Sedmohradsko

Sedmohradsko (iné názvy pozri nižšie) je historická krajina v Rumunsku. V užšom (správnejšom) zmysle zahŕňa územie medzi oblúkom Karpát v strede Rumunska a (karpatským) pohorím Apusenské vrchy, čiže bývalé uhorské župy východne od Siladskej, Bihárskej, Aradskej a Krašovsko-severínskej župy. V širšom (novšom) zmysle zahŕňa aj zvyšok západného Rumunska až po hranicu s Maďarskom a so Srbskom ako aj región Marmaroš.

Názvy 
 Slovenské názvy 
Súčasné slovenské názvy tejto krajiny sú: SedmohradskoSedmohradsko. In: Malá slovenská encyklopédia. Bratislava: Veda. 1993. S. 640Sedmohradsko. In: Veľký slovensko-ruský slovník IV. Bratislava: Veda. 1990. S. 293Sedmohradsko. In: Slovenský náučný slovník III. 1932. S. 160Sedmohradsko. In: Pravidlá slovenského pravopisu 11. vydanie. 1971. S. 323Transylvánia. In: Slovník slovenského jazyka (Peciar) (Poznámka: Heslo Transylvánia protirečí tvaru Transilvánia uvedenému v hesle Sedmohradsko toho istého slovníka.)Sedmohradsko. In: Slovník slovenského jazyka (Peciar) IV. diel S. 49 (Poznámky: 1. V online verzii je heslo uvedené v tvare s preklepom: Sedmobradsko. 2. Heslo uvádza tvar Transilvánia, čo protirečí heslu Transylvánia v tom istom slovníku.), TransylvániaTransylvánia. In: Pravidlá slovenského pravopisu 2013Dvonč, L.: Sylván - silván, Transylvánia, Pensylvánia in: Slovenská reč, ročník 41, 1976, str. 191 , TransilvániaŠtandardizácia geografického názvoslovia - Zmeny v názvoch, ktoré nastali po 11. marci 1997 . Medzi odborníkmi v súčasnosti nepanuje zhoda, či sa má v slovenčine písať Transilvánia alebo Transylvánia – v geografickom názvosloví sa najnovšie píše Transilvánia, ale v Pravidlách slovenského pravopisu je (vo vydaní z roku 2013) naďalej kodifikovaný tvar Transylvánia.

Nespisovne alebo staršie sa vyskytujú tvary: TranssylvániaHORECKÝ, J. Transnárodný - nadnárodný. In: Kultúra slova. č. 2. 1998. S. 125JÁSZAY, T., PČOLA, Š. Chrobáky (Coleoptera) Národného parku Poloniny. Banská Bystrica: Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky, 2001. S. 185SENEŠ, J. Základný geologický výskum východného Slovenska v r. 1953. In: Geologický zborník 1-4 1954. S. 351Maďarská lyrika v Československu. 1934. S. 387, TransylvánskoHELL, P. Za medveďmi do Rumunska. In: Poľovníctvo & rybárstvo. č- 8 1995. S. 10GERMAINOVÁ, S. Kam sa chystám odísť? (preložil: Igor Navrátil) In: Revue svetovej literatúry č. 3 2009. S. 43KOLÁČNÝ, Antonín a Kartografický a reprodukční ústav (Praha, Česko). Malý atlas sveta. Bratislava: Správa geodézie a kartografie, 1959. S. 132, 136, SedmohradyKALINČIAK, J. Orava - Svätý Duch. Bratislava: Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1957. S. 89SEMEŠ, A. Nitrianske slovenské kráľovstvo. In: Kultúra č. 21 2012. S. 1. Nesprávne ZAUNER, A. Praktická príručka slovenského pravopisu. Martin: Osveta, 1958. S. 363Sedmohradsko. In: GAŠPARÍKOVÁ, Ž., KAMIŠ, A. Slovensko-český slovník. Praha: Státní pedagogické nakladatelství, 1967. S. 546 alebo staršie sa vyskytuje tvar SedmihradskoČUPKA, P. et al. Liečivé rastliny. Bratislava: Herba, spol. s r.o., 1998. S. 193POVAŽAJ, M. Jednoslovné názvy krajín a štátov v slovenčine. In: Kultúra slova. č. 3. 1992. S. 75ŠTÚR, L. Obozreňje san a stav terajší národou v Europe a v Amerike. In: Orol tatránski. 17. Vel. Rujna 1845. S. 82, 83KREJČÍ, J. et al. Krejčího zemepis pre meštianske školy. Praha: Česká grafická unie, 1929. S. 71, pričom nielen tento tvar, ale aj všetky ostatné (nižšie uvedené) tvary na Sedmi- namiesto Sedmo- sa obyčajne považujú za nesprávne v tom zmysle, že ide o bohemizmy. 

