Veľký Šariš

Veľký Šariš (, ) je mesto ležiace v Prešovskom kraji na Slovensku. 

 Polohopis 
náhľad|Pohľad na mesto
Na severe susedí s obcou Gregorovce a Šarišské Michaľany, na východe s Finticami, na juhu s mestom Prešov a na západe s obcami Medzany a Malý Šariš.  

Jeho rozloha je 25,73 km2 (2573 ha) a počet obyvateľov je 6548. Mestom preteká rieka Torysa.

Mesto Veľký Šariš sa rozprestiera v juhovýchodnej časti Spišsko-šarišského medzihoria v jeho podcelku Šarišské podolie so Šarišským vrchom. Mesto sa rozkladá na najnižšie položenej časti územia, na riečnej nive Torysy, iba západná časť prilieha k stráni. V západnej časti je situované staré mesto, vo východnej sa rozprestiera nové mesto s priemyselnou zástavbou. Rozloha chotára je 3 534 ha.

Najnižším miestom je dno Torysy v prelome Dúbrava - Bikoš s nadmorskou výškou 255 m n. m. Najvyšším miestom je Šarišský vrch - 570,1 m n. m. V širšom okolí je najvyšším vrchom Stráž (739,5 m n. m.) a Lysá Stráž (696,4 m n. m.). Osou územia je rieka Torysa vytvárajúca širokú dolinu. Z významnejších prítokov z pravej strany je Pajtovský potok a Šarišský potok. Z ľavej strany potok Dzikov.

 Časti obce 
Súčasťou mesta je mestská časť Kanaš.

 Ulice 

 Prírodné podmienky  
 Geologické pomery 
Geologická stavba mesta Veľký Šariš prešla vývojom od paleogénu až po kvartér. Prevažnú časť územia tvoria fluviálne sedimenty (typické pre obdobie kvartéru), nachádzajúce sa v centrálnej časti katastra, ktorým preteká významný vodný tok Torysa. Ide predovšetkým o litofaciálne nečlenené nivné hliny, alebo piesčité až štrkovité hliny dolinných nív a nív horských potokov. Druhou najväčšou geologickou jednotkou pokrývajúcu časť mesta je prešovské súvrstvie, ktoré sa nachádza vo východnej časti katastra (v časti Kanaš). Zaraďujeme ho do obdobia neogénu. Toto súvrstvie z hľadiska zloženia zastupujú prachy, pieskovce, tufy a zlepence. Ďalšou geologickou jednotkou charakteristickou tento kataster je zuberecké súvrstvie, ktoré sa nachádza v južnej časti. Súvrstvie tvoria najmä ílovce, siltovce a pieskovce a patrí do obdobia paleogénu. Zaujímavá geologická stavba sa nachádza aj pod najkrajšou dominantou Veľkého Šariša, ktorou je Šarišský hradný vrch. Podložie tejto hradnej zrúcaniny tvoria deluviálne sedimenty (litofaciálne nerozlíšené svahoviny a sutiny) z obdobia kvartéru a taktiež hutianske súvrstvie, ktoré tvoria prevažne ílovce z obdobia paleogénu. Avšak samotný hradný vrch predstavuje extruzívny dóm hypersténicko-amfibolických andezitov, ktorý patrí do skupiny neogénnych a kvartérnych vulkanitov. 

 Kultúra a zaujímavosti  
 Pamiatky 
 Šarišský hrad, zrúcanina stredovekého župného hradu, ktorý vznikol na mieste drevohlineného opevnenia v období po vpáde Mongolov do Uhorska v roku 1241. Pôvodne išlo o kráľovský hrad, ktorý navštívil Belo IV. a Štefan V. Pred rokom 1312 boli vlastníkmi hradu Omodejovci, po bitke pri Rozhanovciach sa vrátil do kráľovskej držby. Žigmund Luxembruský ho dal do zálohu Bubekovcom, pánom z Perína a Šóšovcom. V roku 1441 hrad dobyli bratríci s Jánom Jiskrom, ktorý tu aj pobýval. V roku 1645 hrad získal Juraj I. Rákoci. Opustený bol po požiari v roku 1687. Jadro hradu tvorí hranolová veža z druhej polovice 13. storočia, ktorá dosahovala výšku až 28 m.  Obkolesená je hradbou s nárožným zaoblením zo začiatku 14. storočia, ktorú nechal vybudovať Omodej Aba.  V 15. storočí Ján Jiskra nechal celý areál ohradiť vonkajším okruhom hradieb. Pred polovicou 16. storočia tu páni z Perína nechali dobudovať polkruhové bašty.ŠARIŠSKÝ HRAD. In: 

