je odlesnený, agátové lesíky sú len v pahorkatine. Na terasách má černozemné pôdy, v pahorkatine hnedozemné a mačinové. Klíma je teplá (priemerné teploty v januári nad 2°C, ročné zrážky pod 600 mm).

 Dejiny 
 Osídlenie v neolite – sídlisko želiezovskej a lengyelovskej kultúry, rímsko – barbarské sídlisko, slovanské hrobové nálezy z doby Veľkomoravskej a z 10.-12. stor.,
 1312 sa spomína osídlením prívržencami Matúša Čáka. Patrila ostrihomskému arcibiskupstvu. Prvá písomná zmienka o obci.
 1552 – 1599 za tureckých nájazdov obec s hradom zanikla
 17. storočie obec znova osídlená
 1552 mala 10 domov
 1715 má už 36 domácností
 1720 Zakladanie viníc. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, chovom dobytka a obchodovali s ním.
 18. storočie Bola zriadená poštová stanica
 20. storočie Bol založený gazdovský spolok, úverné, spotrebné a mliekárske družstvo.
 Na bojiskách 1. svetovej vojny padlo 115 tunajších obyvateľov.
 I. ČSR – Obec dosídlili slovenskí kolonisti
 1938–1945 Obec pričlenená k Maďarsku a slovenskí kolonisti boli násilne vysídlení.
 Roku 1944 bolo do koncentračných táborov deportovaných 22 židovských rodín (106 osôb).
 Za 2. svetovej vojny padlo 217 tunajších obyvateľov.
1947 Slovenskí kolonisti sa vrátili na miesto vysídlených obyvateľov maďarskej národnosti.

 Kultúra a zaujímavosti  
 Pamiatky 
 Rímskokatolícky kostol Najsvätejšej Trojice, jednoloďová baroková stavba s polkruhovým ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty, z roku 1733. Donátorom kostola bol ostrihomský arcibiskup Imrich Esterházi. Údajne bol na jeho výstavbu použitý stavebný materiál pochádzajúci z novozámockej pevnosti. Kostol bol poškodený zemetrasením v roku 1763, následne prešiel obnovou a rozšírením v roku 1766. Interiér je zaklenutý pruskou klenbou s nástennnou maľbou Adorácia Madony sv. Imrichom z roku 1774. Nachádza sa tu baroková kazateľnica, hlavný oltár je z roku 1931. Fasády kostola sú členené lizénami a oknami s nárožnými zaobleniami a profilovanými osteniami. Veža vyrastá zo štítového priečelia s prelamovanou rímsou vo forme rizalitu, je členená lizénovými rámami a ukončená korunnou rímsou s terčíkom s hodinami a ihlancovou helmicou. 

 Reformovaný kostol, jednoloďová ranoklasicistická stavba s pravouhlým záverom, transeptom a predstavanou vežou, z rokov 1784-1786. Doklady o reformovanom vyznaní v Pribete sú doložené už v polovici 16. storočia, bohoslužby sa pôvodne odbavovali v starom kostole. V roku 1840 bol súčasný kostol doplnený o vežu a o rok neskôr o transept. V interiéri sa nachádzajú drevené protestantské empory a klasicistická kazateľnica z doby vzniku kostola. Krstiteľnica z čereveného mramoru pochádza z roku 1937. Fasády kostola sú členené lizénami a segmentovo ukončenými oknami so šambránami. Portál je riešený ako edikula. Veža je členená lizénami a ukončená korunnou rímsou s terčíkom s hodinami a barokovou helmicou.

 Kalvária s kaplnkou Panny Márie, baroková stavba s polkruhovým záverom z roku 1762. Ako jedna z mála stavieb nebola poškodená ničivým zemetrasením v roku 1763. V roku 1909 prešla stavebnými úpravami. 

 Rímskokatolícka fara, dvojpodlažná baroková stavba na pôdoryse obdĺžnika s polovalbovou strechou z roku 1766. V objekte údajne prespala uhorská kráľovná Mária Terézia. V roku 1960 prešla necitlivou prestavbou, keď jej fasáda stratila barokové architektonické tvaroslovie. Na prízemí budovy sa nachádzajú valené a pruské klenby. Fasády fary sú po úpravách hladké. 

 Občianska vybavenosť 
Okrem reformovaného a rímskokatolíckeho kostola v obci stojí aj evanjelický kostol, moderná stavba z roku 1972 vybudovaná komunitou repatriovaných Slovákov. 

 Školstvo 
Prvá škola v obci bola založená v 15. storočí. Podrobné údaje sa nezachovali.
Vie sa len toľko, že rímskokatolícka cirkevná škola bola v roku 1775 len jednotriedna, v roku 1848 dvojtriedna a v roku 1878 trojtriedna. Škola v roku 1912 zhorela. Na miesto nej bola v roku 1906 na inom mieste postavená jednoposchodová školská budova. V roku 1927 pozostávala už zo 6 učební.

Reformovaná cirkevná škola sa spomína od roku 1640. Bola umiestnená v súkromnom dome. V roku 1860 postavili samostatnú školu, neskôr slúžila ako kantorský byt.

Zvyšovanie počtu tried si vynútilo postaviť novú školskú budovu v roku 1923. Táto mala 3 učebne. V roku 1914 bola v obci postavená i materská škola a na tej istej stavebnej parcele pri Hlavnej ulici v roku 1960 i dnešná základná škola. Na Kvetnej ulici dokončili stavbu v roku 1979.
Dnes sú v obci dve školy. Jedna s vyučovacím jazykom slovenským a druhá s vyučovacím jazykom maďarským. Rovnako pod správu obce spadajú i dve materské škôlky rovnakého členenia.

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce 


Kategória:Obce okresu Komárno