Carl-Heinrich von Stülpnagel

Carl-Heinrich von Stülpnagel (1886–1944) var tysk general og armésjef i Wehrmacht under andre verdenskrig. Mens han tjenestegjorde som militærsjef i det tysk-okkuperte Frankrike og senere sjef for den 17. arméen i Sovjetunionen under Operasjon Barbarossa, ble Stülpnagel innblandet i krigsforbrytelser. Han tillot represalier mot sivilbefolkningen og samarbeidet med Einsatzgruppen i dens massehenrettelser av jøder.

Han deltok i gruppen bak 20. juli-attentatet for å drepe Adolf Hitler, og var ansvarlig for konspiratørenes operasjoner i Frankrike. Etter at attentatet sviktet, ble han kalt tilbake til Berlin og forsøkte å begå selvmord på veien dit, men mislyktes. Han ble stilt for krigsrett 30. august 1944 og dømt for landssvik og henrettet samme dag.

 Tidlig liv 
Stülpnagel ble født i Berlin og sluttet seg til den tyske hæren rett fra skolebenken i 1904 og fungerte som stabsoffiser i første verdenskrig. Etter krigen tjenestegjorde han i Reichsheer med obersts grad i 1933. Samme år ble han utnevnt til leder av generalstabens kontakt med andre lands væpnede styrker. I 1935 publiserte han et notat der han sammenlignet anti-bolsjevismen med antisemittismeBulletin, Volume 12-14 German Historical Institute in London, page 27 The Institute, 1990 I 1936 ble han generalmajor med kommando over den 30. infanteridivisjon i Lübeck.

Den 27. august 1937 ble han utnevnt som generalløytnant og assisterende sjef for hærens generalstab. I 1938, etter Blomberg-Fritsch-affæren og Sudeten-krisen, etablerte han kontakt med Schwarze Kapelle og avsløre den hemmelige planen for invasjon av Tsjekkoslovakia. Stülpnagel deltok i den militære opposisjonens første planer om å fjerne Hitler fra makten, men disse planene ble i stor grad forlatt etter München-avtalen.

 Andre verdenskrig 
miniatyr|Stülpnagel i tysk-okkuperte Polen, 1941
Fra 20. desember 1940 til 4. oktober 1941 var Stülpnagel general for infanteriet og kommanderte den 17. armé. Den 22. juni 1941 under Operasjon Barbarossa, ledet han armeen inn i Ukraina i det sørlige Sovjetunionen på Østfronten. Under Stülpnagels kommando seiret den 17. armé i slaget ved Uman og kampen om Kyiv.

I februar 1942 ble Stülpnagel det tysk-okkuperte Frankrikes militære sjef, og i denne posisjonen fortsatte han, sammen med sin personlige rådgiver, oberstløytnant Cæsar von Hofacker, å opprettholde kontakt med andre medlemmer av komplottet mot Hitler.

 Krigsforbrytelser 
Betydelige mengder arkiverte bevis indikerer at i løpet av hans tid som sjef for den 17. Armé og som militærguvernør i Frankrike, begikk Stülpnagel krigsforbrytelser. I Sovjetunionen godkjente Stülpnagel mange ordrer om represalier mot sivile for partisanvirksomhet, og han samarbeidet tett med Einsatzgruppen i dens masse-henrettelser av jøder. Han irettesatte ikke sine soldater for å drepe sivile, men for de kaotiske tilstandene dette ble utført under. Han beordret sine tropper til å fokusere på jøder og ikke-kommunistiske sivile, og bemerket at kommunistene var jøder som måtte tas uansett, for å bedre kontakten med ukrainere. Selv i tilfeller av sabotasje utført av ukrainere, ble lokale jøder straffet.Nazi empire-building and the Holocaust in Ukraine, Wendy Lower pages 54-55 UNC Press 2006
 20. juli-attentatet  
På den aktuelle dagen, 20. juli 1944, iverksatte Stülpnagel sin del av attentatet. Dette bestod hovedsakelig i at Hans Otfried von Linstow, som først ble informert om planen samme dag, skulle arrestere alle SS- og Gestapo-offiserer i Paris og fengsle dem. Men da det ble klart at attentatet var mislykket, var Stülpnagel ikke i stand til å overtale feltmarskalk Günther von Kluge til å støtte opprøret, men ble tvunget til å løslate sine fanger. Da Stülpnagel ble kalt tilbake fra Paris, stoppet han ved Verdun og prøvde å ta sitt eget liv ved å skyte seg i hodet med en pistol ved bredden av elven Meuse. Han lyktes bare i å blinde seg selv.Die Wehrmacht: Eine Bilanz, Guido Knopp, p. 258

Sammen med sin rådgiver ble Stülpnagel brakt til den beryktede «folkedomstolen» Volksgerichtshof 30. august 1944. Han ble funnet skyldig i høyforræderi og hengt samme dag i Plötzensee fengsel i Berlin.

 Priser 
 Jernkorsets ridderkors 21. august 1941 som General av infanteriet og Øverstkommanderende for den 17. Armé Fellgiebel 2000, p.337.

 Se også 
 Otto von Stülpnagel - fetter og tysk militærekommandant av det okkuperte Frankrike

 Referanser

Kategori:Personer fra Berlin
Kategori:Tyske generaler
Kategori:Tyske arméoffiserer
Kategori:Tyskere fra første verdenskrig
Kategori:Tyskere fra andre verdenskrig
Kategori:Personer tilknyttet det tredje rike
Kategori:Mottakere av Jernkorset (1914)
Kategori:Mottakere av Jernkorsets ridderkors
Kategori:Deltakere i 20. juli-attentatet
Kategori:Tyskere dømt for forbrytelser mot det tyske nazi-regimet
Kategori:Henrettede tyskere
Kategori:Personer henrettet ved hengning
Kategori:Tysk militærpersonell (Hæren i Keiserrike)
Kategori:Tysk militærpersonell (Hæren i Reichswehr)
Kategori:Tysk militærpersonell (Hæren i Wehrmacht)
Kategori:Adelige tyskere
Kategori:Krigsforbrytelser