Летичӯв

Ле́тичӯв (укр. Летичів) (рус. Летичев) (рум. Letîciv) (пол. Latyczów) — варощик у Хмельницькому районови, Хмельницькой области, Украйины.

 Історія 
Територія, де ныні находить ся населеный пункт, была заселена людьми доста давно. Свідінями того стали уявлені туй археолоґічні находкы — керамічні уробы тай знарядя труда часӯв трипӯльской културы, добы бронзы, остаткы поселень раннёсловяньского часу.

Варощик первый раз ся споминать у 1265 році.

 Обывательство 
У варощикови на 2001 рӯк живе 10883 людий, из них подля языка:
ЯзыкПроцентукрайиньскый97,44 %руськый2,03 %инні0,53 %

 Образованя 

 Летичӯвськый НВК №1
 Летичӯвська ООШ №2

 Интересні факты 
праворуч|міні|Рыбный базар у Летичовови. 2013 рӯк.

 Рыбный базар Летичова изнамыц и за переділами Хмельницькой области. Продає ся на нёму рыба, урощена та уймана у великых ставках коло варощика.
 Селище відоме своїми коронними стравами — оселедець по-летичӯвськы (простый короп превращать ся у изысканого подобного до норьского оселедця) тай короп у кертовині по-летичӯвськы (короп, затушеный у сметані из кертовинов).

 Ґалерея 

 Иппен позерайте 

 Летичовська рунина

 Удкликованя 

 В. М. Михайловський. Летичів  // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2009. — Т. 6 : Ла — Мі. — С. 129. — ISBN 978-966-00-1028-1.
 Н. П. Климанська. Летичів  // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001­–2024. — ISBN 966-02-2074-X.


 Облікова картка
 Історія нашого міста 
 Летичів. Замок в столиці рибного царства.// Замки та храми України 
 Летичівщина у фотографіях

 Хмельниччина: у Летичівській громаді вирішили заборонити діяльність УПЦ (МП)
Катеґорія:Населены пункты
Катеґорія:Населены пункты подля країны
Катеґорія:Населены пункты подля алфавиту
Катеґорія:Населены пункты Украины
Катеґорія:Летичӯв