Øykjempevekst

Øykjempevekst, eller øygigantisme, er et evolusjonært biologisk fenomen, som fører til at dyr som isoleres på øyer, eller begrenses av andre naturlige barrierer i et område over lang tid, øker dramatisk i størrelse, sammenlignet med sine uisolerte slektninger på fastlandet. Fosters regel (også kjent som øyregelen og øyeffekten) hevder, at når dyr fra fastlandet koloniserer en øy, så vil småvokste arter har en tendens til å øke i størrelse, mens storvokste arter vil ha en tendens til å minke i størrelse (øydvergvekst). Øykjempevekst er et aspekt av denne regelen.

Et eksempel på øykjempevekst er komodovaranen (Varanus komodoensis), som i realiteten er ei gigantisk firfisle på omkring . Den ble i sin tid isolert på noen øyer i Indonesia. Et annet eksempel er elefantskilpadda (Geochelone nigra), som ble isolert på Galapagosøyene og gjerne blir omkring  tung. Et tredje eksempel er slekten Uromys, som består av elleve arter med kjemperotter. Det finnes dessuten mange andre eksempler på øykjempevekst, som kakapoen på New Zealand og den utdødde dronten på Mauritius med flere.

 Referanser 
Bård Amundsen ( 2017), Dyr blir til dverger og kjemper på øyer. forskning.no, 14. mai 2017.

 Eksterne lenker 


Kategori:Evolusjon
Kategori:Økologi
Kategori:Øyer