 Rímskokatolícky Kostol sv. Jakuba staršieho, trojloďová pôvodne románsko-gotická stavba s pravouhlým ukončením presbytéria, dvoma bočnými kaplnkami a predstavanou vežou, asi z polovice 13. storočia.  Výraznou prestavbou prešiel v roku 1656, keď bola stredoveká loď kostola rozdelená stĺpmi na trojlodie a novo zaklenutá valenými klenbami s lunetami. V poslednej tretine 18. storočia boli pristavané severná a južná kaplnka. V roku 1869 bola veža zvýšená o podlažie do súčasnej výšky. Zatiaľ posledná obnova sa uskutočnila v rokoch 1995 – 1999, keď boli odkryté a reštaurované nástenné maľby. Pochádzajú z dvoch etáp, staršia na severnej stene bočnej lode, s byzantským vplyvom zobrazuje výjav bičovanie Krista. Mladšia na ľavej strane víťazného oblúka z obdobia okolo roku 1300 zobrazuje Ukrižovanie. Presbytérium je zaklenuté krížovou klenbou so svorníkom s motívom dubových listov. Na jeho južnej stene je neskorogotické pastofórium so záklenkom v tvare oslieho chrbta a lomený gotický portál do sakristie. Zo stredovekého mobiliára sa zachovala kamenná krstiteľnica. Na južnej stene presbytéria je osadený epitaf Daniela Hrabeciusa de Turocz z roku 1645. Hlavný oltár je neogotický. V severnej bočnej kaplnke sa zachoval barokový bočný oltár. Na barokovej empore je umiestnený jednomanuálový organ značky Rieger z roku 1913. Fasády kostola sú členené pilastrami a oknami s eliptickým záklenkom a podseknutím. Na východnej strane presbytéria je prezentované zamurované gotické okno s kružbou. V podveží sa zachoval gotický lomený portál. Na veži sú združené a rozetové okná, ukončená je ihlancovou helmicou.

 Kaplnka sv. Kunhuty, jednoloďová neskorogotická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a s malou strešnou vežou, z obdobia po roku 1544.  Stojí na mieste a s použitím muriva zaniknutého augustiniánskeho kláštora a jeho kláštorného kostola sv. Stanislava. V roku 1599 bola stavba obnovená vďaka županovi Františkovi Deršfimu, ako udáva vročenie na východnej fasáde. V 17. storočí bola kaplnka využívaná ako sýpka. Po roku 1769 bola obnovená jej liturgická funkcia. Pomerne necitlivou obnovou prešla v roku 1965. Interiér je zaklenutý krížovými klenbami s príporami s ranogotickými rastlinnými hlavicami pochádzajúcimi zo zaniknutého kláštora. Fasády kaplnky sú členené opornými piliermi a oknami s lomeným záklenkom. Strešná veža je ukončená ihlancovou helmicou.

 Kaplnka sv. Alžbety, jednoloďová ranobaroková stavba s polygonálnym ukončením presbytéria, bez veže, z 80. rokov 17. storočia.  Interiér je zaklenutý barokovými valenými klenbami s lunetami. Oltár je rokokový z konca 18. storočia s obrazom sv. Alžbety. Fasády kaplnky majú nárožné maľované bosáže, okná s polkruhovým záklenkom lemujú šambrány. Vstupný portál s polkruhovým záklenkom tvorí kamenné profilované ostenie s motívom perlovca, s klenákom v podobe erbu a s reliéfmi s motívom ovocia v pätkách portálu.

