Zakarpatská oblasť

Zakarpatská oblasť (), tiež označovaná jednoducho Zakarpatsko je oblasť na západe Ukrajiny na území Podkarpatskej Rusi v Karpatoch, ktorá sa stala súčasťou Ukrajiny až po 2. svetovej vojne sovietskou anexiou. Administratívnym strediskom oblasti je Užhorod. Ďalšími dôležitými mestami sú Mukačevo, Chust, Berehovo a Čop so svojím železničným uzlom a hraničným prechodom do Maďarska, centrum dopravnej infraštruktúry. Oblasť leží v časti Karpát a je strategickým stredoeurópskym regiónom, z dôvodu čoho aj bola anektovaná Sovietskym zväzom v roku 1945. Zakarpatská oblasť bola vytvorená 22. januára 1946 po tom, čo sa Československo vzdalo svojich nárokov na územie Podkarpatskej Rusi na základe zmluvy medzi Československom a Sovietskym zväzom. Územie Podkarpatskej Rusi potom prevzal ZSSR a stalo sa súčasťou Ukrajinskej SSR. Počas referenda o nezávislosti Ukrajiny v roku 1991 sa v regióne konalo aj referendum o autonómii. 78 % voličov hlasovalo za autonómiu, ale regiónu nikdy nebol udelený autonómny štatút. 

Zakarpatská oblasť sa nachádza v Karpatoch na západnej Ukrajine, s výnimkou juhozápadného regiónu obývaného Maďarmi, ktorý patrí do Veľkej Dunajskej nížiny. Hraničí so štyrmi krajinami: Poľskom, Slovenskom, Maďarskom a Rumunskom. Keďže Karpaty sú dôležitou turistickou a cestovateľskou destináciou (nachádza sa tu mnoho lyžiarskych a kúpeľných stredísk), zohrávajú významnú úlohu v ekonomike oblasti. S rozlohou takmer 13 000 štvorcových kilometrov sa oblasť radí na 23. miesto podľa rozlohy a na 15. miesto podľa počtu obyvateľov. Podľa ukrajinského sčítania ľudu z roku 2001 mala Zakarpatská oblasť 1 254 614 obyvateľov. Súčasná populácia je 1 244 476 obyvateľov (odhad z roku 2022). Tento počet zahŕňa ľudí mnohých rôznych národností, z ktorých Maďari, Rumuni a Rusíni tvoria významné menšiny v niektorých mestách, zatiaľ čo v iných tvoria väčšinu obyvateľstva (ako v prípade Berehova).

 Názov 
Názov Zakarpatskej oblasti (ukrajinsky: Закарпаття, romanizované: Zakarpattia), ktorý sa prekladá ako „Zakarpatský“ alebo doslova „za Karpatmi“, odkazuje na jej polohu na západnej strane Karpát, významného pohoria, ktoré tvorí oblúk naprieč strednou a juhovýchodnou Európou. Z tohto dôvodu sa oblasť často nazýva aj Zakarpatsko, hoci historický región Zakarpatska zahŕňa aj oblasti mimo Zakarpatskej oblasti, konkrétne malé časti Slovenska (väčšinou v Prešovskom a Košickom kraji), ako aj Lemkovskú oblasť v Poľsku. Medzi ďalšie historické názvy oblasti aj širšieho regiónu patria Zakarpatská Rus, Zakarpatská Ukrajina a Karpatská Rus. Región sa často označuje aj ako „Podkarpatský“ (čo sa doslovne prekladá ako „pod (alebo „nohy“) Karpát“), napríklad Podkarpatská Rus a Podkarpatsko. Tento názov odkazuje na polohu oblasti v nižšie položenej Karpatskej kotline (známej aj ako Panónska panva) a zároveň odkazuje na prevažne sa prekrývajúci fyzicko-geografický región Prykarpatsko (ukrajinsky: Прикарпаття, Ciskarpatsko), ktorý zahŕňa severovýchodné predhorie Karpát. 