Staršie tvary sú: TransilvaniaČULEN, L. Miestopisné názvy a naše dejiny. In: Slovenská liga č. 6, 1943, S. 201, TransylvaniaRumunská delegácia do ČSR. In: Slovenský východ 6. augusta 1921. S. 1VARSIK, B. R.W. Seton Watson (Scotus Viator) a Slovensko. č. 1 1937. S. 103, TranssylvánskoIVANOV, G. I., SLOBODOVÁ, E.. Zemepis - učebné texty zemepisu pre školy III. stupňa. Bratislava: Štátne nakladateľstvo. 1949, S. 68NIKOLAU, S., BOJSA, J. Učebnica zemepisu pre vyššie triedy stredných škôl a 1. a 2. ročník učiteľských ústavov. Praha: Profesorské nakladatateľstvo a kníhkupectvo, 1932. S. 83, TranssylvaniaBAKER, V. Samuel Mikovíny, prvý profesor prvej baníckej školy v Europe. Banská Štiavnica: Štátne banské múzeum Dionýza Štúra. 1937, S. 43, TranssilvániaSTANISLAV, J. Slovenský juh v Stredoveku. Turčiansky Svätý Martin: Matica slovenská, 1948. S. 168, TranssilvaniaSASINEK. Listy a úryvky z dejopisu. In: Sokol. č. 10. 1866. S. 386, (u Sasinka:) Trans-SilvaniaSASINEK, F. V. Trans-Silvania. In: Slovenské pohľady. č. 6. 1910. S. 331 a nasl., TransilvánskoHOLOTÍK, Ľ. et al. Dejiny Slovenska, Od najstarších čias do roku 1848. Bratislava: Slovenská akadémia vied, 1961, S. 121VANČÍKOVÁ, J. et al. Dejiny novoveku, 1640-1789. Bratislava: Slovenská akadémia vied, 1955. S. 275, SedmohradieStarožitnícke zápisy S. Chalúpky . Pliniová zpráva o Slovensku. In: Letopis Matice slovenskej. č. 2, 1870, S. 6, SedmohradBERNOLÁK, A. Slowár Slowenskí Česko-Laťinsko-Ňemecko-Uherskí. 4. 1825. S. 2909, 2910 , SedmihradGoga umrel. In: Slovenský hlas. 8. mája 1938. S. 3, SedmihradyZo sveta, kde vládne ľud. In: Obrana ľudu. 25. októbra 1949. S. 6Slávnosť na uctenie pamiatky 70. Výročia smrti Ľudevíta Štúra. In: Národný deník 21. januára 1926 S. 1, Sedmohradský krajBARTEK, H. O správnosti jazykovej. In: Slovenská reč č. 1 1933-1934. S. 14GOGOĽ, N. V. et al. Večery na laze neďaleko Dikaňky. Bratislava: Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1953. S. 205, Sedmohradská zem, Sedmihradská zemDeňňík Domáci. In: Slovenskje národňje novini. 14. Kvetna 1847. S. 3 (739), SedmohradskáMeno Sedmohradskej. In: Novini pre hospodárstvo, remeslo a domáci život. Skalica: Daniel Lichard, (23. augusta) 1848, 1(21), S. 167Deňňik domáci. In: Slovenskje Národňje Novini. č. 14. 1845. S. 1, SedmihradskáNOSÁK, B. Listi z ňeznámej zeme k L… In: Orol Tatránski. 13. Vel. Sečna 1846. S. 140, ZálesiePosúdenie bezmenného notára kr. Belu. In: Slovenský letopis pre historiu, topografiu… 30. juna 1877. S. 101, Sedmohradské zálesieWERNHER, J. et al. O podivuhodných vodách Uhorska. Martin: Osveta, 1974. S. 70, Ardieľ TIMRAVA. Ťapákovci a iné poviedky. Bratislava: Mladé letá, 1960. S. 167, 248, Ardiaľ Časopis maďarských emigrantov odporúča novú taktiku k vybudovaniu veľkého Uhorska. In: Ľudová politika. 6. Apríla 1932. S. 1, Ardial [s mäkkým d]Arďial. In: ROZKOŠ, P. Dialektologický slovník slovenského nárečia v Nadlaku. Nadlak: Vydavateľstvo Ivan Krasko, 2007, S. 30, ArdealAlba Iulia. In: Slovenský denník. 19. mája 1929. S. 8, Erdéľ Češi v Budapešti. In: Svornosť, 24. Júla 1885. S. 1 (117)SEMEŠ, A. Cesty do rodného kraja. Michalovce: Zemplínska spoločnosť, 2011, S. 33, ErdélKOVIJANIC, R. Jovan Jovanovic-Zmaj a jeho vzťah k Čechoslovákom. In: Prúdy č. 3, 1934 .S. 137, ErdelSASINEK, F. V. Tie naše domáce kroniky – 3 . Ján z Turca. In: Slovenské pohľady č. 9 1908. S. 534.

