Коцібан

Коціба́н, клю́ка, клю̄́вка, кута́ч, ґербево́ш ци ші́рган, зрідка кочерга́rueportal.en — карпаторусинськый інформачный портал — желізный прут из розплесканым загнутым кӯнцём на суваня дрыв и грани у шпорови, прочищіня колосникӯв у шпорови и угрібаня из ниї жару, попела.

 Происхождіня назвы 
Слово «коцібан» мать дві верзії происхождіня. Согласно первӯв оно є зычков из тюркськых языкӯв, пор. чаг. косагу, каз. косау («копач котрым мішавуть огинь»),  («лом»), кырґ. козо. За другыв, оно питомо славяньскоє.

Слово «кочерга» так иппен етимолоґізувуть по-разному. За єдныв из верзій, оно происходить уд слова кочера («кокора», «дерево из удростком») и похожоє из словами «кочан», «корч»,  («кочан»).http://www.slovopedia.com/22/202/1635757.html За другыв, оно мать тюркськоє происхождіня: уд *köčirgā; пор. алт. köcür- («переводити кудысь»),  («переносити»), чув. turdž́ǝ̀ga («коцібан»). Тритя верзія уводить слово «кочерга» из  («лопата на згрібаня гноя») авадь Kotschabe («шкрябачка на гнӯй»).

 Історія 
На мішаня дрыв и грани у огнёви колись хосновав ся простый копач («о́жог», «о́жуг»). Потому из ростом доступности желіза стали хосновати желізный прут из загнутым кӯнцём. Коцібаны годни являти собов простый загнутый прут, а годни быти образцями художнёй ковани.

 Ґалерея 

 Другоє 

У ливарьствови коцібаном звали довгый металічный прут, розплесканый на кӯнцёви у видови ложкы на розмішованя розтопленой стали и чугуна у печи.

 Удкликованя 

Коцюба, кочерга  // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — 1960. — Т. 3, кн. VI : Літери Ком — Ле. — С. 747. — 1000 екз.
Катеґорія:Шпоры
Катеґорія:Кухонноє діло