Fairey III

Fairey Aviation Company's Fairey III var ett i en serie med britiske rekognoseringsfly, dobbeltdekkere som kunne notere seg en svært lang produksjons- og tjenestehistorikk i både landbaserte og sjøflyvarianter. Det første flyet fløy 14. september 1917 og enkelte eksemplarer var fortsatt i bruk under andre verdenskrig.

 Konstruksjon og utvikling 
Prototypen av Fairey III var N. 10 som var et sjøfly som ble konstruert og bygget i 1917 av Fairey Aviation (sammen med det mindre N. 9) for å møte Admiralitetets spesifikasjon for et Hangarskip-basert sjøfly for Royal Naval Air Service under Første verdenskrig. N.-10 var også kjent under sitt konstruksjonsnummer F. 128. Det var en dobbeltdekker med to sittebrønner og foldbare vinger, drevet av en 260 HK (190 kW) Sunbeam Maori motor. Det første flyet fløy fra Port Victoria sjøflybase på Isle of Grain i Kent den 14. september 1917.Taylor 1988, p.71.

Etter tester både som sjøfly og landbasert, ble flyet bestilt i to versjoner, begge drevet av Maori, IIIA og IIIB, med 50 og 60 fly planlagt. Fairey IIIA var et fly for operasjon fra hangarskip, og som sådan utstyrt med hjul eller skiunderstell. IIIB var ment som sjøfly bombefly, med større vingespenn (økt fra 14,19 m til 19,13 m) og i stand til å frakte tre 105 kg bomber.Mason 1994, pp. 89–90.

 Operativ historie 
Portugal bestilte sitt første III i 1921. Dette flyet fikk navnet «Lusitânia» og ble brukt i et forsøk på å fly over Sør-Atlanteren og teste et nytt navigasjonssystem, en kunstig horisont utviklet av navigatøren Gago Coutinho. Turen startet den 30. mars 1922 og gikk via Las Palmas, São Vicente, Kapp Verde og videre til St. Peter og Pauløyene, hvor det gikk tapt under fylling av drivstoff.Taylor 1988, pp.98–100. Reisen ble fullført med hjelp to andre  (det andre gikk tapt under nødlanding på havet) Den første kryssingen av Sør-Atlanteren ble  og fullført 72 dager etter avgang fra Lisboa. Det siste flyet, «Santa Crux», er utstilt på Museu de Marinha i Portugal.

 Museale fly 
miniatyr|Fairey IIID bevart på det portugisiske Museu de Marinha
Et enkelt eksemplar av en Fairey III er bevart i Portugal på Museu de Marinha (Marineuseet). Dette er flyet som tilslutt gjennomførte kryssingen av Sør-Atlanteren.

 Spesifikasjoner (IIID-den landbaserte versjonen) 

 Tekniske dataBalous, Miroslav. Fairey III. Letectví a kosmonautika. 2010, kull 86., tall 12, s. 83, ISSN 0024-1156.  Mannskap 2 Lengde 9,57 m  Vingespenn 14,05 m Høyde 3,66 m Vingeareal 46,45 m²  Vekt (uten last) 1 556 kg Vekt (maksimalt) 2 291 kg  Motor 1 × Napier Lion (1 × 331 kW)  Ytelser  Maksimal hastighet 193 km/t Landingshastighet 77 km/t Rekkevidde 885 km Marsjhøyde 6 100 m Bevæpning Maskingeværer 1 × Vickers, 7,7 mm  1 × Lewis, 7,7 mm

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Wings Palette-fargelegging 

Kategori:Sjøfly
Kategori:Enmotors propelldrevne luftfartøy
Kategori:Rekognoseringsfly
Kategori:Fly fra andre verdenskrig
Kategori:Biplan
Kategori:Fairey-luftfartøy