Caracolla

Caracolla eller karakoll er en stridsform for kavaleri som formodentlig ble utviklet i Europa på 1500-tallet. 

Karakollen fungerer ved at enheten stiller opp med en rett front mot fienden med et dyp av 4–6 rytterledd og med en luke mellom hver ekvipasje i sideledd som rommer én rytter. Det første leddet avfyrer sine pistoler i trav, vender hesten, rider tilbake i luken mellom radene og stiller seg sist i køen. Underveis lader rytterne sine pistoler slik at de er klare når de kommer lengst frem og kan skyte igjen.

Hensikten med karakollen er å tilføre fienden så store tap at man kan bryte gjennom fiendens linjer, eller å spre så meget skrekk at den motstående enheten får panikk og flykter fra slagfeltet. 

Mot infanteri bevæpnet med piker fungerer teknikken, men mot infanteri med ildvåpen kommer trolig det betydelig dyrere kavaleriet til å lide større tap enn infanteristene.

Den fremstående taktikeren og strategen Gustav II Adolf som i krigen med polakkene (1617–1629) erfarte og tok inn over seg det polske rytteriets voldsomme angrep med blanke våpen i full galopp eller sporstrekk, kom til den oppfatning at karakollen i trav var avleggs. Overtakelsen av den polske erfaring med hestens dynamikk under angrepet med blanke våpen, ga en stor del av Gustav II Adolfs fremganger i trettiårskrigen. Gustav II Adolfs etterfølgere delte også denne oppfatningen, og under den skånske krig var det forbudt å karakollere for svensk kavaleri- og dragonenheter. 

Tilsvarende teknikk har i visse land også blitt benyttet for fotfolk, da kalt enfilade. 

Litteratur
John Cruso: Militarie Instructions for the Cavallrie
F. La Noue: Discours Politiques et Militaires
C. Oman: The Art of War in the Sixteenth Century

Kategori:Kavaleri