Brekov (obec)

Brekov je obec na Slovensku v okrese Humenné, v severnej časti Brekovskej brány. Nad obcou sa nachádza zrúcanina Brekovského hradu, Brekovská jaskyňa a historické mohyly.

 Polohopis 
Brekov sa nachádza na východnom Slovensku asi 6 km od mesta Humenné. V blízkosti preteká rieka Laborec. Administratívne patrí pod humenský okres a Prešovský kraj.

 Časti obce 
 Kača laba
 Valal
 Ulica
 Huštak
 Hradská

 Symboly obce 
Erb obce vychádza z historickej pečate - v striebornom poli štítu na zelenej pažiti je zelený strom (topoľ) a na ňom sediaci vták (havran), pričom vták je k stromu neprimerane veľký. Podkladom erbu bola obecná pečať, pochádzajúca z nedatovaného typária, ktorý je uložený vo fondoch zemplínskeho župného archívu v Satoraljaujhely . 397 No. 1422 Na základe farieb na erbe bola vytvorená aj vlajka obce, na ktorej sú použité farby: čierna, biela, zelená a biela.

 Dejiny 
 Pravek 
Na horskom hrebeni Rakovec - Hrabovec - Brekovu bolo zistených 26 eneolitických mohýl. Ide o skupinu Mohýl východoslovenskej kultúry z konca eneolitu (2-3000 rokov pred Kr.) a začiatku doby bronzovej. Brekovská mohyla obsahovala niekoľko kužeľových misiek, obsypaných zlomkami spálených kostí.

 Slovania 
Brekovskú bránu opevnili starí Slovania z oboch strán. Slovanské sídliská v encyklopedickej literatúre datované do 7.-12.storočia, súvisia s nálezmi K.Andela v roku 1954 a Kričku–Budinského. Okrem črepov sídlištnej keramiky našli slovanské výšinné sídlisko z 9-11. storočia. Rozprestieralo sa na strmom skalnom ostrohu Krivoštianky nad ľavým brehom Laborca. Jeho pradávnu terasu využili starí Slovania práve pre ťažký prístup k sídlisku, ktoré malo zrejme obranný charakter. Doposiaľ síce nebolo archeologicky prekopané, takže nevieme, či bolo opevnené, ale poloha tomu nasvedčuje. Jeho náprotivkom, strážiacim údolný priechod na komunikačnom spoji bolo slovanské hradisko na brekovskom hradnom kopci. Preskúmali ho M. Slivka a M. Vizdal koncom sedemdesiatych rokov. Má oválno elipsovitý pôdorys s rozlohou 70*40 m. Na základe nájdenej keramiky, železných hrotov šípov, charakteristických ostrôh a ďalších súvislostí bádatelia dospeli k významným záverom. Hradisko malo nielen obrannú, ale i určitú mocensko-správnu funkciu kniežacieho charakteru už vo veľkomoravskom období. Nebolo však osamotené. Zásobovali ho obyvatelia ešte staršej osady, rozkladajúcej sa v jeho tesnej blízkosti v sedle na juhozápadnom svahu hradného kopca. Z nálezov v tejto osade vyplýva, že mala najmä poľnohospodársky charakter, ale železná troska, nože s volútovým ukončením a ďalšie výrobky poukazujú aj na rozvinutú remeselnú výrobu. Vyložene poľnohospodársky charakter mala ďalšia osada z 9. – 10. storočia, ktorú severne od centra dnešnej obce Brekov, v časti Za ulicou našli V. Krička Budinský a Juraj Macák ako už štvrtú slovanskú lokalitu v okolí priesmyku.

Zatiaľ možno s určitosťou konštatovať, že slovanské osídlenie na tomto území nebolo prerušené. Povedané inými slovami - Slováci tu žijú nepretržite už od predveľkomoravskej doby, kedy sem prišli ich staroslovanskí predkovia. S ostatnými časťami Slovenska ich spájali tradičné kultúrne zväzky. V čase rozkvetu sa aj naše končiny stali súčasťou Veľkej Moravy. V období rozpadu ríše a zániku Veľkej Moravy (859 – 906) patrili k tej časti krajiny, ktorú pápež Ján IX. ešte v roku 899 uznal za samostatnú cirkevnú provinciu. Aj po mocenskom zániku veľkomoravského štátu, ktorý bol i tu na východných hraniciach zabezpečený systémom hradísk a obranných zariadení, ostali naši predkovia ešte dlho ušetrení od priamej nadvlády dobyvateľov. Bolo to rušné obdobie, počas ktorého starí Maďari postupne obsadzovali východné Slovensko a pripájali ho k vznikajúcemu uhorskému štátu. Podľa prof. B.Varsíka v prvej etape sa prevalili Vareckým priesmykom k hornej Tise. V 10. storočí obsadili územie južne od od Latorice, kde zaujali aj významné slovanské hradisko Zemplín.