Mnohé historické názvy regiónu zahŕňali Rus' alebo Rusínsky, kvôli veľkej populácii Rusínov (známych aj ako Karpatskí Rusíni alebo Rusnáci) v tejto oblasti, čo je východoslovanská etnická skupina, ktorá hovorí rusínskym jazykom a pochádza z pôvodného východoslovanského obyvateľstva, ktoré obývalo severovýchodné oblasti Východných Karpát od raného stredoveku. Zakarpatská/Karpatská Rus, Podkarpatská Rus' a ukrajinská zdrobnenina Rusinko patria medzi názvy, ktoré odkazujú na rusínsky hovoriace obyvateľstvo.

Oblasť má rôzne názvy v iných jazykoch, vrátane: 
 po slovensky Zakarpatská oblasť, Podkarpatská Rus 
 po česky: Zakarpatská oblasť; Podkarpatská Rus 
 po ukrajinsky Закарпатська область, Zakarpats’ka oblast’
 po maďarsky: Kárpátalja
 po poľsky: Obwód zakarpacki 
 po rumunsky: Regiunea Transcarpatia  
 po rusky: Закарпатская область
 po rusínsky: Закарпатська область 
 po anglicky: Subcarpathia, Subcarpathian Rus', Subcarpathian Ruthenia, Sub-Carpathian Ukraine 
 po francúzsky: Ukraine Subcarpathique
 po nemecky: Karpatenland, Karpathenland, Karpatenukraine, Karpato-Ukraine
Zatiaľ čo názov Zakarpatsko je prekladom ukrajinskej verzie názvu, maďarský, slovenský i český názov sa prekladá ako Podkarpatsko, čo je v súlade s názvom iných regiónov, ako je Alpokalja, subalpské pásmo v západnom Maďarsku pod Alpami. Názov Zakarpatsko a jeho varianty namiesto toho odrážajú východoslovanský jazykový zvyk zdôrazňovať polohu oblasti „za“ alebo „za“ Karpatmi (na rozdiel od „pod“). Západoeurópske jazyky majú rôzne preklady z maďarskej alebo východoslovanskej jazykovej verzie názvu, pričom anglický a francúzsky názov vo všeobecnosti pochádzajú z maďarského, slovenského i českého Podkarpatska.

 Dejiny 
Pozri: Podkarpatská Rus

Od 10. storočia až do začiatku 20. storočia bolo územie Zakarpatskej oblasti súčasťou Uhorského kráľovstva. V rokoch 1919/1920–1938 patrilo uznesením Saintgermainskej mierovej zmluvy a Trianonskej mierovej zmluvy medzivojnovému Československu, roku 1938 bolo juhozápadné pohraničie pripojené k Maďarsku, ktoré potom v rokoch 1939–1944 okupovalo celú oblasť, než ju obsadil Sovietsky zväz. Zakarpatská oblasť v súčasnej podobe bola zriadená 22. januára 1946. 

Hranice Zakarpatskej oblasti Ukrajiny sa mierne líšia od hraníc Podkarpatskej Rusi v rámci prvej československej republiky. Mesto Čop a obce Ašvaň, Batva, Galoč, Komárovce, Malé Slemence, Palaď, Palov, Rátovce, Surty, Šalamúnová a Téglás neboli súčasťou Podkarpatskej Rusi, ale boli súčasťou Slovenskej krajiny.

 Geografia 
náhľad|Jablonický priechod - horský priesmyk cestný priechod na hranici Zakarpatskej a Ivanofrankivskej oblasti
Administratívne územie Zakarpatskej oblasti sa rozkladá na približne  a nachádza sa na juhozápadných svahoch a predhorí Karpát, pričom hory pokrývajú približne 80 % rozlohy regiónu. Zvyšok regiónu pokrýva Zakarpatská nížina, ktorá je súčasťou Panónskej panvy. Je to jediná ukrajinská oblasť, ktorá hraničí so štyrmi štátmi – Poľskom, Slovenskom, Maďarskom a Rumunskom. Na západe hraničí s Podkarpatským vojvodstvom v Poľsku, Prešovským a Košickým krajom na Slovensku, Boršodsko-abovsko-zemplínskou a Sabolčsko-satmársko-berežskou župou v Maďarsku, na juhu s rumunskými župami Satu Mare a Maramureș. Zo severu hraničí s ukrajinskou Ľvovskou oblasťou a na východe s Ivanofrankivskou oblasťou.

