Benátky

Benátky (, v benátskom nárečí Venezsia) sú hlavné mesto severotalianskeho regiónu Benátsko, ležiace v močaristej Benátskej lagúne, v severnej časti Jadranského mora. Jeho historické jadro sa nachádza na plytkej lagúne. Novšie časti mesta boli vybudované pozdĺž pobrežia medzi ústím rieky Pád a riekou Piava.  V dňoch zvaných „aqua alta“ (vysoká voda), ktorých býva každoročne priemerne 54, sa tu zvýši hladina mora až o .Osud Benátek mapuje internet Lidové noviny, 19. 8. 2009Benátky zasáhly rekordní záplavy Lidové noviny, 1. 12. 2008Benátský přístav se má zvětšit, může to ale přinést více povodní iDNES, 8. 9. 2009

Celá benátska communa mala 1. januára 2004 271 634 obyvateľov, z toho v historickom centre žilo (centro storico) 62 000 obyvateľov a mimo lagúny (terra ferma), hlavne v mestách Mestre a Marghera 176 000 obyvateľov. Metropolitná oblasť Benátky-Padova je domovom pre viac ako 1,5 milióna ľudí.

Benátske súostrovie sa rozprestiera na 7 štvorcových kilometroch. Rozloha communi je väčšia, patria k nej ostrovy Burano, Murano a Torcello v samotnej lagúne, ostrovy Lido a Pellestrina zo smeru mora a mestá Asseggiano, Carpenedo, Chirignano, Dese, Favoro, Malcontenta, Marghera, Mestre, Tessera, Trivignano a Zelarino na pevnine. Samotné Benátky sa delia na šesť mestských štvrtí, volajúce sa sestieri. Tieto časti sú Cannaregio, Castello, Dorsoduro, San Marco, San Polo a Santa Croce.

Benátky sa nazývajú kráľovnou Jadranského mora, mestom vody a mestom svetla. Od roku 1987 sú ako jedna z najnavštevovanejších talianskych destinácií zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO.UNESCO: Venice and its Lagoon, prístup:17. apríl 2012.

 Dejiny 
Benátska republika bola námorná veľmoc a jedno z dejísk križiackych výprav, rovnako ako dôležité centrum obchodu (hlavne obchodu s korením) a umenia počas renesancie. Dejiny Benátok sa začínajú v polovici 5. storočia. Na neobývané ostrovy sa uchýlili obyvatelia okolitých pevninských miest (hlavne aquilejskí Rimania) pred nájazdmi barbarov (Hunov)Vědci zmapovali dávné Benátky Lidové noviny, 31. 7. 2008. Založili tu niekoľko osád. Tie sa v roku 697 spojili do Benátskeho námorného zväzku na čele s dóžom, ktorého počnúc 8. storočím menovalo zhromaždenie ľudu. Benátky sa tak vymanili spod vplyvu Byzancie a stali sa nezávislou republikou, čo bol prvý krok k ich politickému a hospodárskemu vzostupu.

Výhodná poloha dopomohla mestu k získaniu významného postavenia v obchode s Orientom, ktorý sa stal najdôležitejším zdrojom jeho prosperity. Svoje nemalé sebavedomie dali Benátky najavo v roku 829. Je to rok slávnostného privezenia relikvií evanjelistu svätého Marka, ktoré boli ulúpené v Alexandrii. Odvtedy je tento svätec patrónom republiky a bdie nad jej ďalším rozkvetom. Nahradil dovtedajšieho benátskeho patróna sv. Theodoréta, ktorého socha je na stĺpe pred dóžacím palácom. Symbol sv. Marka, okrídlený lev, sa stal erbom mesta a chrám, ktorý postavili na uloženie jeho ostatkov, je dodnes neodmysliteľným centrom všetkého politického i kultúrneho diania v meste. Prudký hospodársky rozkvet Benátok bol v 10. – 11. storočí spojený aj s ich územnou expanziou. Najskôr obsadili ostrovy v Jadranskom mori a pobrežie Dalmácie. V roku 1204, počas smutne známej štvrtej križiackej výpravy, dobyli Benátčania Konštantínopol. Získali tak oporné body na Peloponéze a ďalšie územia na Balkáne a prakticky všetky ostrovy východného Stredomoria. Do Benátok sa dostala bohatá korisť, ktorá bola uložená v pokladnici chrámu sv. Marka. Súčasťou koristi boli bronzové pozlátené kone zo štvorzáprahu, umiestneného pôvodne v konštantínopolskom hippodrome (dnes sú v pokladnici chrámu, na priečelí chrámu sv. Marka sú len kópie). V roku 1381 sa skončili dlhodobé spory s Janovom, nebezpečným obchodným súperom, a to veľkolepým víťazstvom benátskych lodí pri Chioggie. Najvyššiu moc dosiahla republika v 15. storočí. Svoje výboje sústredila na taliansku pevninu. V tomto období bolo v meste postavených množstvo stavieb v štýle jedinečnej benátskej gotiky a vzniklo množstvo hodnotných umeleckých diel.

