Дикое Поле

Дикое Поле ( Дике Поле,  Дикое Поле,  Dzikie pola,  Dykra) — исторична назва незаселеной территории на сѣвер од Чорного и Азовского моря, на  западѣ ограничена Днѣстром, на востоку Доном. Сѣверна границя Дикого Поля не окреслена дефинитивно, але на мапѣ Боплана може быти означена линиев Умань–Кременчук. Guillaume Le Vasseur de Beauplan, 1648

История
В 9—13. вѣках на тых землях бывали кочовы племена Куманох и Печенѣгох, Золота Орда и др. В 14–15. вѣках Дикое Поле было залучено до Великого княжества Литовского, але часть территории периодично контроловали Крымске ханство и Ногайска орда, одкы нападали на богаты городы на сѣверѣ. Од того часу про оборону тых городох на землѣ Дикого поля высували передову страж, козацкѣ дозоры, з котрых поступово творили ся и войсковы осады. Территория Дикого поля помалы ставала ся все менша.

Назва
Назва «Дике поле» появила ся в 15. вѣку и означала, очевидно, никым не контролованы землѣ.  Жити на тых землях могли лем тоты люде, котры знали самы заручити свою беспечность збройнов силов. На мапѣ Боплана  на краю Дикого Поля находить  ся замок Кодак. Назва заникла в 18. вѣку, коли зачала ся интензивна колонизация территории и на тых землях могли беспечно жити цивилны обывателе. 

Колонизация
О тоты землѣ мали интерес Великое княжество Литовское, Рѣчь Посполита, пак Русске царство и Османска империя. Бахчисарайскый договор (1681) подѣлив Дикое Поле межи Русскым царством и Османсков империов з границьов по Днѣпру. Але воеваня России за  выход на Чорное море продовжив первый российскый император Петро І.  в далшых войнах з Османами. Особенны успѣхы в добываню новых земель мала его наступниця императорка Катарина II. Велика. Року 1774 Кючук-Кайнарджийскый договор дав Российской империи право плавбы и триманя флота на Чорном морю и часть Крыма, року 1783 она прилучила цѣлый Крым, а року 1791 Ясскый договор посунув границю межи двома империями уже на Днѣстер. И так вшитка территория Дикого Поля одтогды достала ся под владу Российской империи.
В ходѣ российско-турецкых войн военны осады просували ся все дале на юг.  За 16–18. вѣкы  з Дикого Поля став ся доста заселеный регион, в яком на конець 18. ст. было  2500 осад з числом обывательства около  едного миллиона особ, што фактично приближало ся до заселености давно осадженых украинскых земель (на сѣвер од Дикого Поля).Пірко В.О., с.74 Назва Дикое Поле помалы стратила смысел.

Жерела
 Пірко В.О. Заселення і господарське освоєння степової України в XVI-XVIII ст. «Східний видавничий дім» Донецьк. 2004.
  Чухліб Т.В. Бахчисарайський мир 1681 р. // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наук. думка, 2003. — Т. 1 : А — В. — С. 207. — . 
 Шемшученко Ю.С. та ін. Дике Поле // Юридична енциклопедія: В 6 т. / Шемшученко Ю.С. (гол. ред.) та ін. — К.: «Укр. енцикл.», 1998. 
 Щербак В.О. Дике Поле // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наук. думка, 2004. — Т. 2 : Г — Д. — С. 381. — .

Одказы
 Delineatio Generalis Camporum Desertorum vulgo Ukraina (Боплан)
 Шемшученко Ю.С. та ін. Дике Поле 
 Щербак В.О. Дике Поле

 Референции 

Катеґорія:Історія Европы
Катеґорія:Историчны области Украины
Катеґорія:Историчны области России