Kyjev

KyjevKyjev. In:  (do roku 1966: Kijev; , , , ) je hlavné a najväčšie mesto Ukrajiny, správne stredisko Kyjevskej oblasti.

Mesto leží na rieke Dneper v severnej časti krajiny. Má rozlohu 847 km2 a 2,95 milióna obyvateľov (2022).Чисельність наявного населення України на 1 січня / Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, Dostupné online Kyjevská aglomerácia má 4,07 milióna obyvateľov. Je to dopravná križovatka a centrum elektrotechnického priemyslu.

 Názov 
 Etymológia 
V starej ruštine (t.j. v stredovekom jazyku, ktorý je priamym predchodcom okrem iného dnešnej ruštiny a ukrajinčiny) znie najstarší doložený tvar názvu mesta Кыѥвъ či Кыевъ (oboje: Kyjev), od 13. storočia aj Киевъ či Кiевъ (oboje: Kijev). Súčasný kodifikovaný slovenský (a český) názov tohto mesta teda zodpovedá najstaršiemu doloženému domácemu názvu tohto mesta.TRUBAČOV, O. N. ed. Etimologičeskij slovar slavjanskich jazykov. 13. Moskva: Nauka. 1987. S. 256, 257JANIN, V. L. et al. Novgorodskije gramoty na bereste (iz raskopok 20012014 gg.). zv. 12. Moskva. 2015. S. 115

Etymológia názvu mesta je sporná. 

 Slovenský názov 
V rokoch 19021931 a 19401966 slovenský kodifikovaný tvar znel Kijev.CZAMBEL, S. Rukoväť spisovnej reči slovenskej. 1902, 1915Pravidlá slovenského pravopisu 1940, 1953, 1966 V rokoch 19311940Pravidlá slovenského pravopisu 1931 a potom znova od roku 1966 dodnes bol resp. je znova kodifikovaný tvar Kyjev.Pravidlá slovenského pravopisu 1966, 1971, 1991, 2000, 2013 Zmena kodifikácie je v Pravidlách slovenského pravopisu z roku 1966 komentovaná nasledovne: „Zmenil sa spôsob písania miestneho mena Kijev na Kyjev (podľa zásad transkripcie z ukrajinčiny).“Pravidlá slovenského pravopisu 1966 M. Považaj k tejto zmene pravopisu z roku 1966 výslovne uvádza, že mäkké i sa v tomto názve písalo pod vplyvom ruštiny, zatiaľ čo tvrdé y bolo zavedené, lebo zodpovedá stavu v ukrajinčine. (Poznámka: V texte je nesprávne uvedený rok vydania PSP, v ktorom došlo zmene pravopisu z Kijev na Kyjev. Namiesto 9. vydania (1967) má byť správne 7. vydanie (1966).)

Po začiatku ruskej invázie na Ukrajinu začali niektoré médiá aj na znak sympatií k brániacemu sa ukrajinskému národu používať názov Kyjiv (tzn. prepis zo súčasného ), no slovenské štandardizované exonymum ustanovené Úradom geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky (podľa § 18 zákona č. 215/1995 Z. z. o geodézii a kartografii) je Kyjev.

 Poloha a prírodné podmienky 
náhľad|Monastier svätého Michala
Historické centrum Kyjeva sa rozkladá na pahorkoch nad pravým (západným) brehom Dnepra, v 20. storočí vyrástli nové štvrte aj na ľavom brehu (napr. Darnyca, Podil). Reliéf mesta je dosť členitý, lesnaté pahorky sú od seba oddelené malými údoliami, zbiehajúcimi sa k Dnepru. Do Dnepra sa pri Kyjeve zľava vlieva rieka Desna, severne od mesta Dneper zadržuje veľká Kyjevská priehrada.

 Dejiny 
náhľad|Ulica Chreščatik
Podľa legendy založili Kyjev traja bratia tak, že postavili tri hrady na troch pahorkoch.

Kyjev patrí k starobylým európskym mestám, nakoľko archeologické nálezy posúvajú jeho začiatky na prelom 5. a 6. storočia. V 9. až 12. storočí bol Kyjev sídelným mestom rozsiahlej Kyjevskej Rusi. Roku 988 prijal kyjevský veľkoknieža Vladimír I. kresťanstvo, ktoré sa odtiaľ šírilo medzi všetkých východných Slovanov, a Kyjev sa hneď stal jedným z hlavných centier kresťanskej kultúry. Počas 12. storočia sa štát rozpadol na viacero kniežatstiev a Kyjev začal strácať svoj pôvodný význam. Roku 1240 mesto spustošili mongolské vojská Batuchána. Od roku 1363 patril Kyjev Litovskému veľkokniežatstvu (od roku 1471 ako stredisko Kyjevského vojvodstva) a spolu s ním neskôr v rámci Lublinskej únie k poľsko-litovskej ríši. Od roku 1497 mal Kyjev samosprávu podľa magdeburského spôsobu. 