S prenikaním Turkov od východu, objavením Ameriky a nových námorných ciest do Orientu stratilo mesto Benátky svoje výsadné postavenie a začalo upadať. Snaha udržať si rozsiahle územie odčerpávala množstvo síl v častých vojnových konfliktoch, najmä s Osmanskou ríšou. Po postupnej strate mimobenátskych území nakoniec Benátky prišli v roku 1797 zmluvou medzi Francúzskom a Svätou ríšou rímskou v Campoformio aj o samostatnosť. Do roku 1805 patrili rakúskym Habsburgovcom, v rokoch 1805 – 1814 boli začlenené francúzskym cisárom Napoleonom I. do Talianskeho kráľovstva, v roku 1815 pripadli rozhodnutím Viedenského kongresu Rakúskemu cisárstvu (ako súčasť tzv. Lombardsko-benátskeho kráľovstva). Región Benátska bol v roku 1866 pripojený k Talianskemu kráľovstvu.

 Súčasnosť 
Najznámejším obrazom Benátok je Námestie svätého Marka, kde sa nechávajú turisti fotografovať pri kŕmení holubov a stoja v dlhom rade na prehliadku Baziliky sv. Marka. Toto námestie je navonok veľmi pekne udržiavané, no skutočný stav budov v meste je žalostný. Skoro polovica nemá vyhovujúce sociálne zariadenia a ich základy vyžadujú rozsiahlu rekonštrukciu. Tomu zodpovedajú i hotely, ktoré sú síce drahé, ale neposkytujú ani zďaleka také pohodlie ako ubytovacie zariadenia na neďalekej pevnine. Preto si turisti často vyberajú lacnejší a pohodlnejší hotel na pobreží a do historického centra Benátok sa vyberú mestskou dopravou cez deň. Ruch v meste končí približne okolo ôsmej hodiny večer, kedy už väčšina turistov odíde poslednými autobusmi do okolitých osád.

Obyvateľstvo Benátok starne. Mladí ľudia sa kvôli vysokým cenám nevyhovujúceho bývaniaBenátky mají první gondoliérku České noviny, 14. 11. 2009 a pracovným možnostiam sťahujú preč do moderných miest. V historickom centre bývajú trvalo, alebo v čase turistickej sezóny, najmä miestni umelci a remeselníci.

Ekonomika Benátok je postavená hlavne na turistikeBenátky mají radikální řešení, jak omezit příliv turistů Lidové noviny, 1. 9. 2009 a predaji benátskeho skla.

 Kanály a mosty 
Hlavnú ulicu dopĺňa asi stovka kanálov, kde je čulý dopravný ruch. Dopravnou tepnou je Canal Grande,  dlhý a asi  široký kanál, ktorý prechádza priamo stredom mesta. Spája hlavnú železničnú stanicu a prístav s historickým námestím svätého Marka a centrom mesta. Jeden z najznámejších mostov je Ponte di Rialto, ktorý ako jeden z troch spája obe časti mesta rozdelené kanálom. Mramorový oblúk  dlhý dopĺňajú dva rady obchodov. V meste zaisťujú dopravu motorové lode, ktoré brázdia kanály, pre turistov sú k dispozícii klasické gondoly.

