Július Binder

Dr. h. c. doc. Ing. Július Binder, CSc. (* 12. september 1931, Bernolákovo – † 26. júl 2021, Bratislava) bol slovenský projektant, manažér a bývalý poslanec Národnej rady SR.

Na Fakulte inžinierskeho staviteľstva Slovenskej vysokej školy technickej (dnes Slovenská vysoká škola technická v Bratislave) vyštudoval odbor hydrotechnické stavby (ukončil r. 1955) a r. 1975 – 77 absolvoval postgraduálne štúdium životného prostredia s orientáciou na zdravotné vodohospodárske stavby. 

Dvadsať rokov pôsobil na Strednej priemyselnej škole stavebnej v Bratislave. Na Strednej poľnohospodárskej škole učil odbor poľnohospodárske meliorácie.  V roku 1955 začal pracovať v Hydroprojekte Bratislava (neskôr Hydroconsult), kde pôsobil 36 rokov ako projektant, výrobný námestník a hlavný inžinier podniku. Od januára 1991 do konca januára 1998 bol riaditeľom štátneho podniku Vodohospodárskej výstavby Bratislava.  

Externe prednášal nielen na svojej alma mater, ale aj na zahraničných univerzitách a vedeckým spoločnostiam v Spojených štátoch amerických (USA), Kanade, Venezuele, Mexiku, Juhoafrickej republike (JAR), v Číne, Japonsku a takmer vo všetkých štátoch Európy. 

V roku 1994 mu STU udelila titul doctor honoris causa. V roku 1997 habilitoval na Stavebnej fakulte Žilinskej univerzity a menovali ho za docenta. 

Zároveň bol činný ako projektant a hlavný inžinier rôznych stavieb. (Spolu)projektoval elektrárne (Elektráreň Nováky IV a elektrárne na Váhu), systémy zásobovania vodou, čistiarne odpadových vôd v Petržalke a pre Slovnaft, ako aj rôzne ekologické stavby. Zúčastnil sa aj na projektovaní Gabčíkovskej priehrady. 

Ako riaditeľ investorského štátneho podniku Vodo­hospodárska výstavba v Bratislave (od roku 1991) sa významne zaslúžil o realizáciu takzvanej alternatívy C a o dokončenie vodného diela Gab­číkovo – Čunovo. Presadenie a výstavba vodohos­podárskych diel Málinec, Turček, a Žilina sú do značnej miery aj jeho dielom. Podieľal sa na návrhoch a realizácii ďalších diel, ako je príprava vodného diela Wolfsthal – Bratislava a Li­povec, generelu úpravy rieky Nitry, vodného diela Ružín, čističky odpadových vôd v Slovnafte spojenej s ochranou podzemných vôd, dopravy popolovín a ich skládky v Elektrárni Vojany, splavneniu Moravy po Hodonín. Je autorom niekoľkých patentov a zlepšovacích návrhov.

Július Binder bol hlavným inžinierom projektu čistiarne odpadových vôd, hlavných kanalizačných zberačov a čerpacej stanice dažďových vôd z Petržalky. 

Július Binder bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 19982002 za Hnutie za demokratické Slovensko. V roku 1998 bol neúspešným kandidátom na primátora Bratislavy za HZDS v komunálnych voľbách. V roku 2004 neúspešne kandidoval vo voľbách do Európskeho parlamentu na kandidátke strán Slovenská národná strana a Pravá Slovenská národná strana.

Slovenskej kreditnej banke poskytol budovu patriacu v tom čase Vodohospodárskej výstavbe stojacu na Námestí SNP v Bratislave. Financoval výstavbu náboženskej stavby v Horskom parku v Bratislave.

Autor diel:

Nahlas o Tichom potoku z druhej strany (1996), 

Rád odpovedám (1997), 

Prečo nemá Gabčíkovo Nagymaros (1998), 

Vodné dielo Slatinka a súvislosti s ním (2000).

 Ocenenia 
Je držiteľom vyznamenania Za zásluhy o výstavbu.
V roku 1993 bol ocenený ako najlepší manažér Slovenska.
V roku 1994 mu Sloven­ská technická univerzita (STU) udelila titul Dr. h. c. Bolo to po prvýkrát, čo bol tento titul udelený absolventovi Stavebnej fakulty
V roku 1994 získal ocenenie Osobnosť roka.
V roku 1994 získal ocenenie Zlatý Biatec HN – klubu.
V roku 1995 bol v Madride ocenený za odbornú a spoločenskú angažovanosť Európ­skou cenou za kvalitu
V roku 1995 mu prezident Michal Kováč udelil štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy.
V roku 1996 dostal Zlatý dvoj­kríž ministra kultúry SR.
V roku 1997 habilitoval na Stavebnej fakulte Žilinskej univerzity a bol menovaný za docenta.
V roku 1997 získal ocenenie Prominent slovenskej ekonomiky.
V roku 1998 dostal Medailu Slovenskej komory stavebných inžinierov
V roku 1998 získal cenu Štefana Moy­zesa.
V roku 2004 ho pápež Ján Pavol II. menoval "Rytierom rádu sv. Gregora Veľkého", najvyšším cirkevným vyznamenaním pre laika.
V roku 2010 bol uvedený do Siene slávy Slovenského zväzu kanoistiky na divokej vode.

 Referencie 

Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Kategória:Poslanci NR SR (1998 – 2002)
Kategória:Držitelia Radu Ľudovíta Štúra I. triedy
Kategória:Osobnosti z Bernolákova
Kategória:Absolventi Stavebnej fakulty Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Kategória:Nositelia Medaily Za zásluhy (Česko)