Aulacocyclus

Aulacocyclus er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

 Utseende 
Store (20– 40 mm), langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune med en blank overflate som kan ligne blankpussede sko, de blir derfor blant annet kalt "patent-leather beetles" (også "bess beetles") på engelsk. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne som er delt i to av en list. Midt i pannen sitter det ofte et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste tre til fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med dype lengdestriper. Undersiden av billen er ofte dekket med opprettstående, gulaktige børster. Beina er kraftige, særlig frambeina. Framleggene (tibiae) har pigger på utsiden, mellom- og bakleggene har to lengdelister. Larvene er hvitaktige, tynne og sylindriske, ikke C-formede slik som de fleste andre skarabider. Medlemmene i denne familien har et svært enhetlig utseende, det er bare størrelsen som varierer påfallende, slik at det er ganske vanskelig å bestemme dem på ytre utseende. Kjevenes form og eventuelle horn på hodet kan være til noe hjelp.

 Levevis 
Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.

 Utbredelse 
Slekten er utbredt fra India i vest til Australia i øst.

 Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae - totalt 70 slekter
 Underfamilien Aulacocyclinae
 Stammen Aulacocyclini
 Slekten Aulacocyclus Kaup, 1868
 Aulacocyclus aliicornis Kuwert, 1897
 Aulacocyclus andrewsi Gravely, 1914
 Aulacocyclus boudinoti Boucher & Reyes-Castillo, 1997
 Aulacocyclus celebensis Heller, 1899
 Aulacocyclus collaris Blackburn, 1896
 Aulacocyclus deyrollei Kaup, 1868
 Aulacocyclus edentulus (MacLeay, 1826)
 Aulacocyclus felderi (Stoliczka, 1873)
 Aulacocyclus fortis Kuwert, 1897
 Aulacocyclus fracticornis Kuwert, 1891
 Aulacocyclus glabriusculus Kuwert, 1891
 Aulacocyclus gravelyi Dibb, 1933
 Aulacocyclus hangayi Doesburg, 1992 - tvilsom art
 Aulacocyclus kaupi MacLeay, 1871
 Aulacocyclus laevipennis Doesburg, 1945
 Aulacocyclus macleayi (Kaup, 1871)
 Aulacocyclus mastersi (MacLeay, 1871)
 Aulacocyclus papuanus Heller, 1910
 Aulacocyclus perlatus Kaup, 1868
 Aulacocyclus pugnax Fuavel, 1903
 Aulacocyclus rosenbergi Kaup, 1868
 Aulacocyclus rouxi Heller, 1916
 Aulacocyclus tambourinensis Mjöberg, 1917
 Aulacocyclus teres (Percheron, 1841)
 Aulacocyclus tricuspis Kaup, 1868
 Aulacocyclus yorkensis Reyes-Castillo & Jimenez-Ferbans, 2016
 Aulacocyclus zangi Dibb, 1935

 Eksterne lenker 
 P. Reyes-Castillo og L. Jimenez-Ferbans (2016) Aulacocyclus yorkensis a new species of Passalidae (Coleoptera: Scarabaeoidea) from Australia, with a key to the identification of Australian species of the genus. Revista Brasiliana de Entomologia 60:211-213. 
  Atlas of Living Australia - Aulacocyclus


Kategori:Passalidae
Kategori:Dyr formelt beskrevet av Johann Jakob Kaup