Gondoly tvoria neodmysliteľnú časť života v Benátkách už od 11. storočiaBenátčané uspořádali symbolický pohřeb vlastního města České noviny, 26. 6. 2009. Štíhlym trupom a plochým dnom sú prispôsobené pre plavbu úzkymi a plytkými kanálmi. Gondola je smerom k prove mierne zahnutá doľava, čo zabraňuje tomu, aby sa točila stále dookola.

 Osobnosti mesta 
 Gregor XII. (* asi 1326 – † 1417), 205. pápež
 Christine de Pisan (* 1364 – † 1430), francúzska poetka a spisovateľka
 Eugen IV. (* 1383 – † 1447), pápež
 Pavol II. (* 1417 – † 1471), 211. pápež
 Gentile Bellini (* 1429 – † 1507), renesančný maliar
 Giovanni Bellini (* medzi 1430 – 1437 – † 1516), renesančný maliar
 Lorenzo Lotto (* asi 1480 – † 1556), renesančný maliar
 Tiziano Vecelli (* medzi 1480 – 1485 – † 1576), renesančný maliar
 Tintoretto (* 1518 – † 1594), renesančný maliar 
 Paolo Veronese (* 1528 – † 1588), renesančný maliar 
 Baldassare Longhena (* 1598 – † 1682), architekt
 Alexander VIII. (* 1610 – † 1691), 241. pápež
 Barbara Strozziová  (* 1619 – † 1677), speváčka a baroková hudobná skladateľka
 Cristofaro Caresana (* asi 1640 - † 1709), barokový hudobný skladateľ
 Elena Lucrezia Cornaro Piscopia (* 1646 – † 1684), filozofka a matematička
 Tomaso Albinoni (* 1671 – † 1751), barokový hudobný skladateľ 
 Antonio Vivaldi (* 1678 – † 1741), huslista, barokový skladateľ, pedagóg a kňaz
 Benedetto Marcello (* 1686 – † 1739), právnik, politik a barokový hudobný skladateľ
 Klement XIII. (* 1693 – † 1769), 248. pápež
 Giovanni Battista Tiepolo (* 1696 – † 1770), neskorobarokový maliar
 Canaletto (* 1697 – † 1768), barokový maliar
 Carlo Goldoni (* 1707 – † 1793), dramatik
 Bernardo Bellotto (* 1721/ [722 – † 1780), barokový maliar a grafik
 Giacomo Casanova (* 1725 – † 1798), kňaz, spisovateľ, špión a diplomat 
 Alexander I. (* 1857 – † 1893), bulharský knieža
 Guido Fubini (* 1879 – † 1943), matematik
 Gian Francesco Malipiero (* 1882 – † 1973), hudobný skladateľ, hudobný vedec a editor 
 Carlo Scarpa (* 1906 – † 1978), architekt a dizajnér
 Terence Hill (* 1939), herec, filmový producent, scenárista a režisér
 Massimo Bertolini (* 1974), bývalý tenista

 Partnerské mestá 
  Cropani, Taliansko
  Fort Lauderdale, USA, 2007
  Istanbul, Turecko, 1993
  Čching-tao, Čína, 2001  Kedke, Grécko, 2000
  Norimberg, Nemecko, 1954
  Sarajevo, Bosna a Hercegovina, 1994
  Solún, Grécko, 2003  Su-čou, Čína, 1980
  Tallinn, Estónsko
  Terst, Taliansko, 2008
  Værøy, Nórsko

 Galéria 

 Referencie 

 Pozri aj 
Niekoľko miest je prirovnávaných k Benátkam: mesto Nantes vo Francúzsku, je prezývané Benátky západu, veľa miest má prezývku Benátky východu a rovnako veľa Benátky severu.

 Literatúra  
 ACKROYD, Peter: Benátky : příběh nejromantičtějšího města na zemi. Praha : BB/art, 2010. 423 s. ISBN 978-80-7381-829-6
 FIALA, Václav: Benátky : Literární toulky městem umělců, hudby a karnevalu. Praha – Litomyšl : Paseka, 2011. 414 s. ISBN 978-80-7432-083-5
 ŠTEFÁNIK, Martin: Majstri obchodu, milovníci zábavy. In: História, roč. 4., 2004, č. 1 – 2, s. 8 – 11.

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

 Zdroj 


Kategória:Mestá v Benátsku
Kategória:Prístavné mestá Jadranského mora
Kategória:Bývalé hlavné mestá