Po kozáckych povstaniach v polovici 17. storočia sa Kyjev dostal pod ruskú správu; jeho pridelenie Rusku definitívne potvrdil tzv. Večný mier z roku 1686. Od roku 1797 bol Kyjev strediskom rovnomennej gubernie. Univerzita svätého Vladimíra (dnes Ševčenkova univerzita) bola založená v roku 1834.

Po revolúcii roku 1917 bola v Kyjeve založená ukrajinská Centrálna rada, ktorá vyhlásila nezávislosť Ukrajiny. Po viac ako dvoch rokoch bojov však zvíťazili v občianskej vojne boľševici, a tak bol Kyjev od roku 1920 začlenený do formujúceho sa sovietskeho štátu. Až v roku 1934 sa stal opäť (namiesto „proletárskejšieho“ Charkova) aspoň metropolou Ukrajinskej sovietskej socialistickej republiky.

Po útoku na Sovietsky zväz dobyli Nemci 19. septembra 1941 aj Kyjev. Počas bitky o Kyjev došlo v širšom okolí mesta k obrovskému obkľúčeniu sovietskych síl a strate vyše 500 000 sovietskych vojakov. Sovietske jednotky Ľudového komisariátu vnútra (NKVD) pred ústupom z mesta zamínovali časť budov v centre, ktoré vybuchli až po začiatku nemeckej okupácie. Nacisti sa v meste dopustili krutých vojnových zločinov – 29. a 30. septembra 1941 zvláštne jednotky SS v rokline Babyj Jar na severozápadnom okraji mesta popravili vyše 33-tisíc kyjevských Židov. Popravy na tomto mieste pokračovali aj neskôr. Spod nacistickej okupácie bolo zničené mesto vyslobodené 6. novembra 1943 jednotkami 1. ukrajinského frontu. Druhej bitky o Kyjev sa zúčastnili aj vojaci 1. československej samostatnej brigády. 8. mája 1965 bol mestu za činnosť počas vojny udelený titul mesto-hrdina.

Kyjev je najbližšie veľké mesto k Černobyľu, v ktorom sa v roku 1986 odohrala najzávažnejšia jadrová havária v histórii jadrovej energetiky. Mesto bolo kontaminované a uvažovalo sa o jeho evakuácii, najmä v prípade, že by hrozil ďalší, ničivejší výbuch poškodeného reaktora. Túto hrozbu sa síce podarilo odvrátiť, ale stovky občanov museli byť hospitalizovaní so symptómami choroby z ožiarenia.

Od roku 1991 je Kyjev hlavným mestom nezávislej Ukrajiny. Významne sa do dejín zapísal v novembri a decembri 2004, keď veľké demonštrácie proti sfalšovaným výsledkom prezidentských volieb, tzv. Oranžová revolúcia, viedli k čiastočnej zmene režimu v krajine. 

V dôsledku nečakaného rozhodnutia najvyšších predstaviteľov Ukrajiny prerušiť proces európskej integrácie tu v roku 2013 opäť prebiehali masové protesty, známe ako Euromajdan, podľa námestia nezávislosti v Kyjeve, ktoré bolo centrom protestov. Po opakovaných pokusoch zastaviť protesty násilím došlo v roku 2014 k revolúcií, zvrhnutiu prezidenta Viktora Janukovyča a jeho úteku do Ruska.

Kyjev sa následne stal útočiskom pre mnohých utečencov z oblasti Donbasu na východe Ukrajiny, kde Ruskom iniciované separatistické hnutia vyvolali vojnu o samostatnosť. No ani samotný Kyjev sa vojne nevyhol, keď Rusko 24. februára 2022 vpadlo na Ukrajinu a okrem iného sa pokúsilo obsadiť Kyjev. Ukrajinským obrancom sa však podarilo zabrániť obsadeniu strategického letiska v Hostomeli ruskými výsadkarmi a následne na predmestiach Kyjeva odraziť Rusov postupujúcich po zemi z Bieloruska a Kurskej oblasti, následkom čoho sa Rusi 6. apríla 2022 stiahli z oblasti. Vojna však pokračuje na východe aj juhu krajiny, a Kyjev sa dodnes opakovane stáva cieľom ostreľovania ruskými balistickými raketami, strelami s plochou dráhou letu a bezpilotnými lietadlami. To spôsobilo značný odliv obyvateľov smerom na západ, ci už Ukrajiny a miest ako Ľvov, alebo ďalej do Európskej únie.

Po začiatku vojny sa Kyjev ako sídlo Ukrajinskej vlády a prezidenta stal dôležitým centrom medzinárodného politického diania. Hlavy mnohých štátov, Slovensko nevynímajúc, opakovane navštevujú Kyjev, aby Ukrajine vyjadrili podporu a odsúdili Ruskú agresiu.

