Іґорь Керча

І́ґорь Ю́рійович Керчá (20. фебруара 1943, с. Ґоронда, ныні Мукачовського района Закарпатської области) є русинськый писатель, товмач, общественный діяч тай інженер. Спувавтор „Писемници русинського языка“ — єдної из майпершых за період „Третього русинського ренесанса“ провб кодифікації русинської бесіды.

 Животопис 
У 1965. рокови матуровав фізико-математичный факултет Ужгородського державного університета,Ужгород. "Руська премія" за 2011 рік вручена Ігорю Керчі (ФОТО)  а у 1973 — Кийовськый інженерно-ставбарськый інштитут.  

Уд 1967 по 1995 робив в Унґварови на механічнуй фабриці а пак у АТ „Геліос“ уд 1995 по 1998. 

 Творьба 
Лавреат „Руської премії“ Інтернаціоналного фонда „Ruska cena“ (Прага, 2011). У 2008. рокови йсю премію дустала сестра му Тамара Керча.

Теперь Іґорь Керча є єдным из майактивных дописователюв Русинської Вікіпедії, де на септембер 2024 ворохом має булш ги 27 000 редаґовань.

 Ориґіналні роботы 
Печатав свої стихы по русинськы у пудкарпатськуй періодицї. Автор текстув про діточый „Бетярськый букварь“ (С. Слободан, Т. Керча; Унґвар, 2004).
 І. Керча, Василь Сочка-Боржавин. „Русинськый язык“ (Унґвар, 1992),
,
 „Утцюзнина, читанка про недільні школы“ (Будапешт, 2001; Унґвар, 2002),
 „Матяш, король Русинув“ (Унґвар, 2001),
 Двохтомный „Словник русько-русинськый“ (Унґвар, 2012).
 Двохтомный „Словник русинсько-руськый“ (Унґвар, 2007).

 Товмаченя 
Потовмачив на русинську зборникы вершув и прозы:
 из мадярської:
 „Убрані поезії“ Ш. Петефі (Унґвар, 1998),
 „Наші добрі Русины“ Д. Крудія (Унґвар, 2002);
 из чеської:
„Смутні очі Анцї Караджічової“ І. Ольбрахта (Унґвар, 2001),
 „Земля, Европов зохабена“ Я. Затлоукала (Унґвар, 2002); 

 Референції 

 Удказы 
 Керча Ігор Юрійович / Г. В. Воронич // Енциклопедія Сучасної України [Електронний ресурс] / редкол. : І. М. Дзюба, А. І. Жуковський, М. Г. Железняк [та ін.] ; НАН України, НТШ. – Київ: Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2012.

Катеґорія:Русиньскы лінґвісты