Serafín (anjel)

Serafín znamená aj básnicky anjel.
náhľad|Zobrazenie serafína v stredovekom rukopise (ľudská hlava, tri páry krídel, dva z toho pokryté očami)
Serafín alebo zriedkavo seraf (hebr. שרף, pl. שרפים serafím) je jedna z mnohých nebeských bytostí, o ktorých sa hovorí v Starom zákone, konkrétne v Knihe proroka Izaiáš. Napriek predstavám neskorého židovstva sa zo serafov stal v kresťanstve jeden z rádov anjelov.

V stredovekej teológii, vychádzajúcej predovšetkým z diela mystika 6. storočia, Pseudo-Dionýza Areopagitu, tvoria serafovia v hierarchii anjelov najvyšší anjelský chór. Chápu sa ako ochrancovia Božieho trónu, ktorí podľa Iz 6,3 neustále spievajú: „Svätý, svätý, svätý Pán, Boh zástupov! Nebo a zem sú plné tvojej slávy.“ Tento spev sa nazýva tiež hebrejsky Kádóš či grécky Trisagion. Podľa kresťanskej teológie sú serafovia bytosti z čistého svetla a priamo komunikujú s Bohom. Ich názov je spojený so slovom, ktoré evokuje horenie či žeravosť -- preto sú i oni spojovaní s ohňom, ktorý symbolicky znázorňuje očistu a lásku. Bývajú znázorňovaní so šiestimi peruťami.

Medzi serafov podľa klasického židovského chápania, ktoré sa výrazne líši od kresťanského, patria:
 Michael
 Serafiel
 Gabriel
 Metatron
 Uriel
 Nathanael
 Jehoel
 Chamuel alebo Šemuel, tiež Kamael
 Satan (pred svojim pádom)
 Vehuel
 Abaddon
 Asmodeus
 Astarot
 Leviatan
 Samael
 Semyazza
 Lucifer (pred svojím pádom)

 Pozri aj 
 cherubín

 Referencie 

 Iné projekty 

Kategória:Kresťanstvo
Kategória:Judaizmus
Kategória:Hebrejské slová a frázy