Enola Gay

Enola Gay je prezývka amerického bombardéra Boeing B-29 Superfortress (model B-29-45-MO, výrobné číslo 44-86292, trupové číslo 82Mann 2004, s. 100.) v špeciálnej úprave Silverplate, pomenovaného po Enole Gay Tibbetsovej, matke pilota a veliteľa lietadla, plukovníka Paula W. Tibbetsa. Lietadlo vyrobili v továrni firmy Glenn L. Martin Company na vojenskom letisku Offutt Field v Bellevue v Nebraske.Campbell 2005, s. 14 – 15.March, Peter R. „Enola Gay Restored“. Aircraft Illustrated, október 2003. Ešte na montážnej linke si ho 9. mája 1945 osobne vybral plukovník Tibbets, veliteľ 509. zmiešanej skupiny. Dňa 18. mája bolo odovzdané Armádnym vzdušným silám Spojených štátov a pridelené 393. bombardovacej letke 509. zmiešanej skupiny. Bombardér prevzala posádka, ktorej velil kapitán Robert A. Lewis, a 14. júna s ním odletela z Omahy na základňu 509. skupiny, ktorou bolo armádne vojenské letisko Wendover v Utahu.Campbell 2005, s. 191 – 192. Dňa 6. augusta 1945, počas záverečnej fázy druhej svetovej vojny, sa bombardér Enola Gay stal prvým lietadlom, ktoré zhodilo atómovú bombu v boji. Bomba s krycím názvom „Little Boy“ bola zvrhnutá na mesto Hirošima v Japonsku a zničila približne tri štvrtiny mesta. Enola Gay letela aj 9. augusta na druhý jadrový útok na Japonsko v úlohe prieskumného lietadla pre primárny cieľ Kokura. Mraky a dym nad primárnym cieľom však spôsobili, že namiesto neho bol bombardovaný sekundárny cieľ, mesto Nagasaki. 

Po vojne sa bombardér vrátil do Spojených štátov, kde lietal z armádneho vojenského letiska Roswell v Novom Mexiku. V máji 1946 priletel na ostrov Kwajalein k jadrovým testom v Tichomorí v rámci operácie Crossroads, ale na skúšobné zhodenie bomby na atol Bikini ho nakoniec nevybrali. Neskôr v tom istom roku ho previezli do Smithsonian Institution a mnoho rokov strávil na leteckých základniach, kde bol vystavený poveternostným vplyvom a lovcom suvenírov, než ho v roku 1961 rozobrali a uskladnili v Smithsonovom zariadení v Suitlande v štáte Maryland.

V 80. rokoch 20. storočia sa skupiny veteránov zapojili do výzvy, aby Smithsonian lietadlo vystavil, čo viedlo k ostrej diskusii o vystavovaní bombardéra bez náležitého historického kontextu. Kokpit a predná časť lietadla boli v roku 1995 pri príležitosti 50. výročia bombardovania Hirošimy a Nagasaki vystavené v National Air and Space Museum v parku National Mall blízko centra Washingtonu, D. C. a vyvolali kontroverziu. Od roku 2003 je celý zreštaurovaný B-29 Enola Gay vystavený v Steven F. Udvar-Hazy Center, ktoré je pobočkou National Air and Space Museum. Posledný preživší člen posádky z náletu na Hirošimu, Theodore Van Kirk, zomrel 28. júla 2014 vo veku 93 rokov.

 Posádky 
 Bombardovanie Hirošimy 
Posádku lietadla Enola Gay tvorilo pri nálete na Hirošimu 6. augusta 1945 12 mužov. Posádku tvorili:Campbell, 2005, s. 30.

 Col. Paul W. Tibbets, Jr. – pilot a veliteľ lietadla
 Cpt. Robert A. Lewis – kopilot; regulárny veliteľ lietadla*
 Maj. Thomas Ferebee – bombometčík
 Cpt. Theodore „Dutch“ Van Kirk – navigátor
 Cpt. William S. „Deak“ Parsons – námorný expert na výbušniny a veliteľ misie
 1st Lt. Jacob Beser – obsluha rušičky radaru (bol tiež jediným mužom, ktorý letel na oboch atómových bombardovacích lietadlách)
 2nd Lt. Morris R. Jeppson – kontrolór elektronických obvodov bomby
 S/Sgt. Robert „Bob“ Caron – zadný strelec*
 S/Sgt. Wyatt E. Duzenbury – letový inžinier*
 Sgt. Joe S. Stiborik – obsluha radaru*
 Sgt. Robert H. Shumard – pomocník letového inžiniera*
 Pfc. Richard H. Nelson – obsluha rádia VHF*

Hviezdičky označujú regulárnych členov posádky lietadla Enola Gay.

O veliteľovi misie Parsonsovi sa hovorilo: „Nikto nie je viac zodpovedný za to, aby sa táto bomba dostala z laboratória do podoby použiteľnej pre bojové operácie, ako kapitán Parsons, vďaka svojej genialite v oblasti munície.“

 Bombardovanie Nagasaki 
K náletu na Nagasaki 9. augusta 1945 letela Enola Gay s posádkou B-10, ktorá bola zvyčajne pridelená lietadlu Up An’ Atom:

 Cpt. George W. Marquardt – veliteľ lietadla 
 2nd Lt. James M. Anderson – kopilot
 2nd Lt. Russell Gackenbach – navigátor 
 Cpt. James W. Strudwick – bombometčík 
 T/Sgt. James R. Corliss – letový inžinier
 Sgt. Warren L. Coble – obsluha rádia 
 Sgt. Joseph M. DiJulio – obsluha radaru 
 Sgt. Melvin H. Bierman – zadný strelec 
 Sgt. Anthony D. Capua, Jr. – pomocník letového inžiniera/strelec

 Enola Gay v Steven F. Udvar-Hazy Center 

 Referencie 

 Literatúra 
 CAMPBELL, Richard H. The Silverplate Bombers (A History and Registry of the Enola Gay and Other B-29s Configured to Carry Atomic Bombs). Jefferson, Severná Karolína : McFarland, Incorporated, 2005. 235 s. ISBN 978-0-7864-2139-8.
 MANN, Robert A. The B-29 Superfortress (A Comprehensive Registry of the Planes and Their Missions). Jefferson, Severná Karolína : McFarland, 2004. 276 s. ISBN 978-0-7864-1787-2.

 Pozri aj 
 Boeing B-29 Superfortress
 Little Boy

 Iné projekty 

Kategória:Lietadlá Boeing
Kategória:Letectvo druhej svetovej vojny
Kategória:Atómové bombardovanie Hirošimy a Nagasaki