Alkuin

Alkuin (iné mená pozri nižšie; * okolo 735, Northumbria† 19. máj 804, Tours) bol anglosaský stredoveký učenec a filozof, latinský spisovateľ a básnik. Zakladateľ stredovekého západného školstva, trojstupňového vzdelávania a scholastiky. Radca cisára Karola Veľkého. Býva považovaný za hlavného organizátora reforiem vzdelávania vo Franskej ríši a významného predstaviteľa karolovskej renesancie. Od 782 viedol palácovú školu pri cisárskom v Aachene. Franský učenec Eginhard ho označil za najvzdelanejšieho muža vtedajšej doby.

Zaviedol reformy vo franskej liturgii. Bol zodpovedný za zavedenie írsko-northumbrianskeho zvyku spievať vyznanie viery, ako aj slávenia sviatku všetkých svätých. Organizoval ďakovné omše pre všeobecné dni v týždni. Reeditoval tiež latinskú Vulgátu a napísal veľké množstvo prác o vzdelaní, teológii a filozofii. Vykonal revíziu rímskeho lekcionára a gregoriánskeho sakramentára pre Galiu. Niektoré liturgické texty a vzorce použité pri revízii liturgie pochádzajú z mozarabského obradu. 

Jeho život je plný rozporov. Hoci patrí k najvýznamnejším európskym učiteľom, jeho spisy neprejavujú nijakú zvláštnu originalitu. Napriek jeho vedúcej úlohe v cirkvi známej počas celého stredoveku zostal iba diakonom a hoci riadil kláštor, nebol (podľa niektorých zdrojov) mníchom. 

Na konci svojho života si získal reputáciu svätosti, no Katolíckou cirkvou nie je oficiálne uctievaný ako svätý.Alcuin In:  Vo viacerých martyrológiách je spomínaný ako blahoslavený, pričom jeho sviatok pripadá na 19. mája. V americkom Book of Common Prayer má ako sviatok určený 20. máj.

 Mená 
 Alkuin, Alcuin, Alchoin, Alchuin, Alkuin z Yorku, Alcuin z Yorku
, Albinus, Flaccus, Flaccus Albinus či Flaccus Albinus Alcuinus
anglosasky/staroanglicky: Alhwin, Alh-vinAlkuin In: Ottův slovník naučný, První díl. Praha: J. Otto, 1888.  S. 900901, dostupné online, Alch-wine, Alchvine, Ealtwine (t.j. priateľ chrámu)

 Životopis 
Alkuin sa narodil okolo roku 735 v anglickom meste York, vtedy patriacemu kráľovstvu Northumbria. V Yorku a jeho okolí strávil prvých 50 rokov svojho života. Študoval na katedrálnej škole v Yorku, kde neskôr pôsobil ako knihovník a od roku 778 ako magister (riaditeľ). Už v tomto období bol spisovateľsky činný. Počas episkopátu biskupa (a neskôr arcibiskupa) Aelberhta navštívil Rím a franský dvor. V roku 781 sa počas svojej ďalšej cesty do Ríma v italskej Parme spoznal s Karolom Veľkým, ktorý ho pozval na svoj dvor do Aachenu, kde zhromažďoval najväčších učencov Západu.

Alkuin pozvanie prijal a začal pôsobiť na Karolovej palatínskej škole. Zaviedol do franského školstva poriadok a položil štandardy vzdelávania. Podporoval štúdium slobodných umení pre neskoršie štúdium filozofie. Nedávne výskumy tiež dokázali, že sa podieľal na písaní niektorých kapitulárií a listov Karola Veľkého. Ide o dôležitý dôkaz o vedúcej úlohe cudzinca z Northumbrie v politickom živote Franskej ríše. Okrem svojho pôsobenia vo Franskej ríši sa však na dlhšie obdobia vracal aj do rodného Anglicka (786, 790793). Na Karolovom dvore pôsobil až do roku 796, keď sa stal správcom Kláštora svätého Martina v meste Tours. (niektoré zdroje uvádzajú, že bol aj opátom/mníchom, napr. New Catholic Encyclopedia však tvrdí, že mníchom nikdy nebol) V kláštore naďalej pokračoval vo vzdelávacej činnosti a povzbudzoval mníchov v písaní kníh karolínskou minuskulou, predkom moderných rímskych typov písma. V roku 799/800 sa zúčastnil na aachenskom koncile, kde oponoval proti adopcionistom Félixa z Urgelu. Mal tiež zrejme podiel na uskutočnení Karolovej korunovácie. Zomrel 19. mája 804 v Tours.

náhľad|Socha Alkina na budove  Kunsthistorisches Museum vo Viedni
 Dielo a myšlienky 
Alkuin napísal viacero diel, medzi nimi:

 básne
V poézii spájal motívy erotickej i náboženskej lásky. Okrem toho však nie sú nijak zvlášť výnimočné. Medzi jeho básne patria Báseň o kukučke (), Spor jari a zimy () ako aj dlhá báseň, o renomovaných mužoch v histórii Yorku.

 Rozhovor o pravej filozofii () 
Ide o úvod do jeho učebníc, v ktorom spája biblickú myšlienku múdrosti s filozofickou múdrosťou. Filozofické poznanie možno dosiahnuť štúdiom siedmich slobodných umení.

 učebnice
Medzi jeho učebnice patria knihy: Dialektika (), O Pravopise (), Rozhovor o rétorike a o cnostiach (). Dialektika je najstaršia (prvá) stredoveká učebnica. Až na výnimky je takmer úplne odvodená od v Izidorových Etymológií a Cassiodorových Inštitúcií (tiež vychádzajúcich z Izidora) Dielo o Pravopise venoval cisárovi Karolovi a vychádzal v ňom z Cassiodora a Bedu Ctihodného. Hlavným zdrojom v diele Rozhovor o rétorike je Cicero, presahuje však jeho myšlienky. Zaoberá sa cnosťami filozofov a hoci využíva Augustína, prichádza k inému názoru, ktorý je oveľa menej nepriateľský voči pohanským mysliteľom. 

 dogmatické diela 
Alkuin bol autorom traktátu O viere v svätú a nedeliteľnú Trojicu (, 802), okrem toho mu býva pripisované autorstvo knihy Libri carolini, v ktorej Karol Veľký odmietol byzantskú úctu k obrazom obnovenú siedmym ekumenickým koncilom v roku 787.
 exegézy (výklady) biblických kníh ako: Výklad Evanjelia podľa Jána (), List (apoštola Pavla) Hebrejom ()
 životopisy svätých Willibrorda, Vedasta, Richaria, a veršovaný životopis svätého Martina.
 viac ako 250/300 listov, ktoré sú významným historickým prameňom
 a iné

 Referencie 

Kategória:Anglosaskí spisovatelia
Kategória:Anglosaskí filozofi
Kategória:Franskí spisovatelia
Kategória:Franskí filozofi
Kategória:Francúzski opáti
Kategória:Katolícki blahoslavení
Kategória:Katolícki teológovia
Kategória:Narodenia v 30. rokoch 8. storočia
Kategória:Osobnosti z Yorku
Kategória:Stredovekí filozofi
Kategória:Scholastickí filozofi
Kategória:Stredovekí astronómovia
Kategória:Úmrtia v 804
Kategória:Úmrtia 19. mája