Curtiss-Wright Junior

Curtiss-Wright CW-1 Junior, opprinnelig kalt Curtiss-Robertson CR-1 Skeeter er et lett sportsfly, produsert i USA i 1930-årene. Det var opprinnelig ment til å kunne selges for prisen til en middels dyr bil.

Junior hadde en toppfart på 120 km/t, hadde plass til en pilot og en passasjer, en rekkevidde på 200 km, og kunne klatre til 4000 meters høyde.

Curtiss-Wright Junior hadde to problemer som førte til at produksjonen stoppet opp: Den tre-sylindrede Szekely SR-3 stjernemotoren hadde en tendens til at sylindrene løsnet fra veivhuset. I tillegg forårsaket Pusher-konfigurasjonen med den uventede plasseringen av propellen ulykker på grunn av folk som gikk nær flyet på bakken.

Noen Juniorer ble fortsatt fløyet i 2012.

 Konstruksjon og produksjon 
Utformet som et minimalistisk, rimelig fly, ble Junior markedsført som «bygget for å selges for prisen av en bil i middels prisklasse». Curtiss-Robertsons planer om å bygge flyet ble fremskyndet på grunn av at Aeronca C-2 og American Eagle kom på markedet. I håp om å konkurrere i samme klasse, kjøpte selskapet rettighetene til Snyder Buzzard, men oppdaget snart at den rett og slett ikke kunne bygges godt nok. For å erstatte den ble Skeeter produsert med et helt nytt design som beholdt Buzzards grunnleggende konfigurasjon. Flyet hadde et skrog med kvadratisk tverrsnitt laget av stålrør dekket med stoff. Toppen av flykroppen var åpen hvor hensikten  var å skape en åpen førerkabin for pilot og passasjer plassert i tandem. Den lille pushermotoren var montert på den øvre overflaten av en parasollvinge. Understellet var fast med halehjul.

Curtiss fusjonerer med Wright
Da flyet ble klart for markedet i 1931 hadde Curtiss-Robertsons morselskap fusjonert inn i Curtiss-Wright, og Skeeter fikk ny betegnelse og ble hetende CW-1 Junior. Salget gikk relativt bra i 1931 med 270 fly som ble solgt for 1490 dollar, men suksessen varte ikke lenge. Pusherpropellen var kilden til to alvorlige problemer. Først, den valgte motoren: en tre-sylindret Szekely SR-3 stjernemotor som hadde en kjent tendens til å kaste sylindrene. Junioreierne løste dette problemet ved å feste en stålledning rundt motoren, slik at kastede sylindere ble holdt på plass til flyet var trygt på bakken. Det andre problemet var ikke så lett løse. Juniors lave stilling på bakken og tilstedeværelsen av en propell i en posisjon der folk ikke var vant til å finne den, førte til en rekke ulykker hvor personer på bakken gikk inn i den roterende propellen, spesielt da passasjerer gikk i land. Disse problemene, kombinert med et svært omtalt fatalt havari, forårsaket slutten på Juniors salg. I begynnelsen av 1932 hadde salget nesten stoppet, og Curtiss-Wright besluttet å avslutte produksjonen.

 Museale fly 
Flere Juniorer ble fortsatt fløyet av private eiere i 2012. En rekke Juniorer er bevart som museumsfly, hvorav noen er i flyvedyktig tilstand. De finnes i National Air and Space Museum, Fantasy of Flight, Old Rhinebeck Aerodrome, Carson City (Nevada),  Yesterday's Flyers, og Pioneer Flight Museum.

 Spesifikasjoner 
miniatyr|Curtiss-Wright Junior på Udvar Hazy Center
 Tekniske data  Mannskap 1+1 Lengde 6,47 m  Vingespenn 12,03 m Høyde 2,23 m Vingeareal 16,35 m²  Vekt (uten last) 260 kg Vekt (maksimalt) 445 kg  Motor 1 × Szekely SR-3 (1 × 33 kW)  Ytelser  Maksimal hastighet 130 km/t Klatrefart 3,04 m/s Rekkevidde 325 km Marsjhøyde 3 660 m

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Curtiss Wright CW-1 Junior

Kategori:Enmotors skyvefly