Pytagoras zo Samosu

Pytagoras zo Samosu alebo Pýthagorás zo Samosu alebo Pythagoras zo Samosu (staršie sa písalo namiesto "Samosu" slovo "Samu"; asi 580 pred Kr. - asi 572 pred Kr. až 496 pred Kr.) bol starogrécky filozof, nábožensko-morálny reformátor, matematik, astronóm, akustik.  

Pytagoras sa narodil okolo roku 570 pred Kr. na ostrove Samos v rodine obchodníka. Ako malý chlapec často sprevádzal svojho otca na cestách za obchodom, prevažne do Itálie. Už v mladom veku vynikal prirodzeným darom reči a charizmou, ktorou si získaval sympatie svojho okolia a tak poľahky dokázal urobiť dojem aj na starešinu – úplne prvých mudrcov, mysliteľov a filozofov  v starovekom Grécku. Jedným z nich bol aj astronóm a matematik Thales, ktorý okamžite rozpoznal v mladom Pytagorovi talent a zobral si ho do učenia. Thales presvedčil Pytagora, aby odišiel do Egypta. 

Keď sa Pytagoras po 20 rokoch vrátil na Samos, málokto si ho pamätal. Usporiadal pár prednášok, seminárov, kde odprezentoval všetko to, čo sa naučil. Nakoniec však zistil, že sa nenašiel nikto, koho by nejakým spôsobom výraznejšie zaujal. V tom čase na Samose totiž úradoval a vládol tyran Polykrates a jeho spôsob vládnutia vôbec nedával priestor takýmto voľnomyšlienkárom. A tak netrvalo dlho a Pytagoras sa presťahoval do Krotónu, v Itálii. 

Po svojom príchode do Krotónu rýchlo dosiahol značný vplyv a veľa ľudí ho začalo nasledovať. 

Jeho stúpenci založili spolok Pytagorejská škola. Bola to však skôr sekta, uzatvorená spoločnosť s prísnymi pravidlami, ktorá dodržiavala najrôznejšie rituály. Od adeptov, ktorí sa túžili stať jeho žiakmi, vyžadoval prísnu sebadisciplínu – päťročné obdobie úplného mlčania, niekoľkonásobné dlhodobé pôsty (21 a viacdňové) a očakával, že sa jeho stúpenci budú vzdelávať v matematike, astronómii a geometrii.

Podstatou všetkého je podľa Pytagora číslo. Číslo je princíp, ktorý dáva veciam určitosť, jasnosť, poznateľnosť. Čísla sú aj symbolom etických hodnôt a vzťahu medzi ľuďmi.

V spolku, ktorý Pytagoras založil, ho považovali za veľkú autoritu a výrok 'Pytagoras to povedal' sa vraj používal ako argument pri uplatňovaní nejakého názoru.Antológia z diel filozofov. I. zv. Predsokratici a Platon. Bratislava, Epocha 1970. 546 s.; s. 61

 Pytagorova práca 

 Pytagorova veta je základná teoréma euklidovskej geometrie. Popisuje vzťah, ktorý platí medzi dĺžkami strán pravouhlého trojuholníka v rovine. Umožňuje jednoducho vypočítať dĺžku tretej strany trojuholníka, ak sú známe dĺžky jeho dvoch zvyšných strán.
- Obsah štvorca zostrojeného nad preponou (najdlhšou stranou) pravouhlého trojuholníka je rovný súčtu obsahov štvorcov zostrojených nad jeho odvesnami: .

2. Zistil tiež, že pohyb planét a hviezd nie je spontánny, ale určený istými matematickými rovnicami. Trajektóriu planét a iných vesmírnych telies je teda možné vypočítať. Spojením týchto dvoch zistení vznikla jeho teória. Predstavoval si planéty a iné vesmírne objekty ako noty, ktoré spolu tvoria jednu veľkú symfóniu – vesmír.

Podľa Pytagorových predstáv Zem, Slnko a všetky planéty obiehajú okolo centrálnej ohnivej gule.

3. Traduje sa, že keď prechádzal okolo kováčskej dielne, zaujalo ho, ako kladivá, ktorými otroci búšili do nákov, vydávajú zvonivý, harmonický súzvuk. Pátral po príčine a ukázalo sa, že hmotnosti kladív sú v pomere 6: 8: 9: 12. Pri súčasnom dopade kladív tak zneli harmonické akordy oktávy, kvinty a kvarty. Pytagoras potom experimentoval i so strunami a píšťalami rôznych dĺžok a stal sa vlastne zakladateľom hudobnej harmónie.
náhľad|Pravouhlý trojuholník a Pytagorova veta demonštrovaná na ňom.

 Referencie 

 Iné projekty 

 Zdroje 




Kategória:Astronómovia starovekého Grécka
Kategória:Matematici starovekého Grécka
Kategória:Predsokratici
Kategória:Osobnosti na gréckych poštových známkach