 Cudzie názvy 
Rumunské názvy: Ardeal Luca N. Iulian-Husi. Transilvania? Sau Ardeal? 1943  (resp. s určitým členom: spisovne Ardealul, ale ľudovo alebo staršie ArdealuVasilescu, Ioana & Chitoran, Ioana & Vieru, Bianca & Adda-Decker, Martine & Candea, Maria & Lamel, Lori & Niculescu, Oana. (2019). Studying variation in Romanian: deletion of the definite article -l in continuous speech. Linguistics Vanguard. 5. 10.1515/lingvan-2017-0046.  S. 3  (Citát: Românescul Ardeál (Ardeálu, Ardeliu) a fost preluat în forme care au dus normal la Erdely, inclusiv la dispariţia lui l- fără „semnificaţie morfologică“ şi normală în această poziţie…. )), Transilvania (*)Transylvania. In: ; staršie názvy: Transsilvania (*), Transylvania (*), zriedkavo Transsylvania (*)Documente historice din 1848 et 1849. In: Transilvani'a . 1. martiu 1876. S. 54 , ArdelArdeal. In: Dicționar de regionalisme și arhaisme din Maramureș. 2011  (resp. s určitým členom Ardelu(l)), ArdialHUNFALVY, P. Die Landesnames Siebenbürgens II. In: Korrespondenzblatt des Vereins für sienebürgische Landeskunde. 15. Mai. 1887. S. 49 a nasl.  (resp. s určitým členom Ardialu(l)), Ardeliu (*). (*: Pri slovách označených hviezdičkou je uvedený tvar rovnaký ako tvar s určitým členom.)

Maďarské názvy: Erdély, Erdélyország, zriedkavo Transzilvánia, zriedkavo TranszszilvániaSTOKER, B. Drakula – angol regény. Budapest: Rákosi Jenö Budapesti Hírlap Ujságval. 1898 ; staršie názvy: Erdélység, Erdőség, Erdel, (v najstarších dokladoch:) Erdeuelu/ Erteuelu/ Erdewel(we)/ Erdeel/ Herdeelen/ Erdeleu (t. j. rekonštruovaný tvar: Erdőelü) HUNFALVY, P. Die Landesnamen Siebenbürgens. In: Korrespondenzblatt des Vereins für siebenbürgische Landeskunde. 15. April 1887. S. 37 a nasl. (najmä 42) SZARVAS, G. et al. Magyar Nyelvtörténeti Szótár - A Legrégibb Nyelvemlékektől A Nyelvújításig, A - I. Budapest: Kiadja Hornyánszky Viktor Akadémiai Könyvkereskedése, 1890. stĺpec 623.

Nemecké názvy: Siebenbürgen, Transsilvanien, Transilvanien, Transsylvanien, zriedkavo Ardeal; staršie názvy: Transylvanien, Überwald, Land über Wald.

Latinské názvy: TransilvaniaSedmohradsko. In: ŠPAŇÁR, J. Latinsko-slovenský, slovensko-latinský slovník. Bratislava: Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1987. S. 1037 , Transylvania, TranssilvaniaGraesse, Johann Georg Theodor / Benedict, Friedrich: Orbis latinus, Lexikon lateinischer geographischer Namen des Mittelalters und der Neuzeit, Großausg. / bearb. und hrsg. von Helmut Plechl ..., Bd.: 3, N - Z, Braunschweig, 1972 S. 506 , Transsylvania; staršie názvy: regio Transilvina, Erdelia, Erdevelum, Dacia, Dacia Ripensis, Pannodacia  mapa Transilvania od Jána Sambucusa 1566 , Septemcastra, Septem Castra, Septemcastrensis pagusKRNO, S. Balkán: historický vývoj, súčasnosť a naše vzťahy k jeho národom. Nitra: Univerzita Konštantína Filozofa, 2011, S. 228, terra Septem Castrorum, Septem urbium regio, Ultrasylvania stl. 1953, Ultrasilvania, terra UltrasilvanaAnonymus a Vincent MÚCSKA. Kronika anonymného notára kráľa Bela, Gesta Hungarorum. Budmerice: Rak, 2000. S. 20, terra Ultrasylvana.

