Vladimír Brožík

Prof. Vladimír Brožík DrSc. (* 3. december 1930, Přešín – † 9. júl 2008, Myjava) bol slovenský filozof, axiológ, estetik a vysokoškolský pedagóg. 

 Životopis 
Narodil sa v západných Čechách, na lesnej samote v katastrálnom území obce Přešín, neďaleko mestečka Blovice (okres Plzeň-juh, Plzenský kraj). Predkovia z otcovej strany boli z okolia Plzne, z matkinej strany z Chodska. Otca poznal iba krátko, matka mu zomrela, keď mal 8 rokov. Vychovávala ho babička, neskôr známa kustódka na Kozinovom statku v Újězde u Domažlic. Meštiansku školu navštevoval v Bloviciach. Stredné vzdelanie získal na Obchodnej akadémii v Plzni a (po presťahovaní sa s babičkou do Štěchovíc) na Československej obchodnej akadémii v Prahe. 

Po maturite v roku 1949 ho prijali na Fakultu spoločenských vied VŠPHV v Prahe. Absolvoval diplomovou prácou o Jozefovi Václavovi Sládkovi. Stal sa asistentom a neskôr vedeckým ašpirantom na FFUK v Prahe. Keďže na Slovensku v tom čase nebol dostatok vysokoškolsky vzdelaných ľudí, dostal ponuku pracovať na VŠMU v Bratislave, kde prednášal filozofiu a estetiku. V tom čase sa na Slovensku aj oženil a natrvalo usadil. V roku 1961 získal vedeckú hodnosť CSc. a v roku 1964 habilitoval. V rokoch 1961 – 1966 bol prodekanom Divadelnej fakulty a v rokoch 1966 – 1969 prorektorom VŠMU v Bratislave. V roku 1969 prestúpil na Katedru filozofie FFUK v Bratislave. Prednášal axiológiu a bádateľsky sa venoval najmä problematike estetických a umeleckých hodnôt. V rokoch 197 – 1972 bol prodekanom FFUK, neskôr, v rokoch 1972 – 1975, prorektorom UK pre vedu a výskum. V roku 1979 obhájil vedecký titul DrSc. O tri roky neskôr získal riadnu profesúru na Katedre estetiky a vied o umení FFUK, ktorú spolu s doc. Eugenom Šimunkom spoluzakladal a v rokoch 1975 – 1985 viedol. Potom sa stal riaditeľom Literárnovedného ústavu SAV. Na tomto poste pôsobil až do politického prevratu v roku 1989, keď na riaditeľskú funkciu abdikoval a zostávajúci rok do dôchodku si odslúžil ako radový vedecký pracovník. 

Po náročnej operácii srdca (4-násobný bypass) sa natrvalo utiahol na myjavské kopanice, kde v lete roku 2008 zomrel. Pochovaný je v Slávičom údolí v Bratislave. Jeho vedecká erudícia a pedagogická skúsenosť sa ešte naposledy zúročila na pôde Katedry etiky a katechetiky FF UKF v Nitre, kde na sklonku života prednášal axiológiu a v rámci nej aplikovanú vedeckú disciplínu hodnotové orientácie.

 Charakteristika 
Prof. Vladimír Brožík, DrSc., sa od marxizmu cez axiológiu prepracoval až k filozofii ľudskej činnosti. Jeho hlavnou a celoživotnou vedeckou inšpiráciou bolo dielo zakladateľa slovenskej axiológie Mariana Várossa.  Vychoval dve generácie hercov, umeleckých pracovníkov, estetikov a pedagógov. Jedným z jeho žiakov bol aj básnik Dano Hevier.

 Bibliografia 
 1966 – Človek a krásno
 1969 – Hodnoty, normy a projekty sveta
 1973 – Záhady dejín
 1976 – Marxistická teória hodnotenia
 1978 – O užitočnosti krásy
 1983 – Budúcnosť umenia
 1985 – Hodnoty a významy
 1987 – Vo vesmíre žijú ľudia
 1987 – Estetika všedného dňa
 1988 – Umenie v kultúrnom dianí spoločnosti
 1988 – Dialektika umeleckej kultúry (spolu s J. Tazberíkom)
 1997 – O hodnotách a ľuďoch
 2000 –  Hodnotové orientácie

 Pozri aj 
 Estetika na Slovensku

Kategória:Slovenskí filozofi
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenské osobnosti českého pôvodu
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Vyučujúci na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity
Kategória:Vyučujúci na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Vysokej škole múzických umení v Bratislave
Kategória:Riaditelia ústavov Slovenskej akadémie vied
Kategória:Pracovníci Slovenskej akadémie vied