Krajnými bodmi oblasti sú na západe 9° 22'E, 48° 27'N 1,5 km od obce Šalamúnová na hranici so Slovenskom. Na východe 24° 37'E, 4° 48'N na hrebeni pohoria Čornohora 12 km od dediny Luhy v Rachivskom rajóne. Na severe 22° 35'E, 49° 5'N; na juhu 24° 18'E, 47° 53'N. Geografický stred Zakarpatska sa nachádza v blízkosti vrchu Kuk vo Chustskom rajóne.

V Zakarpatskej oblasti prevažujú pohoria a pahorkatiny s listnatými i ihličnatými lesmi a alpskými lúkami. Hory sa dvíhajú od juhu z Panónskej panvy až k vrcholom Karpát na severe. Na východnej hranici oblasti sa nachádza najvyšší vrch Ukrajiny Hoverla () v pohorí Čornohora. Najnižší bod oblasti, , leží pri obci Ruské Gejovce (Руські Геївці) (maďarsky: Oroszgejőc)  v Užhorodskom rajóne. Pralesy Karpát, ktorých časť sa nachádza v Zakarpatskej oblasti, boli v roku 2007, rovnako ako na Slovensku, zapísané do zoznamu svetového dedičstva UNESCO.

Najvýznamnejšou riekou je Tisa, ktorá pramení neďaleko Rachiva a miestami tvorí hranicu s Rumunskom a Ukrajinou. Ďalšími dôležitými riekami sú Latorica, Uh, Boržava, Rika, Trebeľa a Terešva. V Rachivskom rajóne sa nachádza vysokohorské jazero, ktoré je najvyššie položené v regióne. Nazýva sa Nesamovyte. Jazero ľadovcového pôvodu sa nachádza v rezervácii Hoverla na svahoch vrchu Turkul (1933 m) v pohorí Čornohora. Plocha jazera je 3 000 metrov štvorcových a leží v nadmorskej výške 1 750 metrov. Región leží v miernom podnebnom pásme s kontinentálnou klímou, s priemernými zrážkami 700 ročne a priemernými teplotami +21 °C v lete a - 4 °C v zime.

Štyri historicko-kultúrne pamiatky oblasti boli v roku 2007 nominované do súťaže Sedem divov Ukrajiny: Hrad Palanok, Múzeum na rieke Čorna,Múzeum na rieke Čorna  Drevený kostol svätého Michala archanjela v Užoku a Nevycký hrad.


 Obyvateľstvo 
Pri sčítaní ľudu v roku 2001 žilo v Zakarpatskej oblasti 1 254 614 obyvateľov. Odhad z roku 2004 hovorí o 1,2 milióne obyvateľov. Odhad z roku 2016 udáva 1 259 158 obyvateľov. V porovnaní s posledným oficiálnym sovietskym sčítaním ľudu z roku 1989 sa celkový počet obyvateľov zvýšil o 0,7 %.  

Podľa oficiálnych ukrajinských čísel na území Zakarpatskej oblasti nežije ani jeden Rusín, napriek tomu, že v rokoch 1918 – 1939 tvorili na tomto území väčšinu. Ukrajinci a ukrajinské sčítanie ľudu z roku 2001 neuznávajú etnických Rusínov ako samostatnú národnosť, ale namiesto toho ich kategorizujú ako podskupinu Ukrajincov. Rusíni a rusínsky jazyk sú teda zahrnutí do kategórie Ukrajincov a ukrajinská jazyková skupina tvorí väčšinu (72,5 %), ostatné etnické skupiny sú v Zakarpatskej oblasti relatívne početné. Najväčšie z nich sú Maďari (20,1 %), Rumuni (2,6 %), Rusi (2,5 %), Rómovia (1,1 %), Slováci (0,5 %) a Nemci (0,3 %). Väčšina Rumunov na Ukrajine žije v severnom Maramureši, ale mimo tohto regiónu žije aj malá rumunská komunita, ktorá sa v rumunčine označuje ako volohi.  