 Stredovek 
Vývoj obce v stredoveku úzko súvisí s históriou Brekovského hradu. Prvá písomná zmienka je z roku 1307 (v súvislosti s hradom), priamy doklad potom z roku 1314.

 Novovek 
Počas prvej svetovej vojny si na okraji obce v roku 1914 zriadilo rakúsko-uhorské cisárske a kráľovské letectvo dočasné prieskumné letisko. Jeho účelom bolo monitorovanie ruskej cárskej armády v údoliach Laborca a Cirochy počas jej ťaženia v Halíči, pri ktorom 20. novembra 1914 prekročili aj rakúsko-uhorské hranice od Lupkovského priesmyku, medzi obcami Palota a Starým Lupkovom, až po Ruské sedlo pri neskôr vypálenej obci Ruské (dnes katastrálne územie obce Stakčín). Z oblasti boli ruské jednotky vytlačené už 13. decembra.

 Politika 
Starostovia obce

 ? – 1890 Štofej Pavol
 1890 – 1897 Michal Nemec
 1898 – 1904 Michal Mihaľko
 1905 – 1913 Michal Mydlo
 1914 – 1917 Juraj Štófej

V období Česko-slovenskej republiky:
 Ján Miháľko
 Juraj Nemec
 Ján Nemec
 Andrej Porvazník

Po druhej svetovej vojne:
 1946 – 1948 Juraj Mydlo
 1948 – 1954 Jozef Porvazník
 1954 – 1960 Michal Porvazník
 1960 – 1964 Michal Kováč
 1964 – 1979 Michal Porvazník
 1979 – 1990 Anton Jacina
 1990 – 1998 Anton Baník
 1998 – 2002 Milan Slepák
 2002 – ? Ján Ambro

 Obyvateľstvo 
Podľa najstarších písomných pamiatok bolo už v roku 1787 v obci Brekov 68 domov a 592 obyvateľov. V roku 1828 bolo už 77 domov a 580 obyvateľov. Počty obyvateľov podľa štatistických výkazov – sčítania ľudu od roku 1869 do roku 1970 boli takéto:
 1869: 629 obyvateľov 
 1880: 538 obyvateľov
 1890: 569 obyvateľov
 1900: 548 obyvateľov
 1910: 521 obyvateľov
 1921: 569 obyvateľov
 1930: 650 obyvateľov
 1940: 711 obyvateľov
 1948: 715 obyvateľov
 1961: 911 obyvateľov 

Podľa výsledkov sčítania ľudu roku 1970 bývalo v obci Brekov 982 obyvateľov. 497 mužského pohlavia a 485 ženského pohlavia. Z celkového počtu obyvateľov obce je 266 mužov a 176 žien pracovne aktívni. 55 mužov a 77 žien dôchodcovia a pracovne neaktívni. V domácnosti pracuje celkom 59 žien. V učňovskom pomere bolo v dobe sčítanie 15 chlapcov a 7 dievčat. Žiakov a študentov bolo 31, z toho 11 chlapcov a 20 dievčat. Detí do 15 rokov bolo v obci 281 z toho 144 chlapcov a 137 dievčat. 

 Kultúra a zaujímavosti 
 Pamiatky 
 Mohylník, archeologická lokalita z obdobia paleolitu pozostávajúca zo 6 mohýl.  

 Hrad Brekov, zrúcanina stredovekého hradu, ktorý vznikol na prelome 13. a 14. storočia. Vznikol na mieste slovanského hradiska. Prvá písomná zmienka o hrade je z roku 1307 v podobe castrum Barko. Vznik hradu je spojený s vlastníkmi územia, michalovskou vetvou rodu Kaplyon. Ďalším vlastníkom hradu bol Peter Petényi. Po jeho porážke v roku 1321 daroval toto panstvo kráľ Karol I. Róbert pôvodne francúzskemu rodu Drugethovcov. Jeho vlastníkmi boli až do roku 1486. V neskoršom období ho vlastnili striedavo. Stavebne najstaršou časťou hradu je oválne jadro, šľachtický hrádok, situovaný na najvyššie miesto skalného brala. Druhá stavebná etapa prebehla v dobe, keď sa po roku 1321 stali vlastníkmi hradu Drugethovci. Vznikol dvojtraktový hradný palác pripojený k staršej veži a neveľké predhradie. Za Štefana Zápoľského bola vybudovaná podkovovitá neskorogotická bašta pri vstupnej bráne. V roku 1575 za Mikuláša Drugetha bola podoba hradu dovŕšená výstavbou prvého predhradia a štvorcovej vstupnej veže. Po zničení hradu Rákociho vojskami v roku 1644 bol hrad obnovený.  V nasledujúcom období vlastníci hradu Druhethovci už do obnovy stavby neinvestovali, hrad postupne chátral. Obnova hradu prebieha od roku 2009. 

