Werner Schrader

Werner Schrader (født 7. mars 1895 i Rottorf, Tyskland, død 28. juli 1944 i Zossen) var tysk offiser involvert i flere attentatforsøk mot det tyske nazi-styret. Han er mest kjent for deltakelse i det mislykkede 20. juli-attentatet i 1944. Han valgte å begå selvmord like etter fremfor å bli arrestert av nazi-regimet.

Liv og virke
 Tidlig liv 
I 1914 ble Schrader utdannet som lærer og vervet seg frivillig i den Den prøyssiske armé og deltok under hele første verdenskrig. Han ble demobilisert i 1920 Som Oberleutnant (premierløytnant) og fortsatte som lærer. Fra 1924 til 1927 underviste han  i historie og tysk i en militær teknisk skole i Wolfenbüttel.

På omtrent samme tid ble Schrader medlem av Stahlhelm (Stålhjelmen), en paramilitær organisasjon etter første verdenskrig. Der han steg i gradene til regional leder for Braunschweig. Etter at nazistene overtok makten i Weimar, Tyskland var han sterkt imot å knytte Stahlhelm til Hitlers stormtropper. Dette førte til at han mistet både sin lederposisjon i Stahlheim og sinundervisningsstilling.

En handling som helt klart førte til dette skjedde i oktober 1931. Denne måneden deltok Werner von Schrader i Harzburg-kongressen, i nærvær av den kommende diktator Adolf Hitler. Han fordømte de utskeielser som Hitlers stormtropper bedrev. Etter at Hitler kom til makten i januar 1933 samme år ble han arrestert og deretter torturert i en av de nybygde konsentrasjonsleirene. Han klarte å unnslippe i mai 1934.

 Nazi-Tyskland og andre verdenskrig 
Han sluttet seg til hæren, ble Hauptmann med ansiennitet fra 1. mai i 1934. I 1936 ble han rekruttert til den tyske militære etterretningstjenesten eller Abwehr av Admiral Wilhelm Canaris som kaptein. Han ble stasjonert først i München, deretter  Wien, så tilbake til Tyskland til Hærens hovedkvarter i Zossen hvor han ble forfremmet til Oberstleutnant (oberstløytnant). Mens han var i München  Rudolf von Marogna-Redwitz, og i Wien, begynte han å samle inn dokumentasjon av nazistenes forbrytelser.

Etter invasjonen av Polen i september 1939 ble Werner von Schrader overført til Hærens overkommando, i hovedkvarteret hvor han satt bygde opp et hemmelig arkiv - komplett med rapporter og bilder  av SS' grusomheter i Polen. Wilhelm Canaris hadde lykkes i å arbeide  for Abwehrs tilstedeværelse i Hærens overkommando Hovedkvarter i Zossen med en liten fire-manns gruppe. Denne bestod av anti-nazister - inkludert Werner von Schrader som utarbeidet detaljerte planer for et kupp før han forlot den lille gruppen i september 1940 for opprykk til major og et oppdrag i Wien, men han vendte tilbake til Zossen  i 1941 der ble han resten av livet. I årene 1939 til 1944 hadde Schrader fungert som den viktigste som tok vare på de ulike motstand-relaterte dokumenter som ble et av den tysk motstandsbevegelses viktigste arkiver. I 1944 tok han også på seg ansvaret med de detaljerte dokumenter samlet av Hans von Dohnanyi og Hans Oster. Han tok seg særlig av den personlige dagbok fra sin sjef, Admiral Canaris, sjef for Abwehr og leder av den tyske motstandsbevegelsen mot Hitler.

 20. juli-attentatet  
Werner Schrader var involvert i innkjøp og håndtering av eksplosiver for 20. juli-attentatet. I juni 1944 ble oberst Wessel von Freytag-Loringhoven sjef for Abwehr II. Ved utgangen av juni 1944, hadde Werner von Schrader gitt ham med eksplosiver og lukter, og disse ble gitt til Claus von Stauffenberg. På samme tid på grunn av sin plassering i den militære hemmelige tjeneste var han ansvarlig for undersøkelser funn av lignende eksplosiver. Han hadde klart å sabotere disse undersøkelsene. I begynnelsen av juli 1944 møtte Schrader Canaris og orienterte ham om hva han visste om Claus von Stauffenberg og attentatet. Etter at attentatet 20. juli 1944 hadde mislyktes, tok Schrader sitt liv 28. juli 1944. Han etterlot en beskjed: «jeg vil ikke gå i fengsel; jeg vil ikke la dem torture meg....»

Den Zossen-baserte kopi av Canaris' dagbok ble oppdaget 4. april 1945 av pro-Hitler General Walther Buhle og andre viktige motstandsdokumenter ble også oppdaget av Gestapo etter Schrader begikk selvmord. Som et resultat av dette ble Canaris-gruppen henrettet 9. april 1945 i Flossenburg og Sachsenhausen konsentrasjonsleire. Schraders kone Cornelia og hans sønn Werner Wolf ble også arrestert.

 Referanser 

 Litteratur 
 Ernst-August Roloff: Aufstand des Gewissens oder Opprør der Enttäuschten? Motiv national des-konservativen Widerstandes gegen den Nationalsozialismus am Beispiel des Wolfenbütteler Oberlehrers Werner Schrader , Wissenschaftliche Magasin des Braunschweigischen Landesmuseums, Vol 4 (1997) pp 121-152
 Hans-Adolf Jacobsen (Red.): Spiegelbild einer Verschwörung. Die Motstand gegen Hitler und der Staatsstreich vom 20. Juli 1944 i der SD-Berichterstattung. Geheime Tablett-aus dem ehemaligen Reichssicherheitshauptamt. Stuttgart 1984
 Peter Hoffmann: Widerstand, Staatsstreich, Attentat. Der Kampf der Opposisjonen gegen Hitler. München 1969, 1985 (Piper TB)

Kategori:Personer fra Landkreis Helmstedt
Kategori:Tyske arméoffiserer
Kategori:Tyskere fra første verdenskrig
Kategori:Tyskere fra andre verdenskrig
Kategori:Militære opposisjonelle under det tredje rike
Kategori:Medlemmer av frikorps
Kategori:Tysk militærpersonell (Hæren i Keiserrike)
Kategori:Tysk militærpersonell (Hæren i Wehrmacht)
Kategori:Fanger i tyske konsentrasjonsleirer