Z 1 010 100 Ukrajincov v regióne 99,2 % (~1 002 019) označilo svoj rodný jazyk za ukrajinčinu, zatiaľ čo približne 0,5 % (~5 051) považuje svoj rodný jazyk za ruštinu. Zo 151 500 Maďarov považuje 97,1 % (~147 107) svoj rodný jazyk za maďarčinu, zatiaľ čo približne 2,6 % (~3 939) považuje svoj rodný jazyk za ukrajinčinu. Z 32 100 oficiálne zaznamenaných Rumunov sa 99,1 % (31 811) označilo za svoj rodný jazyk rumunčinu, zatiaľ čo 0,6 % (~193) považuje za svoj jazyk ukrajinčinu. Z 31 000 Rusov sa 91,6 % (28 396) označilo za svoj rodný jazyk ruštinu, zatiaľ čo 8,1 % (~2 511) považuje za svoj jazyk ukrajinčinu. Zo 14 000 Rómov sa iba 20,7 % (2 898) označuje za svoj rodný jazyk rómčinu, zatiaľ čo 62,9 % (~8 806) považuje za svoj jazyk ukrajinčinu alebo ruštinu. Z 5 600 Slovákov sa 43,9 % (2 458) označuje za svoj rodný jazyk slovenčinu, zatiaľ čo 42,1 % (~2 358) považuje za svoj jazyk ukrajinčinu. Z 3 500 Nemcov 50,0 % (1 750) uznáva svoj rodný jazyk, zatiaľ čo 38,9 % (približne 1 362) považuje svoj jazyk za ukrajinčinu. Približne 81 % obyvateľov oblasti považuje ukrajinčinu za svoj rodný jazyk, zatiaľ čo 12,7 % obyvateľov maďarčinu a niečo vyše 5 % ruský alebo rumunský jazyk. 
náhľad|Etnické zloženie Zakarpatskej oblasti, podľa sčítania v roku 2001.
Približne dve tretiny sú východní pravoslávni a približne štvrtina sú katolíci. Najväčšou denomináciou je Ukrajinská pravoslávna cirkev Kyjevského patriarchátu, za ňou nasleduje Ukrajinská pravoslávna cirkev Moskovského patriarchátu a Rusínska gréckokatolícka cirkev. Medzi menšie náboženské skupiny patria rímskokatolíci a protestanti, ktorí sú vo veľkej miere spojení s menšinovými skupinami; rímskokatolíci a protestanti sú zvyčajne Maďari alebo Rusíni. 

Kultúra a jazyk národností sa tu rešpektuje – okrem rusínskej národnosti, ktorá oficiálne neexistuje – a tak sa tu nachádza i veľa národnostných spolkov či škôl (okrem rusínskych, keďže tam podľa ukrajinských údajov žiadni Rusíni nežijú). Dá sa tu dorozumieť aj po slovensky.
NárodnosťPočetv 1989 (%)v 2001 (%)rast (%)Ukrajinci (zahrnutí aj Rusíni)1 010 10078,480,5 +3.4%Maďari151 50012,515,1 +2,7%Rumuni32 1002,42,6 +9,0%Rusi31 0004,02,5 -37,3%Rómovia14 0001,01,1 +15,4%Slováci5 6000,60,5 -22,3%Nemci3 5000,30,3 +3,0%

Ich jazyky a kultúra sú rešpektované poskytovaním vzdelávania, klubov atď. v ich príslušných jazykoch. Obyvatelia siedmich obcí Mukačevského rajónu majú možnosť učiť sa maďarský jazyk v školskom alebo domácom prostredí. Prvá maďarská vysoká škola na Ukrajine sa nachádza v Berehove, Kolégium Ferenca Rákocziho II.. 

Zakarpatsko je domovom približne 14 000 etnických Rómov, čo je najvyšší podiel Rómov v ktorejkoľvek oblasti na Ukrajine. 

Okrem hlavných etnických skupín je Zakarpatsko domovom niekoľkých etnických podskupín, ako sú Bojkovia, Lemkovia, Huculi a ďalší.

