Còr

Lo còr es un organ animal que servís a impulsar la sang pertot lo còrs. Generalament pòt aver una, doas o quatre cavitats segon los animals. Es un muscle void qu'impulsa la sang dins los vaissèls sanguins. Es l'element central del mediastin (region anatomica compresa entre ambedós palmons) e es connectat a de conduchas nomenadas venas (per ont arriba la sang al còr) e artèrias (conduchas de sortida).A cada batement, envia una onda de sang dins las artèrias.

Lo còr d'un vertebrat se compausa de muscle cardiac, un teissut de muscle estriat involontari que se tròba solament en aquel organ. Lo còr uman mejan, en batent a 72 pulsacions per minuta, batrà aperaquí 2.500 milions de còps al cors de la vida (aperaquí 66 ans). Pesa una mejana de 250- en çò de las femnas e 300- en çò dels òmes.Kumar, Abbas, Fausto: Robbins and Cotran Pathologic Basis of Disease, 7a edició. p. 55u6

L'interior es dividit en doas mitats, la drecha e l'esquèrra, separadas per una clauson, compta de mai doas cambras, una superiora o aurelheta e una inferiora o ventricul. Aquelas doas cambras se comunican per las valvulas auriculoventricularas, que son la valvula tricuspida situada entre l'aurelheta e lo ventricul senèstres e la valvula mitrala entre l'aurelheta e lo ventricul dreches. A las aurelhetas arriban las venas cavas e las venas pulmonaras. D'un autre costat, la sortida de sang dels ventriculs es regulada per las valvulas sigmoidas o *semilunars, cap a las artèrias aorta e pulmonara.

 Embriologia 
Lo còr se forma a partir de la fusion sus la linha mejana de las doas aortas dorsalas de l'embrion. Aqueste tub primitiu dona luòc a una seguida de dilatacions successivas: sinus, atrium, ventricul, bulb e trònc. Durant lo desvolopament aqueste tub se plegarà subre se meteis alara que las dilatacions primitivas se modificaràn per donar luòc a las cavitats definitivas; del sinus deriva lo sinus venós (retorn de la circulacion coronària), l'atrium donarà las aurelhetas un còp separadas pel septe interatrial. Lo ventricul primitiu e lo bulb se diferencian en ventriculs mentre que l'evolucion del trònc cardiac donarà luòc als trams inicials de les artèrias aorta e pulmonara.

 Estructura 
L'estructura deu còr es diferenta segon las brancas deu regne animal (vedetz sistèma circulatòri):

 Còr uman 
-Un punt 9 cm a l'esquèrra de la linha mediosternala (apex deu còr) 
-La setena articulacion esternocostal de la dreta 
-La vòuta superiora deu tresen cartilagi costal drech, a 1 cm de la linha sternala drecha
-La vòuta inferiora deu segon cartilagi costal esquèrra, a 2,5 cm de la linha sternala laterala esquerra.Gray's Anatomy of the Human Body - 6. Surface Markings of the Thorax
 Quauques donadas deu còr uman (mejanas) Longor 15 cm Massa 300 g Volume per tustas 70 cm3 Despensa cardiaca en repaus 4,9 litres/min Despensa cardiaca en esfòrç intens 20–25 litres/min Força 0,8 joules per tusta (ventricula esquèrra)0,16 joules per tusta (ventricula dreit) joules per jorn

 Morfologia cardiaca 
 Cavitats cardiacas 

 Valvas cardiacas 

 Fisiologia 

 Sistèma cardionector 


 Donadas curiosas 

 Transplantament de còr 
Lo 3 de decembre de 1967 Louis Wahskanski, un comerciant sud-african, va ser lo primièr pacient deu monde a recebre un còr trasplantat.

 La mitologia deu còr 

 Centre d'energia 

 La sautaire ; Lo sèti de las emocions 
{{Traduire | còde de lenga = ca
 | tèxt original = La consciencia més comú que tenim es que els cor "salta", sigui a causa dels esforços o amb les emocions.