 Administratívne členenie 
Kyjev je rozdelený na 10 správnych obvodov („rajónov“):
 Darnyckyj (),
 Desňanskyj (Деснянський),
 Dniprovskyj (Дніпровський),
 Holosijivskyj (Голосіївський),
 Obolonskyj (Оболонський),
 Pečerskyj (Печерський),
 Podiľskyj (Подільський),
 Solomenskyj (Соломенський),
 Sviatošynskyj (Святошинський),
 Ševčenkivskyj (Шевченківський).

 Doprava 
Kostru mestského dopravného systému tvorí metro. Kyjevské metro má tri trasy, pretínajúce sa v centre mesta. Prvá trasa bola uvedená do prevádzky v roku 1960. Dnes má 43 staníc a celkovú dĺžku 54 km, z toho 6 km po povrchu.

Juhovýchodne od Kyjeva sa nachádza medzinárodné letisko Boryspiľ.

 Pamätihodnosti 
náhľad|Katedrála svätej Sofie
 Katedrála svätej Sofie 
Katedrála svätej Sofie, resp. Svätej Múdrosti , ) bola postavená v 11. storočí z rozhodnutia Jaroslava I. Múdreho, ktorý ju dal založiť v roku 1037. Názov chrámu je odvodený od  po vzore Hagie Sofie v Konštantínopole (dnes Istanbul). Konali sa v ňom korunovačné slávnosti a iné slávnostné ceremónie; kniežatá Kyjevskej Rusi tu udeľovali audienciu zahraničným delegáciám. Za dobu svojej existencie bola katedrála niekoľkokrát zničená, obzvlášť v roku 1240 mongolskými Tatármi.

V rokoch 16851707 bola katedrála prestavaná v štýle ukrajinského baroka. Kupoly získali hruškovitý tvar a z pôvodných tridsiatich kupol bolo zachovaných iba devätnásť. V roku 1889 došlo k prestavbe západného priečelia a bola vybudovaná chrámová predsieň.

Počas protináboženskej kampane v Sovietskom zväze v roku 1920 bola plánovaná „asanácia“ katedrály, ale nakoniec bola katedrála spolu s priľahlými objektmi z 18. storočia vyhlásená za historicko-architektonickú rezerváciu. Dnes je súčasťou svetového dedičstva UNESCO a jedným zo siedmich divov Ukrajiny.

V interiéri sa nachádza rad fresiek, ktoré v minulosti zaberali plochu zhruba 5000 metrov štvorcových (dnes rôzne zdroje uvádzajú 23 m štvorcové rôzne zachovalých fresiek z 11. storočia) a mozaík, ktoré v minulosti zaberali plochu 640 metrov štvorcových (dnes 260). 
Sú na nich vyobrazení vládcovia, náboženské a lovecké motívy. Známe je vyobrazenie Jaroslava Múdreho a jeho rodiny.

V katedrále boli pochovávané ruské kniežatá, dodnes sa však zachovala iba hrobka Jaroslava Múdreho.

Bola vybudovaná s piatimi loďami a jej dĺžka je , šírka  a výška od podlahy po vrchol centrálnej kupoly je .

 Ostatné pamätihodnosti 
 Chrám svätého Ondreja
 Chrám svätého Vladimíra
 Kyjevsko-pečerská lavra (UNESCO)
 Zlatá brána
 Katedrála svätého Mikuláša (rímskokatolícka) v Kyjeve
 Kláštor svätého Cyrila
 socha Matka Vlasť

 Partnerské mestá 
  Ankara, Turecko
  Atény, Grécko
  Baku, Azerbajdžan
  Belehrad, Srbsko
  Bratislava, Slovensko
  Brusel, Belgicko
  Budapešť, Maďarsko
  Edinburgh, Spojené kráľovstvo
  Florencia, Taliansko
  Helsinki, Fínsko
  Chicago, USA
  Jerevan, Arménsko  Kišiňov, Moldavsko
  Kjóto, Japonsko
  Krakov, Poľsko
  Lipsko, Nemecko
  Minsk, Bielorusko
  Mníchov, Nemecko
  Odense, Dánsko
  Paríž, Francúzsko
  Peking, Čína
  Pretória, Južná Afrika
  Riga, Lotyšsko
  Rím, Taliansko  Santiago, Čile
  Sofia, Bulharsko
  Štokholm, Švédsko
  Tallinn, Estónsko
  Tbilisi, Gruzínsko
  Tirana, Albánsko
  Toronto, Kanada
  Toulouse, Francúzsko
  Varšava, Poľsko
  Viedeň, Rakúsko
  Vilnius, Litva
  Wu-chan, Čína

 Poznámky 

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 Kyjev – sprievodca po Kyjeve s fotografiami 


Kategória:Hlavné mestá v Európe
Kategória:Mestá na Ukrajine