 Náboženstvo 

Podľa prieskumu z roku 2021 sa 31 % náboženskej komunity Zakarpatskej oblasti hlási ku katolicizmu, zatiaľ čo 40 % patrí k východnému pravosláviu a 20 % sú protestanti. Iba jedno percento obyvateľstva nevyznáva žiadne náboženstvo. 

Katolícka komunita Zakarpatskej oblasti je rozdelená takto: 

 Rímskokatolícke vierovyznanie – 17 % 
 Gréckokatolícke vierovyznanie – 83 % 

Gréckokatolícka komunita spadá pod gréckokatolícku eparchiu Mukačevo, ktorá je spojená s rusínskou gréckokatolíckou cirkvou. 

Pravoslávna komunita Zakarpatska je rozdelená takto: 

 Ukrajinská pravoslávna cirkev Kyjevského patriarchátu (dnes Pravoslávna cirkev Ukrajiny) - 42 % 
 Ukrajinská pravoslávna cirkev Moskovského patriarchátu – 33 % 
 Nekonfesijná – 25 % 

Podkarpatská reformovaná cirkev je považovaná za najstaršiu protestantskú komunitu na Ukrajine (prvá skupina reformátorov sa v Podkarpatsku objavila v 30. rokoch 16. storočia) a jedinú cirkev kalvínskej tradície.

 Veková štruktúra 

 0–14 rokov: 19,1 %  (muži 123 009/ženy 116 213) 

 15–64 rokov: 69,8 %  (muži 428 295/ženy 445 417) 

 65 rokov a viac: 11,1 %  (muži 48 826/ženy 89 800) (údaje z roku 2013)

 Mediánový vek 
celkom: 35,1 roka 

muži: 33,2 roka 

ženy: 37,1 roka  (údaje z roku 2013)
odkaz=https://en.wikipedia.org/wiki/File:Zakarpattia_Oblast_2020_subdivisions.jpg|náhľad|250x250bod|Rajóny Zakarpatskej oblasti od roku 2020

 Administratívne členenie 
18. júla 2020 sa počet rajónov (okresov) znížil na šesť. Zakarpatská oblasť bola predtým rozdelená na 13 rajónov (okresov), ako aj na 5 miest, ktoré sú priamo podriadené oblastnej vláde: Berehovo, Čop, Chust, Mukačevo a administratívne centrum oblasti Užhorod. Celkovo je tu 11 miest, 19 sídlisk mestského typu a viac ako 579 obcí.

Zakarpatská oblasť zahŕňa štyri neoficiálne geograficko-historické regióny (žúp): Užská, Berežská, Ugočská a Severný Maramureș (Marmarošská). Existuje projekt reformy súčasného administratívneho členenia oblasti.

Administratívne centrá rajónov sa môžu nachádzať v meste regionálneho významu, pričom takéto mesto technicky nie je súčasťou rajónu.
náhľad|Rajóny a mestá Zakarpatskej oblasti do roku 2020
Každý rajón je rozdelený na rady (vedenia). Mestá a obce (sídla mestského typu) majú vlastné rady, zatiaľ čo dediny, obce 

a vidiecke osady sa môžu formovať do viacerých osadných rád alebo do samostatnej obecnej rady. Mesto regionálneho významu môže pozostávať z jedného osídleného miesta alebo môže byť komplexom niekoľkých osád (vlastného mesta a predmestí), ktoré sú riadené vlastnou radou (vedením). Všetky mestá majú buď regionálny význam, alebo okresný význam. Niektoré dediny majú viac ako 5000 obyvateľov (napr. Dlhé, Ilnica či Koločava) a boli v minulosti sídlami mestského typu).

Zakarpatská oblasť sa donedávna členila na 13 rajónov:

 Berehovský rajón
 Veľkoberezniansky rajón
 Vynohradivský rajón
 Volovecký rajón
 Iršavský rajón
 Mižhirský rajón
 Mukačevský rajón
 Perečínsky rajón

 Rachivský rajón
 Svaľavský rajón
 Ťačivský rajón
 Užhorodský rajón
 Chustský rajón

V roku 2019 bola realizovaná administratívna reforma, ktorou sa počet rajónov výrazne znížil na 6 rajónov:

 Berehovský rajón
 Chustský rajón
 Mukačevský rajón
 Rachivský rajón
 Ťačivský rajón
 Užhorodský rajón
bezrámu|165x165bod
Užhorod

bezrámu|165x165bod

Mukačevo

bezrámu|165x165bod

Chust

bezrámu|165x165bod

Vynohradiv

bezrámu|165x165bod

Berehovo

bezrámu|165x165bod

Svaľava

bezrámu|165x165bod

RachivPoradieMesto alebo sídlisko mestského typuRajónPočet obyvateľov (odhad k 1.1. 2022)bezrámu|165x165bod

Korolevo

bezrámu|165x165bod

Dubove

bezrámu|165x165bod

Mižhiria

bezrámu|165x165bod

Veľký Bočkov

bezrámu|165x165bod

Čop

bezrámu|165x165bod

Jasiňa

bezrámu|165x165bod

Buštín1UžhorodUžhorodský115 4492MukačevoMukačevský85 5693ChustChustský28 0394VynohradivBerehovský25 3175BerehovoBerehovský23 3256SvaľavaMukačevský17 0687RachivRachivský15 5368KorolevoBerehovský10 3859DuboveŤačivský9 84810MižhiriaChustský9 43211IršavaChustský9 16312Veľký  BočkovRachivský9 11413ŤačivŤačivský8 88714ČopBerehovský8 62615JasiňaRachivský8 56516BuštínŤačivský8 44417SolotvynoŤačivský8 39118VyškovoChustský8 19319Veľké  BereznéUžhorodský7 71320TerešvaŤačivský7 48021ČynadijovoMukačevský6 68822PerečínUžhorodský6 47723VolovecMukačevský4 96124SerednéUžhorodský4 36125KolčynoMukačevský4 19826Kobylecká  PoľanaRachivský3 48027VylokBerehovský3 11728BaťovoBerehovský2 91429Usť-ČornaŤačivský1 54730ŽdenijevoMukačevský1 074

 Doprava 
Cez Zakarpatskú oblasť vstupuje na Ukrajinu niekoľko dôležitých cestných a železničných ťahov zo strednej Európy.
náhľad|Doprava na hlavnej trati v okolí mesta Volovec

 Železnica 
Železničná sieť Zakarpatska je určená jednak hornatým reliéfom a jednak niekdajšou príslušnosťou k Uhorsku, kedy boli trate smerované od Budapešti. Z toho dôvodu napríklad najväčšie mestá Užhorod a Mukačevo nie sú železnicou spojené priamo, ale značnou okľukou. 

Hlavnou magistrálou je elektrifikovaná dvojkoľajná železničná trať Ľvov – Stryj – Čop z Ľvova (Ľvovská oblasť) cez Volovecké sedlo a Mukačevo do Čopu, ktorá je súčasťou 5. paneurópskeho dopravného koridoru; z Čopu vedú frekventované hraničné priechody na Slovensko cez trať Čop – Čierna nad Tisou (Čierna nad Tisou) a do Maďarska (Záhony). Ukrajinské železnice tu prevádzkujú rýchliky do rôznych miest Ukrajiny (Kyjev, Kremenčuk, Ľvov, Kamianec Podiľskyj, Kovel, Záporožie, Luck, Odesa, Černovice, Charkov) a sú tu aj vlaky do Košíc, Bratislavy, Prahy, Budapešti, Záhony, Níreďházy, Viedne (kedysi pred ruskou inváziou na Ukrajinu od roku 2022 do Moskvy) a je tu veľmi silná nákladná doprava. Z Čopu vychádza aj trať do Užhorodu (kde sú ukončené niektoré rýchliky z vnútrozemia), pokračujúce údolím Uhu cez Perečín a Užocký priesmyk ďalej smerom na Ľvov. 