 Rímskokatolícky Kostol sv. Michala archanjela, trojloďová pôvodne klasicistická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a mierne predstavanou vežou, z rokov 1937 – 1938. Stojí na mieste barokového kostola z roku 1742, ktorého časť muriva mohla byť použitá pri stavbe súčasného kostola. Interiér je zaklenutý modernou lomenou klenbou. V interiéri sa nachádza neogotický hlavný oltár zo staršieho kostola z konca 19. storočia. Jednomanuálový organ od firmy Rieger pochádza z roku 1889. Fasády sú členené opornými piliermi a oknami s lomeným oblúkom so šambránami. Veža je členená kordónovými rímsami ukončená ihlancovou helmicou.

 Kaplnka sedembolestnej Panny Márie v roku 1904. Dal ju postaviť veriaci Michal Valiga. Socha Panny Márie bola privezená v tom istom roku z Tirolska. Mimo kaplnky dal postaviť ešte dva veľké kríže. 

 Kroj 
Kroj z Brekova bol typicky zemplínsky. Ženské sukne boli dlhé do pol lýtok, ba aj dlhšie s faldami a čipkami. Pod nimi boli ďalšie, viaceré biele naškrobené sukne. Na sukniach vpredu mali pestrú čipkou lemovanú zásteru „fartuch“. Dievčatá a mladé ženy nosili vyšívané oplecká s naberanými vzdutými rukávmi. Dievčatá mali dlhé vrkoče ukončené širokou stuho-mašľou. K tomu patrili pestré lajbiky s množstvom flirtov. Ženy nosili blúzky a v zime servianky s bohatou výšivkou a vyšším golierom. V tuhej zime užívali užívali hrubé „chustky“ so strapcami. Na hlavách vydaté ženy mali vzadu uviazanú farebnú šatku a cez ňu previazanú pod bradou bavlnenú, alebo hodvábnu šatku „chustočku“. Šatky na okraji boli lemované krajkou „čipkou“. Farba šiat u starších žien bola celá čierna. Ženy obúvali „spuščané“ čižmy s tvrdými sárami. V lete mali vyšívané košele a lajblíky z červeného súkna, vyšívané čiernou niťou a šnúrkami, často aj flirtami. V lete na hlave nosili široké čierne klobúky s kohútím pierkom a v zime baranice. V zime si obliekali červeno-hnedé kožuchy s čiernym golierom, alebo dlhé bez rukávov, vlnené hrubé „gubane“. V lete chodili v bačkorách a v zime vo vysokých čižmách s tvrdou sárou, za ktorou mládenci na muzikách zvyčajne mali zasunutú „olovjanku“. Malé deti, chlapci aj dievčatá v predškolskom veku nosili „vigány“ a na hlave vyšívané čepčeky. 

 Prírodné pamiatky 
 Brekovská jaskyňa

 Školstvo 
 Materská škôlka
 Základná škola

 Hospodárstvo a infraštruktúra 
V roku 1920 sa otvoril brekovský vápencový kameňolom. Kameň sa využíval na výstavbu štátnych ciest a kamenári, niektorí aj so svojimi manželkami, ho ručne roztĺkali a triedili na rôzne veľké kamienky. Brekov sa stal široko ďaleko známym výrobou vápna. Tunajší vápenec obsahuje 90 % vápna, v medzinárodnej geologickej nomenklatúre známy a vedený ako „Brekovský vápenec“. V roku 1925 dal podnikateľ Erenberger postaviť modernú vápenku s dvoma do výšky sa týčiacimi komínmi, ktorá bola jedinou vápenkou svojho druhu na východnom Slovensku. V nej sa zamestnalo a profesionalizovalo mnoho Brekovčanov. Medzi ľuďmi dostala meno „fabrika“. Brekovská vápenka fungovala počas dlhého obdobia. Bola zbúraná z dôvodu nerentabilnosti. Ťažba kameňa pokračuje doteraz. Drvička kamenia s dopravníkmi pracuje už dlhé roky pri výrobe kameniva.

 Šport 
Organizovaný futbal a zapojenie do okresnej súťaže začalo v roku 1947. Prvú futbalovú abecedu už dávno predtým so žiakmi realizoval Arpád Dráč, učiteľ ľudovej školy. Futbal žiaci hrali za dedinou na lúke zvanej „Lačureň“. Až po vojne bolo postavené prvé ihrisko na Riňu pri Laborci v časti zvanej Lazy. Prví futbaloví veteráni boli Michal Štofej Triľ, Ján Tušaj, Juraj Baník, Pavol Šovár, Vojtech Dráč, Ján Jacina, Ján Szczygeľ, Michal Mydlo a ďalší. Časté povodne na Laborci zanechávali nánosy na ihrisku, preto v roku 1953 bolo zriadené nové ihrisko na hone Dlhé. Pre futbalistov bola postavená budova s prezliekárňou a sociálnym zariadením. Finančne ich sponzorovala Vápenka a kameňolom Brekov.

 Osobnosti obce 
 Rodáci 
 Ján Jacina (* 1923 – † 1990), lekár, pedagóg
 Adela Gáborová (* 1940 – † 2007), herečka

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 



Kategória:Obce okresu Humenné