Atómová bomba

Atómová bomba alebo jadrová bomba je: 
 v širšom zmysle akákoľvek výbušná jadrová zbraň bez vlastného pohonu
 v užšom zmysle (a častejšie) len netermonukleárna výbušná jadrová zbraň (čiže jadrový atómový roznecovač)

Medzi jadrové zbrane sa niekedy radia aj zbrane, kde štiepny materiál slúži iba ako zdroj rádioaktívneho zamorenia cieľovej oblasti (tzv. špinavá bomba).

Tento článok je o atómovej bombe v užšom zmysle, prvý význam je opísaný pod článkom jadrové zbrane.

 Zloženie 
náhľad|Výbuch atómovej bomby nad japonskou Hirošimou, 6. august 1945
Skladá sa z dvoch alebo viacerých spočiatku od seba oddelených kusov čistého štiepneho materiálu (235U alebo 239Pu) v podkritickom množstve. Pomocou vyvolanej explózie (pomocou zvyšných častí bomby nazývaných „konvenčná trhavina“ a „zariadenie na vyvolanie jadrovej nálože“) sa tieto kusy spoja do jedného celku, čím sa dosiahne nadkritické množstvo a lavínovitou reakciou sa vyvolá atómový výbuch.

235Urán sa vyskytuje v prirodzenom uráne na 0,71 %, preto sa musí vyrábať v špeciálnych zariadeniach. 239Plutónium sa získava v špeciálnych reaktoroch. Vyššie spomenuté kritické množstvo je pri 100 %235Uráne 10 – , pri 100 % 239Plutóniu 5 –  (čo je guľa s polomerom ).

Existuje ešte iný spôsob spustenia atómovej bomby: Z kritického množstva sa rýchlo odstránia látky absorbujúce neutróny (napr. kadmium).

Reťazová reakcia v obidvoch prípadoch spustenia spôsobí v priebehu 5x10−6 sekúnd atómovú detonáciu pri teplote 50 miliónov kelvinov a pretlaku 1 milión barov. V prípade 20 kilotonovej bomby dosiahne ohnivá guľa po 1 sekunde svoj maximálny priemer , potom asi 10 s ostane nezmenená, až sa napokon v dôsledku ochladenia zmenší.

 Rozšírenie 
Ako prvá krajina vyrobili atómovú bombu Spojené štáty v roku 1945. Neskôr túto zbraň získali Sovietsky zväz, Spojené kráľovstvo, Francúzsko, Čína, India a Pakistan. Podľa všetkého túto zbraň vlastní aj Izrael, ktorý sa k tejto téme odmieta oficiálne vyjadriť. Pravdepodobne ju vyvinul v spolupráci s Juhoafrickou republikou, ktorá sa však jadrových zbraní vzdala, túto skutočnosť však priznala nepriamo.

Kórejská ľudovodemokratická republika sa 10. februára 2005 priznala že sa jej takisto podarilo vytvoriť atómovú bombu. Niektoré krajiny sa svojho jadrového výskumu vzdali na základe zmluvy o nešírení jadrových zbraní.

Niektoré štáty východnej Európy získali následkom rozpadom Sovietskeho zväzu jadrové zbrane, väčšinou ich však predali späť Rusku (Ukrajina, Bielorusko). V Európe a na Blízkom východe zdieľa jadrové zbrane Spojených štátov amerických niekoľko členských krajín NATO, sú to Belgicko, Taliansko, Holandsko, Turecko a Nemecko, ktoré zároveň vyrába niektoré komponenty pre Francúzske jadrové zbrane.

Jadrové zbrane predstavovali najväčší odstrašujúci prostriedok proti prípadnému konfliktu v období studenej vojny.
náhľad|Muž v japonskej Hirošime, ktorý podľahol ťažkým popáleninám spôsobených výbuchom bomby
 Krajina Množstvo jadrových hlavícaktívnych / celkovo Rok prvého testu Štatút Dohody o všeobecnom zákaze jadrových skúšokKrajiny Zmluvy o nešírení jadrových zbraní   1 950 / 8 500  1945  Signatár  (predtým ) 2 430 / 11 000  1949  Ratifikoval  160 / 225  1952  Ratifikoval  290 / 300 1960  Ratifikoval  ~180 / 240  1964  SignatárKrajiny, ktoré nepodpísali Zmluvu u nešírení jadrových zbraní  nie je známe / 80 – 100  1974  Nepodpísal (dodržiava)  nie je známe / 90 – 110  1998  Nepodpísal (dodržiava)   nie je známe / <10  2006  NepodpísalNeoficiálne atómové mocnosti  nie je známe / 80 – 200Norris, R. S., Arkin, W. M., Kristensen, H. M., Handler, J., 2002, Israeli Nuclear Forces, 2002. Bulletin of the Atomic Scientists, vol. 58 no., s. 73 – 75 asi 1979  Signatár

 Účinky 
Pozri Jadrová zbraň#Účinky výbuchu jadrovej výbušnej zbrane

 Dejiny 
Pozri Jadrová zbraň#Dejiny

 Referencie 

Kategória:Jadrové zbrane