Кирил Галас

Кирил Галас (*4. апрѣль 1921, Иза Хустского округу Подкарпатской Руси – , Ужгород, Украина) — поет, педагог, лингвиста, литературознатель.Хланта І. В. 

 Биография 
 Штудии 
Походив зоз селянской родины Йосифа Галаса и Марии Изай яко восьмый дѣтвак. Учив ся в Изянской народной школѣ (1927–1932) и Хустской гимназии (1932–1940). В роках 1941–1944 штудовав славистику и нѣмецку филологию на гуманитной факултѣ Будапештско­й универзиты, де школне про подкарпатскых штудентох было 30 разы менше номиналного, але через приближѣня фронта не докончив штудии.

 Працовны мѣста 
Професор Хустской гимназии (1.09.1944–25.08.1945), директор середньой школы Волово­го (1945–1948), заступник директора Драговской середньой школы (1948–1952), учите­ль украинского языка в середньой школѣ Горинчова Хустского району (1952–1954). В року 1952 екстерно докончив оддѣлѣня «Українська мова і література» филологичной факулты УжДУ. Штудовав там тыж на ашпирантурѣ (1954–1957) и в року 1958 пода­в дизертачный елаборат «Топонімія Закарпатської області (назви населених пунктів)», в року 1961 зыскав ступень кандидата филологии. Од року 1963  — доцент катедры украинского языка УжДУ. В року 1985 пензионовав.

 Пензийны рокы 
Продовжовав выступовати в периодичной пресѣ з мемуарныма и литературно-историчныма статями, зокрема о А. Духновичови, М. Грицакови, Г. Стрипском. Його послѣдна публикация, За­гадковий док­тор Іван Га­рай­да появила ся в журналѣ Ти­са (1995, № 1–2, с. 93–94). Трагична нагла смерть постигла го 5. августа 1995, коли быв зраженый автом, вертаючи ся въедно з женов зо свого загородного керта. 

 Литературна творба  
Вершы зачав писати од року 1939, в гимназии, по русскы. Йому належали псевда Красин, М. Дрозд, К. Вершан, криптонимы М. Д., Г. К. Публиковав ся в новинцѣ Русское слово, в Литературной недѣли, в колективных зберьках 12 (1940), Будет день (1941, передслово Пет­ра Линтура; тут были де­вять по­е­зий и два повѣданя К. Га­ла­са).

В Будапештѣ в часѣ штудий въедно з Йосифом Архийом належав до групы штудентох, котры под вплывом лекций професора Иштвана Кньежи перешли на украинофилску ориентацию. В року 1943 Подкарпатске Общество Наук спонзоровало выданя колективной поетичной зберкы Перед сходом трьох авторох, Й. Архия, Ю. Барвѣнка (Ю. Керекеша) и К. Вершана (К. Галаса), котры зачали писати по украинскы. Лем една мадярска новинка позитивно оцѣнила тоту зберку, а была то социал-демократична Népszava. Од року 1944 його скоршы поезии ся появляють в антологиях и ретроспективных зберьках, а в совѣтскый час лем зрѣдка в областной периодицѣ.

 Научны публикации 
12 научных публикаций К. Галаса появили ся еще в роках 1942–1944 в Литературной недѣли, котру выдавало Подкарпатске Общество Наук. Тоты суть з такых тем:
 позычаня:
 Про болгарскѣ вплывы на нашѣ діялекты, 1942;
 Ще о болгаризмахъ, 1943;
 етимология (Осонь, 1943); 
 диалектология: 
 Пару словъ о словахъ, 1942
 Народнѣ назвы частей рѣки ,1943, 1944; 
 ономастика: (Григорій ци Георгій?, 1943); 
 история и крайопис: 
 Листъ Георгія Блажовського изъ року 1734 (1943);
 Переказъ про грековъ (1943); 
 Ще один примѣрникъ (о букварю 1699, 1944); 
 литературна наука: 
 Наша литература и литературнѣ памятки, 1942
 «Цыганъ» Духновича, 1943;
 «У Сиготѣ» або «у сиготѣ»?, 1944.
З добы роботы в УжДУ лишив понад 100 научных публикаций. Меджи нима:
 1958 З топоніміки Закарпаття
 1961 Топоніміка Закарпатської області (назви населених пунктів)
 1961 Угорсько-український словник (сполуавтор)
 1964 Топонімія в „Гайдамаках“ Т. Г. Шевченка
 1966 Посібник для практичних занять з історичної граматики української мови (сполуавтор)
 1979 Українська топонімія Закарпаття в лінгвістичному аспекті
 1985 Назва як мовна одиниця (на матеріалі української мови)
 зостав в рукопису Словник україн­сь­ких топонімів За­карпаття

 Жерела и одказы 

 Тамара Розумик: І мовознавець, і педагог, і поет, і публіцист (До 90-річчя з дня народження К. Й. Галаса) //Мовознавство. Науковий вісник Ужгородського університету, 2011. Серія: Філологія. Соціальні комунікації. Випуск 25. Сс. 4–14. 
 Хланта І. В.: Галас Кирило Йосипович  Сс. 80–81.  

 Референции 

Катеґорія:Лингвисты
Катеґорія:Педаґоґы