 Kúria, jednopodlažná pôvodne renesančná stavba na pôdoryse písmena L, zo 17. storočia. V rokoch 1740 – 1743 bola rozšírená do súčasnej podoby. Dispozícia kúrie bola upravovaná ešte v 20. rokoch 19. storočia. Pred prvou svetovou vojnou vzniklo druhé podlažie dvorového krídla, sýpka. V interiéri sa zachovali renesančné valené klenby s lunetami. Šesťosová uličná fasáda je hladká, bez členenia. Strecha je valbová. 

 Rímskokatolícka fara, jednopodlažná baroková stavba na pôdoryse obdĺžnika, z 18. storočia.  Fasáda smerom do ulice je dvojosová s oknami so šambránami s ušnicami a rímsovými frontónmi. Strecha je polvalbová s kruhovým oknom v štíte. Areál fary uzatvára múr s bránou s polkruhovým záklenkom.

 Parný valcový mlyn, technická pamiatka, šesťpodlažná stavba na pôdoryse obdĺžnika, založená v roku 1856.  Prestavbou prešiel v roku 1902. Patril medzi najväčšie mlyny na východnom Slovensku. Po znárodnení, v rokoch 1951 – 1954 bol prestavaný. V roku 1996 sa tu zastavila prevádzka, odvtedy objekt chátra. 

 Múzeá 
 Mestské múzeum a galéria

 Zaujímavosti 
 Mľinska džurka - historický parný rušeň umiestnený na podstavci vedľa železničnej stanice. Ide pravdepodobne o najstarší parný rušeň s normálnym rozchodom (1435 mm) na Slovensku. Bol vyrobený mníchovskou továrňou na lokomotívy Krauss & comp. roku 1882 pod výrobným číslom 1082 a typovým označením XXXIIb. Dvojnápravový rušeň bol určený pre Nagy Saroser Künstmühle (Veľkošarišský mlyn). Vykonával posunovacie práce na mlynskej vlečke do šesťdesiatych rokov minulého storočia. Po Druhej svetovej vojne krátku dobu premával na trati Prešov - Lipany.
 Základná umelecká škola - (alebo “stará škola“) je škola vyučujúca hudobnú výchovu na hudobných nástrojoch (klavír, keyboard, gitara...). Vyučuje sa tam aj výtvarný krúžok. Budova bola založená a postavená v roku 1902. V budove je aj knižnica (na prízemí).

 Kultúra 
Od roku 2008 tu pôsobí aj tanečný súbor moderného a scénického tanca pod názvom Tanečné divadlo Bodies. 

 Médiá 
Mesto vydáva mesačník Veľkošarišan.

 Hospodárstvo a infraštruktúra 
 Dôležité firmy 
 Pivovar Šariš a.s. - najväčší pivovar na Slovensku, člen skupiny Asahi group.

 Doprava 
Prepravu obyvateľov zabezpečuje Dopravný podnik mesta Prešov, linky č. 14, 23 a 45.

 Osobnosti mesta 
 Čestné občianstvo 
 Ondrej Richard Halaga – 1997 – historik
 Elena Lacková – 1997 – spisovateľka
 Božena Mačingová – 1997 – spisovateľka
 Melánia Nemcová – 1999 – choreografka, etnografka a publicistka
 Antoine Arbid – 1999 – riaditeľ Pivovaru
 Jozef Štoffa – 2003 – bývalý riaditeľ Pivovaru Šariš
 Michal Pramuk – 2003 – zakladateľ Pivovaru Šariš

 Rodáci 
 Elena Lacková (* 1921 – † 2003), spisovateľka píšuca po rómsky
 Otto Geyer (* 1940 – †2017), filmový a televízny kameraman

 Pôsobili tu 
 Jozef Tomášik-Dumín (* 1900 – † 1937), proletársky básnik, člen DAVu

 Partnerské mestá 
  Grybów, Poľsko
  Nyírtelek, Maďarsko
  Rakošino, Ukrajina

 Referencie 

 Pozri aj 
 Zoznam kultúrnych pamiatok vo Veľkom Šariši

 Iné projekty 

 Externé odkazy 

 Apsida.sk– profil Kostola sv. Jakuba
 Apsida.sk– profil Kaplnky sv. Kunhuty
 Vodné mlyny– profil parného mlyna


Kategória:Okres Prešov
Kategória:Mestá na Slovensku