Purkinje-effekten

Purkinje-effekten eller Purkinjes fenomen er en effekt der den maksimale lysfølsomheten i menneskets nattsyn blir forskjøvet mot kortere bølgelengder i forhold til dagsynet. Dermed oppfattes blå og grønne farger i fargespekteret relativt lysere enn rødt ved lav luminans. Effekten er oppkalt etter den tsjekkiske fysiologen Jan Evangelista Purkyně.

Effekten fører til at fargekonstrastene oppfattes forskjellig under ulike lysforhold. For eksempel vil man i sollys se geraniumblomster som lyserøde mot den matte grønnfargen i plantens blader, mens når samme plante blir observert i skumringen vil de røde kronbladene oppfattes som mørkerøde eller svarte, mens bladene oppfattes som relativt lyse.

 Fysiologi 
Effekten skyldes at de fargesensitive tappene i netthinnen er mest følsomme for grønt lys, mens stavene, som er mer lysfølsomme (og dermed viktigere i dårlig lys), men som ikke skiller på farger, oppfatter best grønn-blått lys. Det er også derfor mennesker blir tilnærmet fargeblinde under svakt lys, for eksempel måneskinn.

Purkinje-effekten oppstår i overgangen mellom bruk av det fotopiske (tappbaserte) og skotopiske (stavbaserte) synet, altså det mesopiske synet: når lysstyrken svekkes, tar stavene over, og før fargene forsvinner helt, blir fargefølsomheten forskjøvet mot tappenes maksimale lysfølsomhet.

Siden menneskets to øyne kan være ulikt tilpasset samtidig, kan også Purkinje-effekten oppfattes ved å se på farger i en mørk omgivelse og vekselvis åpne og lukke øynene.

 Bruk av rødt lys 
Siden stavene er lite sensitive for rødt lys, kan man utnytte Purkinje-effekten ved å bruke rødt lys der man ønsker å beholde nattsynet, for eksempel i ubåter, forskningslaboratorier, fly og for å observere natthimmelen med det blotte øyet.

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Purkinjes fenomen på Store norske leksikon

Kategori:Syn