Liptovské Revúce

Liptovské Revúce sú obec na Slovensku v okrese Ružomberok.

Samospráva spája tri predtým samostatné osady, tzv. Tri Revúce. Obyvatelia strážili starú kráľovskú cestu na Krakov cez horský prechod Šturec.

V 17. storočí boli Revúce dosídlené goralským obyvateľstvom, dnes je to však dedina slovenského rázu, goralské nárečie sa postupne z obce vytratilo a ovláda ho minimálny počet dospelých či detí.

 Dejiny 
Najstaršia zmienka o slovanskej občine pochádza z roku 1233, kedy kráľ Ondrej II daroval istému Hudkovi tri podlužia zeme (Terra Reucha). Občina s názvom Revúca zanikla v roku 1355. Ďalšie zmienky o priestore Liptovských Revúc pochádzajú až z 15. storočia, kedy sa osada spomína v súvislosti so spracovaním medenej rudy vyťaženej v Španej doline. S úpadkom banskej činnosti klesal aj význam osady a po skončení ťažby v roku 1560 už prevládalo poľnohospodárstvo.

V roku 1625 sa v likavskom urbári objavila Nižná a Stredná Revúca. V roku 1671 sa objavila zmienka o Veľkom a Malom Hričkove (Vyšná Revúca), čím sa spojili tri osady neskôr už s názvom Tri Revúce (Revúca, Veľká a Malá Revúca) pod jedným zemepánom.

Revúckou dolinou viedla stará kráľovská cesta z Krakova cez Liptov, Veľký Šturec do Banskej Bystrice a ďalej do Budapešti. Revúčania sa preto často živili aj ako povozníci, alebo prenajímali svoje kone na prekonanie stúpania cez Šturec. Po výstavbe novej cesty z Ružomberka do Banskej Bystrice cez Donovaly a výstavbe Košicko-bohumínskej železnice a úzkorozchodnej trate do kúpeľov Korytnica tento spôsob obživy stratili.

Prvá polovica 20. storočia bola v obci v znamení vysťahovalectva, najmä počas krízových rokov obyvatelia odchádzali do viacerých európskych štátov, ale aj do Severnej Ameriky. Počas 2. svetovej vojny sa obyvateľstvo aktívne zapojilo do Slovenského národného povstania, kedy sa obec stala dôležitou zásobovacou trasou povstalcov a bola bombardovaná a obsadená fašistami až do jej oslobodenia Červenou armádou 4. apríla 1945. Revúčania sa v päťdesiatych rokoch v dôsledku industrializácie zamestnávali najmä v priemyselných podnikoch v mestách Ružomberok, Liptovský Mikuláš a Banská Bystrica. V obci neskôr došlo k vybudovaniu novej školy, požiarnej zbrojnice, ale aj lyžiarskeho svahu.

Najvyšší počet obyvateľov mala obec v roku 1961, kedy počet stúpol na 2261.

 Kultúra a zaujímavosti  
 Pamiatky 
 Rímskokatolícky kostol  Obetovania Pána jednoloďová barokovo-klasicistická stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty z rokov 1802-1819. Pôvodne v obci stál starší drevený kostol z roku 1694, ktorý bol po dokončení nového zbúraný. Samostatná farnosť v obci vznikla v roku 1787 a patrila pod spišskú diecézu. Interiér je zaklenutý pruskými klenbami s výmaľbou od Jozefa Hanulu. Nachádza sa tu klasicistický oltár z roku 1820 s obrazom Obetovanie Ježiša od Jozefa Hanulu z roku 1913. Ostatné zariadenie kostola pochádza tiež z doby jeho výstavby. Kostol má hladké fasády so segmentovo ukončenými oknami. Veža je členená lizénovými rámami a ukončená zvonovitou helmicou.

 Pravidelné podujatia 
Liptovské Revúce sú známe aj organizovaním podujatia vo varení bryndzových halušiek pod názvom Revúcke halušky.

 Osobnosti obce 
 Rodáci 
 Miroslav Saniga (* 1964), vedecký pracovník, prírodovedec a spisovateľ

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 



Kategória:Obce okresu Ružomberok