En una investigació lingüística sobre la paraula cor, des d' el llatí, el grec, les llengües indoeuropees i el sànscrit, el terme cor significa el saltador.  les frases com :«Em saltà el cor», «tragué el cor per la boca», etc. Aquesta relació entre cor i emoció és més comú en les cultures occidentals. Aquestes sensacions emocionals han estat descrites en la literatura i l'art en general: «S'em trenca el cor», «s'em morí el cor», «tinc corprès el cor», etc. La imatge de Cupido i Eros llençant fletxes per enamorar les persones. La literatura i pintura religiosa, subretot la crestiana, son plenes d'exemples: el cor ferit de Crist i de la verge Maria com a símbol del seu amor per la humanitat, o bé la llum que surt del cor de Crist, per exemple.

El cor es tractat com un símbol de lo humà, de lo emotiu i lo espiritual, en moltes èpoques i cultures. És el símbol de lo irracional i intuïtiu, de les accions poc meditades, en contraposició a lo racional, al cervell i el cap: «Pensa amb el cap, no amb el cor».

El cor valora de forma directa, intuïtiva, la seva visió és, generalment, molt profunda i duradora. Diem: «això m'ho diu el cor»,«Em surt del cor». Jung relata, en la seva autobiografia, que un cap indi dels EUA li diguè: «els blancs estàn bojos, diuen que pensen amb el cap, nosaltres pensem amb el cor» Carls Gustav Jung. Recuerdos, sueños y pensamientos. Barcelona: Seix Barral, 1964.

Blaise Pascal, al segle XVII, encunyà la famosa frase:  , com a reflex d'aquesta comprensió amb el cor, basada en intuïcions, emocions, valors, imatges, visions, que so son tant segures com la raó, però que tenen força, sentit e un pes intèrne que la raó con aconsegueix construir. 

Aquestes imatges i idees es reflexen en el nostre idioma, i en les llengües romàniques, derivades del llatí, emprem en moltes paraules l'arrel llatina cor (cor). El significat d'aquestes ens aporten unes altres idees sobre els significats més antics de la paraula: 

 Cordial : que ve del cor, afectuós.
 Acordar : harmonitzar dos o més cors, resoldre de comú acord.
 Recordar : tornar al cor, a la memòria, fer present.

 Coratge : del francès courage, lloc des d'on surt la valentia.
 Discòrdia : apart, en dificultat, separat del cor.
 Misericòrdia : de miser: infeliç, cor inclinat cap l'infeliç.

En la cultura maia el cor era vist com el centre de la vida, de força, la única cosa que podia alimentar als deus. S'oferien sacrificis humans als deus, en aquests els sacerdots maies extreien el cor d'un guerrer i se'l menjaven.N. Davies, los antiguos reinos de México. Mèxic: Fondo de Cultura Económica, 1988.<ref>M. Matos Moctezuma Muerte a filo de obsidiana.Mèxic: Fondo de Cultura Económica, 1996.</ref> Els guerres sacrificats eren capturats en les anomenades guerres florides'', les quals es creu que el seu fi ultim era la captura d'aquests guerrers.

el cor era l'únic òrgan que els egipcis deixaven en l'interior de la mòmia, com a centre necessari al cos per a la vida eterna. En la doctrina tradicional el cor és el veritable assentament de la intel·ligència, essent el cervell un mer instrument de realització. Segons els Alquimistes el cor és la imatge del sol en l'home, com l'or és la imatge del sol en la terra. Juan Eduardo Cirlot, Diccionario de símbolos. Madrid : Siruela, D.L. 1997. pàg.149 

En la tradició bíblica el cor expressa la consciència interior, la vida afectiva, l'assentament de la intel·ligència i de la sagacitat. Associat a l'esperit, en la tradició islàmica representa la contemplació i la vida espiritual. Per als sufís és el tron de la Misericòrdia, l'espill del món invisible i de Déu.José Luis Morales y Martín, Diccionario de iconología y simbología, Madrid: Taurus, 1986. p.105

 | traduccion = }}

 Relacion entre lo sistèma circulatòri e los autras sistèmas 
- Sistèma circulatòri e sistèma respiratòri :

-Sistèma circulatòri e sistèma òssi :

- Sistèma circulatòri e sistèma digestiu :

- Sistèma circulatòri e sistèma d'excrecion''' :

 Nòtas 


 Véser tanben 
 Antiaritmic
 Miocardi

 Ligams extèrnes 

 Animacion de la contraccion del còr 
 Malautiás coronàrias 
 eMedicine: Anatomia cirurgica deu còr 
 Còr tridimensional interactiu 


Categoria:Cardiologia