 Dejiny 
 Starovek a sťahovanie národov 
Od 6. storočia pred Kr. do 1. storočia pred Kr. tu sídlili rôzne kmene a dácko-getské kmeňové zväzy. 

Od roku 106 sa toto územie stalo súčasťou Rímskej ríše ako provincia Dácia. V roku 271 Rimania pod tlakom Gótov Dáciu opustili. Góti vládli v Dácii do roku 376, kedy územie obsadili Huni.

 Stredovek 
Ďalšie dejiny až do príchodu Slovanov sú sporné. Po Hunoch sa na území striedali rôzne kmene ako Gepidi (4.-5. stor.), Alani (4. stor.), Avari (koniec 6. stor. – okolo 800) a ojedinele aj Slovania. Nakoniec začiatkom 9. stor. slovanskí Bulhari územie aj s časťou Panónie pripojili k Bulharskej ríši, roku 881 však časť dobyla Veľká Morava. 

Aj dejiny po príchode Maďarov (896) do Karpatskej kotliny sú nejasné Edouard Sayous, Histoire generale des Hongrois, Budapest/Paris 1900, pag.25. Územie pod vplyvom Veľkej Moravy zrejme po roku 907 pripadlo maďarským kmeňom (definitívne 934), južné časti asi ostali ešte možno do roku 1000 pod vplyvom Bulharska, severovýchodnú časť každopádne (asi už okolo 900, najneskôr v 12. stor.) osídlili zvláštne maďarské kmene Sikulov (ktorí majú podľa ojedinelých názorov nemaďarský pôvod). 

V 11. a 12. storočí sa Sedmohradsko stalo súčasťou arpádovského Uhorského kráľovstva, ktoré sa rozširovalo zo Zadunajska podmaňovaním maďarských kmeňov na okolí. Od 12. storočia sa začali do Sedmohradska sťahovať aj Nemci. Správa územia bola v rukách vojvodu, ktorý od polovice 13. storočia kontroloval celé územie.

Po porážke sedliackeho povstania (1437) bol politický systém založený na Unio Trium Natiorum (Spojenectvo Troch národov), ktoré zahrňovalo Maďarov, Sikulov a Sasov (Nemcov), ale nie väčšinových Rumunov, hoci niektorí z nich po konvertovaní na katolicizmus postúpili medzi tamojšiu šľachtu.

 Turecké ohrozenie 
Kľúčovou osobnosťou Sedmohradska bol Ján Huňady (Ioan Corvin de Hunedoara v Rumunsku), ktorý mal rumunský pôvod. Syn valašského princa (vojvodu) bol za podporu nárokov Vladislava III. Jagelovského na uhorský trón odmenený titulom vojvodu Sedmohradska. Vďaka bojom proti Turkom mu bol udelený titul uhorský gubernátor (1446) a bol pápežom uznaný za sedmohradské knieža (1448).

Počas tureckých výbojov sa Sedmohradsko ocitlo priamo na vojnovej línii. Uhorsko nedokázalo Osmanom odolať a v bitke pri Moháči bolo 29. 8. 1526 porazené. Po smrti uhorského kráľa Ľudovíta II. mal na uhorský trón nastúpiť Ferdinand Habsburský, no časť šľachty to odmietla a na trón si zvolila Jána Zápoľského, sedmohradské knieža. Počas nasledujúcich bojov (väčšinou na území Slovenska) ani jeden z nich nedokázal zvíťaziť, a tak si neobsadené Uhorsko rozdelili (1538), Sedmohradsko a východná časť Uhorska (vrátane Abovskej, Užskej a Zemplínskej stolice na východe Slovenska) pripadli Jánovi Zápoľskému (Sedmohradsku), zvyšok pripadol Rakúsku. Po dobytí Budína Turkami (1541) došlo k istým presunom, predovšetkým dnešné Maďarsko pripadlo Turkom a východné Slovensko Rakúsku. No v priebehu nasledujúcich 150 rokov bola východná časť východného Slovenska niekoľkokrát súčasťou Sedmohradska. 

Roku 1547 uzavrel Ferdinand I. ponižujúci mier s Osmanskými Turkami, v ktorom uznal Sedmohradsko za samostatné kniežatstvo. Sedmohradsko sa stalo tureckým vazalom. Napriek tomu, že v Sedmohradsku prevládalo rumunské obyvateľstvo, vládu mala v rukách prevažne maďarská šľachta. 

