Christian Rakovskij

Christian Georgijevitj Rakovskij (russisk: Христиан Георгиевич Раковский; bulgarsk: Кръстьо Раковски, Krastjo Rakovski, rumensk: Cristian Racovschi; født 13. august 1873 i Kotel i Bulgaria, henrettet 11. september 1941 i Orjol oblast i Sovjetunionen) var en bulgarsk-sovjetisk kommunist.

 Liv og virke 
 Bakgrunn 
Rakovskij vokste opp flerspråklig i en velstående familie i Kotel i Øst-Rumelia. I ung alder ble han som revolusjonær utvist fra gymnaset i Grabovo og nektet adgang til offentlige utdannelsesinstitusjoner. Han var da 15 år gammel. 

Han dro så til Sveits, Tyskland og Russland og slo seg i 1907 ned i Romania, hvorfra han imidlertid ble utvist flere ganger. Han hadde effektivt bistått ved organiseringen av det sosialdemokratiske parti i Romania og representerte dette i Den andre internasjonale.

 Kommunistisk politiker 
Under første verdenskrig undertegnet Rakovskij 1915 i Zimmerwaldmanifestet, ble arrestert i 1916 i Romania og satt i fangenskap i Iași til mai 1917, da han ble befridd av russiske soldater. Han begav seg deretter til Russland, og sluttet seg der til kommunistene. Han skal en kort tid ha vært i Sverige og kom tilbake til Russland etter oktoberrevolusjonen i 1917. 

I januar 1918 ble han sendt av sovjetregjeringen til Odessa som kommissær for rumenske anliggender, ble benyttet til forhandlinger med den ukrainske regjering i Kiev og var fra oktober 1918 til januar 1919 med i sovjetlegasjonen i Berlin. Han ble deretter ordførende i folkekommissærenes råd i Ukraina og var ett av Russlands ombud ved Genovakonferansen i 1922. 

 Diplomat 
Han var sovjetrepresentant i Storbritannia 1923–25 og i Frankrike 1925–27. Fra sistnevnte land ble han utvist på grunn av sin aktive virksomhet i Den tredje internasjonale.

Rakovskij tilhørte opposisjonen mot Josef Stalin og ble i 1927 ekskludert fra Sovjetunionens kommunistiske parti og forvist til Astrakhan. Han var i indre eksil i seks år. Han var en av de siste ledende trotskister som brøt med denne retning og vendte tilbake til Stalin. Han fikk lov til å reise tilbake til Moskva.

Han ble i høsten 1934 sovjetisk ambassadør i Japan og gjenopptatt i partiet i 1935.

Den 21. august 1936 ba han om unnskyldning for sine politiske feil i et brev til Pravda. Under tittelen Det skal ikke gis nåde beskyldte han Trotskij og hans støttespillere for å være agenter for Gestapo.

Han ble igjen arrestert i 1938 og ble dømt under Moskvaprosessene samme år til 20 års straffarbeid.

Han ble henrettet av NKVD den 11. september 1941.

 Referanser 

 Kilder 

 https://archive.today/20130804110142/http://svenskuppslagsbok.se/scans/band_23/0823_0824-0012.jpg

Kategori:Bulgarske politikere
Kategori:Sovjetiske politikere
Kategori:Sovjetiske diplomater
Kategori:Sovjetiske ambassadører
Kategori:ambassadører til Frankrike
Kategori:Sovjetunionens ambassadører til Storbritannia
Kategori:Ambassadører til Japan
Kategori:Personer fra Sliven oblast