De fem historiske bispesetene i Norge

De fem historiske bispesetene i Norge omfatter de katolske dioecesis (bispedømmer) som ble opprettet i Norge fra kristningen av Norge i høymiddelalderen og som eksisterte inntil reformasjonen i 1537. Allerede før Norge fikk egen erkebiskop ble de første bispedømmene ble opprettet av Olav Kyrre Haraldsson omkring 1068, mens biskopene fikk sine faste bispeseter i byene noe senere:
 Dioecesis Bergensis - bispesete i Biargina,
 Dioecesis Nidrosiensis - bispesete i Nithirosa,
 Dioecesis Osloensis - bispesete i Alpsa.
I det neste århundret ble antallet katolske bispedømmer i Norge utvidet til fem, ved opprettelsen av:
 Dioecesis Stavangrensis - bispesete i Stavanger, utskilt fra Bjørgvin 1125.
 Dioecesis Hamarensis - bispesete i Hamar, utskilt fra Oslo 1152.
Disse fem regnes som de fem historiske bispesetene i Norge som var ryggraden i den norske statsadminisajonen inntil reformasjonen.

 Provincia Nidrosiensis - Nidaros erkebispedømme 
500px|miniatyr|Den nordiske kirkeprovins (1153-1387)
I 1152 ble det på dekret fra Pavestolen opprettet en egen katolsk kirkeprovins, Provincia Nidrosiensis med Nidaros som erkebispesete, som omfattet Norge og de norske skattlandene i Vesterhavet, det senere såkalte Norgesveldet:
 Norge:
 Dioecesis Nidrosiensis
 Dioecesis Bergensis
 Dioecesis Osloensis
 Dioecesis Stavangrensis
 Dioecesis Hamarensis
 Skattlandene i Vesterhavet:
 Dioecesis Orcadensis - Orknøyene og Shetland
 Dioecesis Sodorensis - Hebridene og Man
 Dioecesis Farensis - Færøyene
 Dioecesis Scalotensis - Skálholt på Island
 Dioecesis Holensis - Hólar på Island
 Dioecesis Gardensis - Garðar på Grønland

 Referanser 

Se også
 Historiske prostier i Norge

 Litteratur 



 Eksterne lenker 
 Den norske Kirke - Bispedømmene