Roku 1606 Rakúsko uznalo jeho samostatnosť ako Sedmohradské kniežatstvo (oddelené od Kráľovského Uhorska), ktorú však potom striedavo neuznávalo a uznávalo, podľa toho aké úspešné boli práve protihabsburské povstania (organizované zo Sedmohradska, no odohrávajúce sa na Slovensku). Sedmohradskí vojvodovia boli totiž protestanti, bojujúci za zachovanie svojich práv voči katolíckej monarchii. Sedmohradsko bolo jednou z mála krajín v Európe, kde vedľa seba pokojne nažívali rímski a grécki katolíci, kalvinisti a luteráni. Rumunskí ortodoxní neboli uznávaní.

Roku 1691 Rakúsko definitívne získalo späť Sedmohradsko a roku 1711 (po Satmárskom mieri) aj úplnú kontrolu nad krajinou, pretože sedmohradského vojvodu nahradil rakúsky guvernér. Proklamácia Sedmohradska ako vojvodstva v rámci monarchie (1765) bola len formálna.

 Revolúcia v Uhorsku 
Uhorský snem počas revolúcie v rokoch 1848 – 49 požadoval pripojenie Sedmohradska k Uhorsku. Sedmohradský snem (ovládaný prevažne maďarskou šľachtou) to schválil, čo bola jedna z príčin vypuknutia povstania Rumunov a Sasov, ktorí spojenie s Uhorskom odmietali. Tí pod vedením rakúskych dôstojníkov napadli maďarskú šľachtu, ktorú viedol poľský generál Józef Zachariasz Bem. Ten Rakúšanov porazil, no koniec uhorskej revolúcie prišiel, keď od cisára Františka Jozefa I. prišlo Rakúsku na pomoc ruské vojsko, vyslané cárom Mikulášom I., ktoré Maďarov porazilo v bitke pri Temešvári 9. augusta 1849. Väčšina bojov počas revolučných rokov sa odohrala práve v Sedmohradsku. Po porážke revolúcie Rakúsko opäť rozdelilo Uhorsko a Sedmohradsko, ponemčilo administratívu a nemčina sa stala úradným jazykom v Sedmohradsku i v celom Uhorsku. Rakúsko však garantovalo občianstvo aj Rumunom.

 Rakúsko-uhorské vyrovnanie 
Po rakúsko-uhorskom vyrovnaní sa Sedmohradsko stalo súčasťou Uhorska, jeho samostatný štatút bol zrušený a jedinými územnosprávnymi jednotkami sa stali župy. 

 Rozpad Rakúsko-uhorskej monarchie 
Roku 1918 ho obsadili rumunské vojská a bolo pripojené k Rumunsku. Nová hranica medzi Rumunskom a Maďarskom bola potvrdená Versailleskou zmluvou roku 1919 a Trianonskou zmluvou v roku 1920. Počas 2. svetovej vojny bola časť územia opäť nakrátko pripojená k Maďarsku (Druhá viedenská arbitráž), po vojne však boli predvojnové hranice medzi Maďarskom a Rumunskom obnovené.

 Referencie 

 Literatúra 
 ZAHORÁN, Csaba: Sporná história krajiny za lesom. In: Historická revue, roč. XXVI, 2015, č. 11, s. 38 - 42.
 LUPESCU, Radu: Sedmohradsko, provincia siedmich hradov. In: Historická revue, roč. XXVI, 2015, č. 11, s. 44 - 48.
 SZÁSZ, Zoltán: Národy v ohni revolúcie : Sedmohradsko v rokoch 1848/1849. In: Historická revue, roč. XXVI, 2015, č. 11, s. 54 - 60. 
 GHIŞA, Ciprian: Tri storočia jednej identity : Dejiny gréckokatolíckej cirkvi v Sedmohradsku. In: Historická revue, roč. XXVI, 2015, č. 11, s. 61 - 65.
 SĂLĂGEAN, Marcela: Sedmohradsko v Rumunsku : Integrácia krajiny do Rumunského kráľovstva v medzivojnovom období. In: Historická revue, roč. XXVI, 2015, č. 11, s. 66 - 69.
 NOVÁK, Zoltán Csaba: Socialistický experiment : Etnické a spoločenské zmeny v Sedmohradsku v 2. polovici 20. storočia. In: Historická revue, roč. XXVI, 2015, č. 11, s. 70 - 75. 


Kategória:Zaniknuté štáty
Kategória:Zaniknuté štáty Európy
Kategória:Dejiny Rumunska
Kategória:Dejiny Uhorska