Гукливскый лѣтопис

Гукливскый лѣтопис —  запис подѣй з року 1660 до 1830-х, зробленый священиками в селѣ Гукливому на Угорской Руси.Д-р Богдан Романенчук. Азбуковник, том 2, сс. 504-505 Плануе ся го помѣстити в будучый музей Гукливского лѣтописа.
 Авторство Авторами записок были мѣстны священикы, але з них лем еден познатый: Михайло Григаши (1782-1823). Григаши быв сыном кмѣтя Григы. Його запискы датують ся роками 1782 аж 1830. По ньому подѣи записованы по-латинскы иншым священиком. Запискы до року 1782 суть переписаны з якогось иншого оригинала, або веце оригиналох, або выгляданы Григашием з розличных жерел.
 Обсяг Лѣтопис называть ся “Новѣйшая яже когда случишася”. Се запис тых новин, котры доходили до верховинского валалу Гукливый, опис подѣй и явох, котры мали вагу, подля авторох. Найвеце записох ся дотыкать хвѣлѣ, сельськых газдовскых робот, уроджаю, газдовского стану валалчанох, России (зачаток войны з Турками, смерть царицѣ Катарины в року 1797, програна война Наполеона и др.). Пише о голодѣ в року 1786, земелных реформах Йозефа II., о политичном животѣ Мадярского кральовства, односинах зоз сосѣдныма державами.
 Язык Авторы часто пишуть образно и доимливо, зашто лѣтопис мать и литературну якость. Язык лѣтописа — тогдышный людовый язык  Угорской Руси з домѣшков церковнославянского. Вырывкы зоз лѣтопису публиковав Евмен Сабов у Хрестоматіи церковнословянскихъ и угро-русскихъ памятниковъ литературныхъ, Унгвар, 1893.

Жерела и одказы
 Д-р Богдан Романенчук. Азбуковник. Енциклопедія української літератури. Том 2. — Філядельфія: «Київ»-1973 — 536 с.
 Біленький Я. Угроруські літописні записки. ЗНТШ т. СІУ/1911/73-81; Див. О. Мишанич. Література Закарпаття. Доступне онлайн

 Референції 

Катеґорія:Хроникы