Veľký Slivník

Veľký Slivník je obec na Slovensku v okrese Prešov.

 Polohopis 
vľavo|náhľad|Demjatské kopce
Obec leží na styku Nízkych Beskýd a Šarišskej vrchoviny medzi potokom Zápotok a prítokom Mošurovanky. V chotári prevláda vyššia pahorkatina na centrálnokarpatskom flyši, z ktorých sa na severe vynárajú bradlové tvrdoše. Chotár je zväčša odlesnený, les sa nachádza v jeho severnej časti. Má hnedozemné oglejené pôdy, rendziny a lužné pôdy. V chotári sa nachádza prírodná rezervácia Demjatské kopce a taktiež kyselka.

 História 
Prvá priama správa o tejto dedine vznikla v roku 1253, keď Belo IV. daroval časť slivníckeho majetku Uzovi a Zombatovi za ich vernú službu kráľovi. Obec sa spomína v písomnostiach z 13. storočia ako Silwa, od 14. storočia ako Nagysilua. Tieto maďarské názvy vznikli prekladom pôvodného slovenského názvu Slivník a Veľký Slivník, ktorý korenil v slove slivka. Od 11. do 13. storočia vo Veľkom Slivníku sídlili strážcovia pohraničia, ktorých tu umiestnili uhorskí králi. Tí však nevybudovali novú dedinu, ale usadili ich už v jestvujúcom sídlisku. Z toho vyplýva, že s najväčšou pravdepodobnosťou Veľký Slivník jestvoval už pred 11. storočím. Veľký Slivník bol do polovice 13. storočia majetkom uhorských kráľov a časť pozemkov v chotári užívali kráľovskí strážcovia pohraničia. Od polovice 13. storočia postupne získavali tunajšie pozemky od kráľa zemania. V roku 1427 boli miestne poddanské domácnosti okrem richtárovej zdanené od 29 port, teda Veľký Slivník bol vtedy stredne veľkou dedinou. Neskôr sa časť sedliakov odsťahovala, alebo stratila užívané pozemky a upadla za želiarov. V roku 1543 sa prvýkrát spomína tunajší kostol, hoci možno existoval skôr už v 15. storočí. Sídlisko v roku 1600 malo 19 obývaných poddanských domov, kostol, faru, a zaiste aj školu. V roku 1787 mala obec 31 domov a 267 obyvateľov, v roku 1828 45 domov a 346 obyvateľov. V polovici 19. storočia sa z obce mnoho obyvateľov vysťahovalo.

 Kultúra a zaujímavosti 
 Pamiatky 
 Rímskokatolícky Kostol nanebovzatia Panny Márie, dvojloďová pôvodne asi renesančná stavba s polkruhovým ukončením presbytéria a predstavanou vežou, najneskôr zo 16. storočia. Barokovou úpravou prešiel okolo roku 1700. Obnovený bol v roku 1799 v duchu klasicizmu. V 70. rokoch 20. storočia prešiel pomerne necitlivou úpravou, počas ktorej bola pristavaná severná bočná loď. Interiér je zaklenutý pruskými klenbami, presbytérium českou plackou. Na mieste odstráneného hlavného oltára sa zachoval oltárny obraz Nanebovstúpenie Panny Márie od V. Klimkoviča z druhej polovice 19. storočia.  Fasády sú členené oknami so segmentovým záklenkom. Veža s nárožným zaoblením bola členená dnes už odstránenými pilastrami, z ktorých sa na fasáde zachovali štukové hlavice. Ukončená je korunnou rímsou a ihlancovou helmicou.

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 



Kategória:Obce okresu Prešov