Dominik Tatarka

Dominik Tatarka (pseudonymy tak, Vasil; * 14. marec 1913, Plevník-Drienové – † 10. máj 1989, Bratislava) bol slovenský prozaik, esejista a publicista.

 Rodina 
 otec: Jozef Tatarka-Greš
 matka: Žofia rod. Časnochová

 Životopis 
Narodil sa ako predposledné z ôsmich detí a ako jediný syn.https://www.pantarhei.sk/autori/tatarka-dominik.html Základnú školu vyštudoval v Plevníku, gymnaziálne štúdia začal v Nitre a dokončil maturitou v roku 1934 na Československom reálnom gymnáziu v Trenčíne. V ďalšom štúdiu pokračoval na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, kde v rokoch 1934 až 1938 študoval odbor slovenčina – francúzština. V rokoch 1938 až 1939 študoval na parížskej Sorbonne.

Počas 2. svetovej vojny pracoval ako stredoškolský profesor francúzštiny a slovenčiny na Gymnáziu v Žiline a v Turčianskom Svätom Martine. Počas vojny vstúpil taktiež do KSČ a na jej konci sa aktívne zapojil do SNP.

Po skončení vojny pracoval ako štátny úradník, redaktor vo viacerých denníkoch (napr. Pravda), výtvarný redaktor v Tatran a tiež ako scenárista pre Československý film v Bratislave. Napísal viacero politicky angažovaných diel, v ktorých podporoval politiku KSČ. 

Vydaním knihy Démon súhlasu (1956) Tatarka odštartoval nekompromisnú kritiku režimu, ktorá zásadne ovplyvnila jeho ďalší život. V roku 1968 sa postavil proti okupácii Československa vojskami Varšavskej zmluvy a na Námestí SNP v Bratislave, burcoval emócie a podnecoval diskusie.

V roku 1969 mu bol udelený titul zaslúžilý umelec. V ten istý rok po vystúpení z KSČ bol neskôr, v roku 1971, za svoj čin vyčiarknutý zo zoznamu členov Zväzu slovenských spisovateľov. Bol prenasledovaný režimom a jeho diela boli stiahnuté z knižníc.

V roku 1970 pracoval v lesnom závode, neskôr si zarábal aj ako zberač odpadkov. Netrvalo dlho a skončil na invalidnom dôchodku. Udržiaval styky s disidentským hnutím, publikoval v samizdate a ako jeden z mála Slovákov podpísal Chartu 77 už v roku 1977.

Bol sledovaný ŠtB (2. odbor XII. správy ZNB) pod kódovým menom „Seladon“ „Opozícia“ a „Pegas“.

V roku 2013, pri príležitosti 100. výročia narodenia, vydala Slovenská pošta poštovú známku s portrétom Dominika Tatarku od akademického maliara Dušana Grečnera.

 Hodnotenie 
„Patril ku generácii ľudí, ktorí boli presvedčení, že komunizmus je civilizačná misia, ktorá je spojená s pokrokom.“ tvrdí historik Ústavu pamäti národa (ÚPN) Peter Jašek.

„Najprv sa režimistickým pohľadom díval na obdobie vojnového slovenského štátu a písal schematické romány, napríklad Farskú republiku, neskôr budovateľské romány, kde oslavoval kolektivizáciu, ktorá bola v skutočnosti spojená s množstvom násilia. Vytriezvenie prišlo v druhej polovici 50. rokov. V Démonovi súhlasu (1956) reagoval aj na vraždy v rámci komunistického režimu a stalinizmu,“ približuje historik Ondej Podolec z ÚPN.

 Tvorba 
Literatúre sa začal venovať ešte pred 2. svetovou vojnou. Jeho prvotinou boli prózy Cesty a Záchvevy duše, ktoré vyšli v stredoškolskom časopise Svojeť. Prvým knižným dielom sa stalo až dielo V úzkosti hľadania. Jeho tvorba je poznačená nadrealizmom, odmietaním schematizmu a ideovým negativizmom. Vo svojich dielach prezentuje ako svoje osobné zážitky, tak i snahu o rozbor charakteristík svojich postáv a riešenie spoločenských aj individuálnych problémov. Okrem próz napísal i cestopis a viacero odborných statí o literatúre. Venoval sa i prekladom z francúzštiny (Alfred de Musset, Guy de Maupassant a i.) a napísal i niekoľko filmových scenárov.