Ďalšou osou je jednokoľajná neelektrifikovaná železničná trať Baťovo – Korolevo, na ktorú nadväzuje trať Korolevo – Chust – Terešva – Solotvyno – Veľký Bočkov (posledná nie je v prevádzke od r. 1995); úsek Terešva – Trebušany vedie peážou cez rumunské mesto Sighetu Marmației, pričom osobná a väčšinou aj nákladná doprava je v peážnom úseku v súčasnosti zastavená a osobné vlaky tak končia na jednej strane v Solotvyne, na druhej v Rachive; úsek Rachiv - Jasiňa - Ivanofrankivská oblasť je tak izolovanejší. V prevádzke sú tiež odbočky z Koroleva do Nevetlenfolu s hraničným prechodom do rumunského Halmeu, z Baťova do maďarského Eperjeske, z Užhorodu do slovenských Maťovských Vojkoviec (viac Železničná trať Užhorod - Haniska) a úzkorozchodná trať v okolí Iršavy.

 Cesty 
Sieť hlavných ciest je podobná železničnej, napája však aj územie bývalého Mižhirského rajónu (dnes súčasťou Chustského rajónu), ktorý železnicu nemá. Medzinárodné cestné ťahy sa križujú v západnej časti oblasti, s uzlami v Užhorode a Mukačeve. Oblasťou prechádza európska cesta E50 (z Košíc cez Užhorod, Mukačevo a Latirku smerom na Stryj a Ternopiľ), s vetvou E471 do Ľvova. V Užhorode sa napája E573 vedúca cez Čop z Debrecína. Súbežne s E50 vedie európska cesta E58, ktorá sa v Mukačeve odpája spolu s európskou cestou E81 cez Berehovo a Vylok smer Rumunsko. 

Medzimestské autobusové linky jazdia pomerne často a na východe oblasti sú dostupnejšie a využívanejšie ako železnica, ktorá sa uplatňuje skôr v okolí Užhorodu a Mukačeva. Existuje niekoľko priamych autobusových liniek spájajúcich Zakarpatsko s Českom a Slovenskom cez hraničný prechod Užhorod/Vyšné Nemecké. V prevádzke je niekoľko hraničných priechodov do Maďarska a od roku 2007 aj do Rumunska (v Solotvyne). V Užhorode bolo v prevádzke aj medzinárodné letisko. 

Zakarpatská oblasť je jedinou oblasťou Ukrajiny a Užhorod jediným oblastným mestom, kde nie je v prevádzke električková ani trolejbusová sieť. Mestskú dopravu v posledných rokoch (po 2010) obstarávajú hlavne maršrutky.

 Hospodárstvo a ekonomika 
náhľad|Vinohrady blízko obce Mužijevo. 4 hlavné ukrajinské vinárstva sa nachádzajú v Zakarpatskej oblasti.
Ekonomika Zakarpatskej oblasti, ktorá sa nachádza v Karpatoch, závisí najmä od cezhraničného obchodu, vinárstva a lesníctva. V oblasti sa nachádza aj špeciálna ekonomická zóna.

Hlavným odvetvím oblasti je spracovanie dreva. Medzi ďalšie odvetvia patrí potravinársky, ľahký priemysel a strojárstvo. Potravinársky segment v štruktúre spotrebnej výroby predstavuje 45 %. Celkový počet veľkých priemyselných organizácií je 319 v porovnaní so 733 malými priemyselnými organizáciami.

Medzi najbežnejšie plodiny pestované v regióne patria obilniny, zemiaky a iná zelenina. V roku 1999 bolo celkové množstvo vyrobeného obilia 175 800 ton, slnečnicových semien – 1 300 ton a zemiakov – 378 200 ton. Región tiež vyprodukoval 76 100 ton mäsa, 363 400 ton mlieka a 241 900 000 vajec. Celkový počet registrovaných fariem v regióne bol v roku 1999 1 400.

V roku 2011 dosiahol hrubý regionálny produkt v hodnote 18 100 000 000 ₴.

