Nicolai Jenssen

Jens Nicolai Jenssen (født 14. desember 1792 i Trondhjem, død 29. august 1867 samme sted) var en norsk kjøpmann, ordfører og stortingsrepresentant fra Trondheim. 

 Bakgrunn 

Nicolai Jenssen var sønn av kjøpmann Matz Jenssen (1760–1813) og Anna Schjelderup Dorenfeldt (1763–1846). Han fikk handelsutdannelse i England. Broren Anthon P. Jenssen eide Vinje bruk i Mosvik fra 1820, og var ordfører i Ytterøy 1838–39 og 1844–47. Den yngste broren Lauritz Dorenfeldt Jenssen (1801–1859) eide Ranheim gård og var ordfører i Strinda.

 Forretningsmann
Han trådte inn i familiefirmaet Jenssen & Co. sammen med broren Hans Peter Jenssen. Firmaet importerte kolonialvarer og eksporterte trelast, fisk og metaller. I tillegg drev det skipsverft og bankvirksomhet. 

Jenssen kjøpte også opp store jordeiendommer: Tangen bruk, Stjørdalsgodset, Forbygdgodset, Mostadmark jernverk og Verdalsgodset. I 1835 trådte han ut av fellesfirmaet og grunnla i 1839 sitt eget firma.

Jenssen var medlem av direksjonen for Norges Bank. Han var Trondheims ordfører fra 1847 til 1848, og deltok på Stortinget i 1833, 1836, 1842, 1845 og 1854.

«Jenssen-saken»
På 1850-tallet ble skogressursene i statsallmenningene undersøkt. Gjennom forstmennenes innberetninger ble det kjent at statens skoger var blitt svært utarmet gjennom tyvhogst. I folkemeningen rettet mistanken seg snart mot Jenssen, eier av Værdalsbruket, som grenset opp mot flere av statsalmenningene. Jenssen ble påstått å ha kjøpt ulovlig hogd tømmer.

Regjeringen nedsatte en kommisjon som skulle undersøke saken, og 26. mars 1863 dømte denne kommisjonen Jenssen til fengsel i 30 dager. Jenssen anket saken straks til Høyesterett og fikk den kjente advokaten Bernhard Dunker til forsvarer.

Saken ble behandlet i mai 1865. Dunker forsøkte å tilbakevise alle tiltalepunktene ved å vise at hele saken var bygget på sladder og løse antakelser. Han vektla også at Jenssen ikke hadde vært involvert i driften av eiendommen, som var overlatt til fullmektigen Dahl. Ved dom av 26. mai 1865 ble Jenssen frifunnet på alle punkter, og det ble bestemt at saksomkostningene skulle dekkes av staten.

 Referanser 

Litteratur
 Einar Østvedt: Bernhard Dunker. Oslo: Gyldendal, 1940

 Eksterne lenker 



Kategori:Norske kjøpmenn
Kategori:Ordførere i Trondheim
Kategori:Stortingsrepresentanter for Trondheim og Levanger
Kategori:Stortingsrepresentanter 1833–1835
Kategori:Stortingsrepresentanter 1836–1838
Kategori:Stortingsrepresentanter 1842–1844
Kategori:Stortingsrepresentanter 1845–1847
Kategori:Stortingsrepresentanter 1854–1856
Kategori:Personer fra Trondheim kommune