 Dielo 

 Próza 
 1935 – Cesty, časopisecky uverejnená próza
 1935 – Záchvevy duše, časopisecky uverejnená próza
 1940 – Neznáma tvár, článok v Slovenských pohľadoch
 1942 – V úzkosti hľadania, novely o zážitkoch z prelomu 30. a 40. rokov (pôvodne publikované v Slovenských pohľadoch)
 1945 – Panna zázračnica, nadrealistická novela vyjadrujúca nesúhlas s klérofašistickým režimom (podľa tiráže vyšla v roku 1944, v roku 1966 k nej napísal scenár, ktorý zrežíroval Štefan Uher)
 1948 – Farská republika, dielo o totalitnom režime Slovenskej republiky
 1950 – Ľudia a skutky, kniha fejtónov (zošrotované)
 1950 – Prvý a druhý úder, zamyslenie nad problematikou vojny a protifašistického zápasu
 1954 – Radostník, román o vzniku roľníckych družstiev
 1954 – Družné letá, budovateľský román
 1959 – Rozhovory bez konca, dielo vychádzajúce z vlastných skúseností a faktov o SNP
 Kohútik v agónii, novela
 Ešte s vami pobudnúť, novela
 1962 – Naša brigáda, neúspešná výrobná novela
 1963 – Prútené kreslá, o hľadaní porozumenia medzi národmi – vychádza zo svojich skúseností počas štúdia vo Francúzsku
 1963 – Démon súhlasu, dve satirické politické prózy
 1957 – Človek na cestách, reportáže z Francúzska, Anglicka, Švajčiarska a Mongolska
 1968 – Proti démonom, výber statí o literatúre a výtvarnom umení
 Priehrada, scenár, ktorý zrežíroval Paľo Bielik

 Samizdatová literatúra 
 1986 – V ne čase, Sixty-Eight Publishers, Toronto
 Písačky, trilógia
 1988 – Listy do večnosti, Sixty-Eight Publishers, Toronto
 1984 – Sám proti noci, Arkýř, Mníchov
 1988 – Písačky, Index, Kolín nad Rýnom
 1988 – Navrávačky, Index, Kolín nad Rýnom, kniha spomienok od detstva až po starobu
 1989 – Neslovný príbeh
 1995 – Hovory o kultúre a obcovaní, výber esejí, úvah, rozhovorov a kritík
 1996 – Kultúra ako obcovanie, výber esejí

 Vydania po roku 1989 
 Sám proti noci (1990), Evropský kulturní klub, Praha
 Kultúra ako obcovanie (1996), Médiá, Bratislava
 V úzkosti hľadania (1997), Tranoscius, Bratislava
 V ne čase (1998), Oleg Tatarka – vo vlastnom náklade, Bratislava
 Písačky pre milovanú Lutéciu (1999), Labyrint, Praha
 Prútené Kreslá (2009), Artforum, Bratislava
 Démon súhlasu (2009), Artforum, Bratislava
 Panna zázračnica (2009), Artforum, Bratislava
 Navrávačky (2013), Artforum, Bratislava

 Ocenenia 
 1969: titul zaslúžilý umelec
 1986: Cena Jaroslava Seiferta za trilógiu Písačky od Nadácie Charty 77 v Štokholme
 1990: Národná cena Slovenskej republiky, in memoriam
 1990: Rad Tomáša Garriguea Masaryka I. triedy, in memoriam
 1996: Rad Ľudovíta Štúra I. triedy, in memoriam, prepožičaný prezidentom SR Michalom Kováčom

 Referencie 

 Literatúra 

















 Pozri aj 
 Cena Dominika Tatarku

 Iné projekty 

 Externé odkazy 

 Dominik Tatarka – o spisovateľoch z regiónu Turca
 Diela Dominika Tatarku v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice
 Čomu veril, za tým šiel. Tatarka nám pripomína, že máme používať rozum – rozhovor s Marcelou Antošovou, vedúcou Katedry žurnalistiky Filozofickej fakulty UKF v Nitre (2019)

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí prozaici
Kategória:Slovenskí spisovatelia románov
Kategória:Členovia KSČ/KSS
Kategória:Signatári Charty 77
Kategória:Disidenti v komunistickom Česko-Slovensku
Kategória:Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Kategória:Nositelia Radu T. G. Masaryka
Kategória:Držitelia Radu Ľudovíta Štúra I. triedy
Kategória:Osobnosti na slovenských poštových známkach
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Karlovej univerzity
Kategória:Osobnosti z Plevníka-Drienového
Kategória:Slovenský literárny disent