Гукливый

Гукливый,   Гукливий — село в бывшом Воловецком районѣ (од 2020 Мукачовскый) Закарпатской области.

Полога
Село лежить меджи Вододѣлным хребтом и Боржавскыма полонинами, на желѣзничной усѣку Лавочне – Мукачово, о 6 км на сѣвер од мѣстечка Воловець.Тронько П. и др. (ред.), том 7, с.  286.

Сельска радаВерховна Рада України: Гукливий (укр)
Гукливська сільська рада89140, Закарпатська обл., Воловецький р-н, с.Гукливий, 200 

История
О заложѣню села говорить Гукливскый лѣтопис — додаток ку стародавной сельськой матрицѣ, што обсягуе записы од  XVII. по XIX. стороча. Село заселяло ся од року 1588.

В року 1889 три осады — Гуклива, Таламаш и Веретечов — споили ся въедно под назвов Zúgó (Гукливый), подля етимолога Ж. Шебештьена, тота назва походить од водопада.

В року 1910 в селѣ были 1604 обывателѣ, з них 1209 Русины, 346 Нѣмцѣ, 39 Мадяре. Подля вѣры 1236 грекокатоликы, 351 израелиты, 17 римокатоликы.

В року 1930 — 1621 обыватель, а з того 1347 Русины, 239 Евреи, 13 Чехы и Словаци, 1 Мадяр, 21 — чужинцѣ. Подля вѣры: православна громада: 1136 особ. Достал Я., с. 173.
.
Вызнамны родаци
 Емил Балецкый (1919–1981) — мадярскый слависта, русинскый писатель и поет 

Памятникы
 Деревяна церковь Святого Духа, XVIII. стороча 

Жерела и одказы
 Sebestyén Zsolt: Kárpátaljai helységnévmagyarázatok.
 Достал, Ярослав. Підкарпатська Русь (Закарпаття періоду Чехословацької республіки: 1919–1938). Ужгород, «Карпати», 2014. 
 Тронько П. и др. (ред.) Історія міст і сіл України. Том 7. Закарпатська область. К. 1969.

 Референции 

Катеґорія:Населены пункты Украины
Катеґорія:Населены пункты Закарпатской области