Indicatorinae

Indicator
 Melichneutes

Indicatoridae (egentlige voksetere) er ei gruppe med middels små trelevende spettefugler, som består av elleve arter fordelt i to slekter. Artene i denne underfamilien skiller seg fra snyltefuglene gjennom et kraftigere nebb og et kosthold som i større grad også består av bivoks. Alle artene i denne gruppen har ekstra tykk hud og tynnvegget muskelmage. Artene er trolig dessuten hekkeparasitter.

 Etymologi 
Det vitenskapelige navnet på gruppa følger av slektsnavnet Indicator, som igjen følger av artsnavnet indicator. Typearten er honninglosen (I. indicator), som er kjent for å lose både folk og andre dyr til bol med villhonning, i håp om at bolet blir brutt opp så den selv kan nyte av overskuddet med honning og bivoks. Navnet betyr altså «fugl som indikerer» (hvor det finnes et bol med honning). I så måte er det norske navnet på arten, honninglos, nærmest en direkte og perfekt beskrivende oversettelse.

 Inndeling 
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Short & Horne (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn. Alle arter har nødvendigvis ikke fått norsk navn.

 Piciformes, spettefugler, 467–484 arter
 Galbuli, (jakamarfugler), 57 arter
 Pici, (egentlige spettefugler), 410–427 arter
 Ramphastides, 157 arter
 Picides, 253–270 arter
 Indicatoridae, vokseterfamilien, 16 arter
 Prodotiscinae, (snyltefugler)
 Indicatorinae, (egentlige voksetere)
 Indicator, (sanne voksetere)
 I. pumilio, dvergvokseter
 I. willcocksi, skyggevokseter
 I. meliphilus, blekvokseter
 I. exilis, skjeggvokseter
 I. minor, gråvokseter
 I. maculatus, flekkvokseter
 I. variegatus, skjellvokseter
 I.  xanthonotus, gulgumpvokseter
 I. archipelagicus, gulskuldervokseter
 I. indicator, honninglos
 Melichneutes, (lyrehalevoksetere)
 M. robustus, lyrevokseter
 Picidae, spettefamilien, 237–254 arter

 Litteratur 
 Josep del Hoyo, Nigel J. Collar. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volume 1 - Non-passerines, 904 sider, juli 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
 Josep del Hoyo, Andrew Elliott, Jordi Sargatal. Handbook of the Birds of the World - Volume 7: «Jacamars to Woodpeckers», april 2002, ISBN 978-84-87334-37-5
 Short, Lester & Jennifer Horne (2002): “Family Indicatoridae (Honeyguides)". In: Josep Del Hoyo, Andrew Elliott, Jordi Sargatal (Hrsg.), Handbook of the Birds of the World: Jacamars to Woodpeckers, Vol. 7. Lynx Edicions.
 Isack, H.A. & Reyer, H.U. (1989): Honeyguides and honey gatherers: interspecific communication in a symbiotic relationship. Science 243: 1343-1346.

 Referanser 
Jobling, J. A. (2017). Key to Scientific Names in Ornithology. In: del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. (eds.) (2017). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.

Short, L.L. & Horne, J.F.M. (2017). Honeyguides (Indicatoridae). In: del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona

Syvertsen, P. O., Ree, V., Hansen, O. B., Syvertsen, Ø., Bergan, M., Kvam, H., Viker, M. & Axelsen, T. 2008. Virksomheten til Norsk navnekomité for fugl (NNKF) 1990-2008. Norske navn på verdens fugler. Norsk Ornitologisk Forening. www.birdlife.no (publisert 22.5.2008). Besøkt 2016-08-07

 Eksterne lenker 


Kategori:Spettefugler
Kategori:Fugler formelt beskrevet i 1837