MS «Taras Sjevtsjenko»

MS «Taras Sjevtsjenko», originalt skrevet: «Тарас Шевченко», (IMO: 6508195) var et sovjetisk-registrert kombinert havgående cruise- og atlanterhavsskip som tilhørte det statseide sovjetiske rederiselskapet Svartehavets shippingkompani (ЧМП eller BLASCO). Skipet opererte med cruiseseilinger til Skandinavia, Østersjøen, Middelhavet og Kanariøyene i perioden 1966–1973.

Skipet ble bygget i 1966 av Mathias-Thesen-Werft Wismar i DDR, som det tredje skipet av totalt fem skip i Ivan Franko-klassen. De andre var søsterskipene «Ivan Franko», «Aleksandr Pusjkin», «Sjota Rustaveli» og «Mikhail Lermontov», henholdsvis bygget i 1964, 1965, 1968 og 1972.

Under charter for det britiske reisebyråselskapet CTC Cruises seilte «Taras Sjevtsjenko» til Australia hvor hun ankom Sydney for første gang i desember 1973. Derfra begynte hun med en serie cruise til øyene i Stillehavet, for så å returnere til England. De kommende årene ville hun ha flere cruiseanløp til Australia og Ny-Zealand.

I 1975 ble skipet ombygget med forlenget overbygg foran broen som ga skipet nye og større salonger, så vel som mange andre store forbedringer om bord. Etter ombyggingen startet hun vanligvis med cruise fra England til Ny-Zealand og Australia via Panamakanalen, videre opererte hun en kortere cruisesesong i Stillehavet med tilbakekomst i England i mars måned. Imidlertid ville CTC Cruises ha skipet tilbake til Sydney i desember 1978 for så å seile korte stillehavscruise. MS «Taras Sjevtsjenko» ankom Sydney allerede så tidlig som i februar, dette kom som følge av at skipet seilte en spesiell cruiseseilas via Sør-Amerika til England.

Tidlig i 1980 ble skipet nok en gang ombygget med oppgraderinger, denne gangen ble skroget malt om fra sort til hvitt, slik også ble gjort med søsterskipet «Sjota Rustaveli» og senere med «Mikhail Lermontov» i 1982. Skipet ankom Australia først i februar 1986 etter at den australske regjeringen i mai 1980 forbød sovjetisk skipsfart i landet. Dette ble også skipets siste anløp i Australia, så vel som til Ny-Zealand og cruise jorda rundt. Hun fortsatte med regulære cruiseseilinger til Skandinavia, Østersjøen og Middelhavet.

I 1989 ble hun chartret ut til Jahn Reisen for en periode på fem år. Under denne charteren kom sammenbruddet av SSSR i 1991, og som et resultat av dette ble «Taras Sjevtsjenko» overført til staten i Ukraina. I 1995 avsluttet hun charteren for Jahn Reisen og ble overført til Blasco UK og omregistrert til Liberia. I løpet av året 1995 ble hun ombygd på verft i Odesa.

I 1997 ble «Taras Sjevtsjenko» solgt til det ukrainske rederiselskapet Ocean Agencies som brukte skipet for videre cruisetrafikk. Under et tre-ukers cruise i juni 1998, ble skipet arrestert i Piraeus i Hellas, da selskapet hadde alvorlige finansielle problemer. Måneden etter ble skipet lagt opp i Illitsjivsk i Ukraina, hvor hun forble liggende i fem år. I 2003 ble hun satt inn i charter for det ukrainske rederiselskapet Antarktika JSC, som brukte skipet i cruisetrafikk som tok sikte på det ukrainske folk. Dette ble ingen suksess og skipet ble igjen lagt i opplag.

I november 2004 ble «Taras Sjevtsjenko» solgt til et indisk skipsopphuggingsselskap. I januar 2005 ble hun omdøpt til «Tara» og forlot Illitsjivsk med kurs for Alang i India, hvor hun ble grunnsatt på stranden den 29. januar 2005 for opphugging.

 Konstruksjon 
Skipet ble bygget ved Mathias-Thesen-Werft i Wismar i Øst-Tyskland (DDR) som verftets byggenummer 127, og var det tredje nybygget i rekken av totalt fem skip av skrogdesigntypen Seefa 750. Hun ble sjøsatt 16. januar 1965 ved Wismar-verftet. Skipet ble navngitt «Taras Sjevtsjenko» (ukrainsk: «Тарас Шевченко») etter den ukrainske poeten og kunstneren Taras Sjevtsjenko.

Den 26. april 1966 ble skipet overlevert fra Wismar-verftet til det statseide sovjetiske rederiselskapet Svartehavets shippingkompani (ukrainsk: Чорноморське морське пароплавство, ЧМП), som satte skipet inn i cruisefart til Skandinavia, Østersjøen, Middelhavet og Kanariøyene.

 Skipet 

 Dekk og fasiliteter 
Nr.DekkFasiliteter9ObservasjondekkObservasjonsplattform8BrodekkBar7SoldekkSoldekk6BåtdekkSalong, utendørs svømmebasseng og passasjerlugarer5A-dekk / SalongdekkSalong, barer, butikker, postkontor, kiosk, kino, røkesalong, bibliotek, spillrom, frisør- og skjønnhetssalong, og innendørs svømmebasseng4B-dekk / PromenadedekkMassasjebad, badstue, gymnasium, suiter og passasjerlugarer3C-dekk / HoveddekkRestaurant og passasjerlugarer2D-dekk / Andre dekkInformasjonsskranken og passasjerlugarer1E-dekk / Tredje dekkPassasjerlugarer

 Tekniske spesifikasjoner 

 Størrelse og dimensjoner 
MS «Taras Sjevtsjenko» hadde ved overlevering en tonnasje på 19 361 BRT, 10 614 NRT og en lasteevne på 6 004 TDW. I 1975 ble skipet ombygd med forlenget overbygg som ga skipet en ytterligere tonnasje på 20 027 BRT. Skipet måler en LOA på 176,13 meter (578 fot), en bredde på 23,60 meter (77 fot) og en dypgående på 8,16 meter (27 fot).

 Maskin og fremdrift 
Hovedmaskineriet om bord på «Taras Sjevtsjenko» var bestående av to 7-sylindede Sulzer-Cegielski 7RND76 dieselmotorer som produserte maks. elektrisk kraft på 21 000 SHP / 15 666 kW, som ga skipet en toppfart på 20,5 knop (38 km/t).

 Klassifikasjon 
MS «Taras Sjevtsjenko» var ved overlevering i 1966 klassifisert i det sovjetiske klassifikasjonsselskapet PCCCP.

 Galleri 

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Ivan Franko-klassen
Kategori:Passasjerskip
Kategori:Atlanterhavsskip
Kategori:Cruiseskip
Kategori:Skip fra 1966
Kategori:Skip bygget i Tyskland
Kategori:Artikler i sjøfart-prosjektet