 Kultúra 
Oblasť je známa ako rodisko mnohých významných ukrajinských vedcov, umelcov a divadelných umelcov. Región je považovaný za hlavnú oblasť pre organizovanie a konanie medzinárodných a národných vedeckých a umeleckých fór. V oblasti sa nachádzajú štyri akreditované štátne univerzity, ako aj niekoľko stredných škôl vrátane deviatich nedávno založených vzdelávacích inštitúcií, ktoré sú zamerané najmä na podporu jazykového a kultúrneho vzdelávania národnostných menšín. V oblasti sa nachádza aj päť profesionálnych divadiel, 659 klubov a centier voľného času, múzeá a regionálna filharmónia. Oblasť je známa aj svojou kinematografiou. Premietanie filmov v Zakarpatskej oblasti siaha až do roku 1909, keď uhorské vedecké kino Urania otvorilo svoju pobočku v Užhorode, kde sa premietali populárno-vedecké filmy. V tom čase si obyvatelia Užhorodu mohli pozrieť filmy na dvoch miestach: na námestí Lajosa Kossutha (dnes Námestie Šandora Petöfiho) a od roku 1911 v hoteli Korona. Mnoho filmových hercov, režisérov a spisovateľov pochádza z regiónu, vrátane Sári Fedák, Vyacheslav Bihun, Jack Garfein, Alta Vášová, Antonín Moskalyk, Ludvík Ráža, Mykhailo Fitz, Anastázia Yevtushenko, Beila Shalamon, Rudolf Dzurynets, Urai Tivodar, Antonio Lukič...
náhľad|234x234bod|Kostol v obci Kolodné

 Drevené kostolíky 

 Kostol sv. Mikuláša Serednie Vodiane, Stredné Voďane (starý názov Stredná Apša)
 Kostol Verkhnye Vodyane, Vyšné Voďane (starý názov Vyšná Apša)
 Kostol sv. Mikuláša Danilovo
 Kostol sv. Mikuláša Kolodné
 Kostol sv. Michala Archanjela Krajníkovo
 Kostol sv. Paraskevy Šandrovo
 Kostol sv. Paraskevy Nižné Selište
 Kostol sv. Mikuláša Sekernica
 Kostol sv. Ducha Huklyvyj (staré názvy Huklivé, Huklivý)
 a iné

 Symboly 
náhľad|Vlajka a znak
Erb Zakarpatskej oblasti bol pôvodne vytvorený koncom 20. rokov 20. storočia vo vtedajšom Československu. Vlajka oblasti bola schválená na XXIII. plenárnom zasadnutí Zakarpatskej regionálnej rady. Erb na vlajke sa nachádza aj na rusínskej vlajke. Hymna Zakarpatskej oblasti je ľudové hudobné dielo, ktoré upravil M. Keretsman na báseň, ktorú niektorí výskumníci pripisujú Alexandrovi Duchnovičovi, na hudbu kontroverzného zakarpatského politika Stepana Fentsyka (podľa iných zdrojov je autorom textu samotný Stepan Fentsyk). Zakarpatská regionálna rada schválila hymnu Zakarpatskej oblasti 22. decembra 2009.

 Štatistické údaje o slovenskej komunite 
Počet Slovákov v jednotlivých rajónoch, mestách a v obciach v Zakarpatskej oblasti (podľa odhadu Matice slovenskej na Zakarpatsku):

 Užhorodský rajón (1 260 – bez mesta Užhorod)
 Mesto Užhorod (3 814) 
 obec Antalovce; do r. 1995 Antonivka (300)
 obec Seredné (210)
 obec Storožnycia (750)
 Mukačevský rajón (288 – bez mesta Mukačevo)
 mesto Mukačevo (515)
 obec Koľčynо (195)
 Iršavský rajón (261)
 obec Dlhé (206)
 Svaľavský rajón (417 – bez mesta Svaľava)
 mesto Svaľava (322)
 Berehovský rajón (228)
 Veľkoberezniansky rajón (221)
 Perečínsky rajón
 mesto Perečín (281)
 obec Turie Remety (172)

 Galéria 

 Referencie 

 Iné projekty 

 Externé odkazy 
 oficiálna stránka Podkarpatskej Rusi v originálnej podkarpatskoruskej slovenčine 
 Zakarpatská oblasť – informácie a fotografie
 Zakarpatská Múzeum ľudovej architektúry a života 
 Sčítání lidu v republice Československé ze dne 15. února 1921 - štatistické údaje z r. 1921, kedy bola Zakarpatská oblasť súčasťou prvej Československej republiky - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

 Zdroj 


Kategória:Regióny s administratívnym centrom Užhorod
Kategória:Oblasti na Ukrajine