Bukovina (krajina)

Bukovina (po rumunsky: Bucovina, po ukrajinsky:  Буковина [Bukovyna], po nemecky: Buchenland alebo Bukowina, po poľsky: Bukowina, po maďarsky: Bukovina) bola historická krajina, v rokoch 1775-1918 súčasť Rakúskej monarchie, v súčasnosti rozdelená medzi Rumunsko a Ukrajinu.

Pôvod názvu
Pomenovanie Bukovina sa začalo používať roku 1775 po anexii príslušného územia Rakúskou monarchiou. Pomenovanie má slovanský pôvod a je odvodené od slova buk, keďže územie bolo zarastené prevažne bukmi.

Dejiny
Starovek
Od starovekých rímskych čias obývali územie Bukoviny Dákovia, od ktorých Rumuni odvodzujú svoj pôvod.
Stredovek
V 5. storočí územie získali Avari a po nich sa v regióne usadili Slovania. 
V 10.-11. storočí územie patrilo ku Kyjevskej Rusi. Od 14. storočia bolo územie súčasťou Moldavského kniežatstva s centrom v meste Suceava (od roku 1388). V 15. storočí sa o niektoré časti tohto  územia sporili Moldavské kniežatstvo a Poľsko. V tomto období, počas vlády Ştefan cel Mare a jeho nástupcov vznikli maľované kláštory v mestách Moldoviţa, Putna, Suceviţa a Voroneţ. Spolu s ich slávnymi freskami patria k najväčšiemu kultúrnemu dedičstvu súčasného Rumunska.

Osmanské obdobie
Od roku 1514 sa Bukovina ako súčasť Moldavského kniežatstva dostala do závislosti od  Osmanskej ríše. V roku 1769 po postupných porážkach a ústupe Osmanských Turkov z Balkánu Bukovinu obsadili vojská Ruska a v roku 1774 Rakúskej monarchie. Región Bukoviny v júni 1783 navštívil osobne rímsko-nemecký cisár Jozef II.

Habsburské obdobie
Roku 1775 Bukovina podľa Konštantínopolskej dohody pripadla Rakúskej monarchii. Do roku 1786 bola pod vojenskou správou a spravovali ju menovaní guvernéri (v rokoch 1774 - 1778 barón Gábor Splényi a v rokoch 1778 - 1786 barón Karl Enzenberg).ÚRADNÍK, V.: Slováci v Bukovine. Martin 1993, s. 8. Neskôr bola spravovaná ako súčasť Haliče, v rokoch 1849 - 1918 bola Bukovina jednou z korunných krajín habsburskej monarchie. Od čias cisára Jozefa II. na Bukovine existovalo ukrajinské, rumunské, nemecké, poľské, maďarské a židovské školstvo. V roku 1857 na území s rozlohou 10440 km² žilo 455 800 obyvateľov. Z toho tvorili Rumuni 44,6 % (hlavne na juhu, v rôznych spoločenských triedach), Ukrajinci 38,2 % (vrátane Rusínov, prevažne roľníci a pastieri), Nemci 6,4 % (prevažne úradníci, remeselníci, inžinieri), Židia 6,4 % (žijúci prevažne v mestách, obchodníci, remeselníci, lekári, advokáti), Poliaci 3 % (žijúci prevažne v mestách - v Černovci tvorili v roku 1910 po Židoch druhú najväčšiu etnickú skupinu s počtom 15 412 ľudí), Maďari 1,6 % a iní. Začiatkom 19. storočia prišli do Bukoviny aj prví slovenskí kolonisti (prví asi z Trenčianskej stolice, neskorší najmä z Kysúc). Slováci osídlili dediny Stará Huta, Nová Huta, Nový Solonec (rum.: Solonețu Nou) a Poiana Micului. 

Bukovina bola prevažne poľnohospodárskou krajinou (v roku 1880 až 3/4 obyvateľstva sa živilo poľnohospodárstvom). Významnú časť ekonomiky tvorila ťažba dreva, pretože región bol husto pokrytý lesmi (v roku 1820 mal región 480 770 ha lesovÚRADNÍK, V.: Slováci v Bukovine. Martin 1993, s. 9.). V Černovci bývali veľké trhy s dobytkom. V roku 1902 ešte 60 % roľníckych hospodárstiev malo menej ako 2 ha pôdy, keďže 40% pôdy zaberali veľkostatky. Pastierstvo prevažovalo najmä v horských oblastiach krajiny.

Zánik Rakúsko-uhorskej monarchie
Počas 1. svetovej vojny sa v Bukovine odohralo niekoľko bitiek medzi ústrednými veľmocami a Ruskom. Územie po vojne pripadlo Rumunsku, čo bolo potvrdené saintgermainskou zmluvou. 28. júna 1940 podľa paktu o neútočení severnú časť anektoval ZSSR, väčšina nemeckého obyvateľstva územie Bukoviny opustila. V roku 1941 ju Rumuni dobili späť. Väčšina židovskej menšiny bola deportovaná do koncentračných táborov. V roku 1944 bola Bukovina Moskovskou zmluvou opäť rozdelená: sever sa stal súčasťou ZSSR (Ukrajinskej SSR, dnešnej Ukrajiny) a juh zostal Rumunsku.

Väčšina historického územia Bukoviny je dnes súčasťou župy Suceava v Rumunsku a  Černovickej oblasti na Ukrajine.

Národnosti 
Ukrajinská Bukovina
Podľa oficiálneho sčítania obyvateľstva z roku 1995 bola národnostná skladba v Černovickej oblasti nasledovná:
70 % Ukrajinci
10 % Rumuni
9 % Moldavci
viac ako 6 % Rusov
1.7 % Židia
0,5 % Poliaci

Rumunská menšina obýva prevažne južnú časť Černovickej oblasti, väčšinu tvoria v týchto  okresoch: 
 Herţa95 %
 Novoselitza (Noua Suliţă)61 %
 Hylboka (Adâncata)50 %
 Storozhinetz (Storojineţ)30 %

Rumunská Bukovina
V rumunskej časti v župe Suceviţa bola národnostná skladba v roku 1992 nasledovná:
96,6 % Rumuni
1,4 % Ukrajinci
0,7 % Rómovia
0,3 % Nemci
0,4 % Poliaci
0,1 % Maďari

 Referencie 

 Literatúra 
 ÚRADNÍK, Vendelín: Slováci v Bukovine. Martin : Matica slovenská 1993, 155 s. + obrazové prílohy. ISBN 80-7090-231-0

 Iné projekty 

Kategória:Rumunsko
Kategória:Ukrajina
Kategória:Historické územia